Справа № 211/6514/24
Провадження № 2/211/365/25
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
12 грудня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Юзефовича І.О.,
за участю секретаря судового засідання Строгановій Е.О., Андрійченко А.Ю.,
представника позивача Романовського Д.С.,
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадженняцивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, зазначає, що факт шахрайства стався саме з вини відповідача, тому просить позов задовольнити у повному обсязі. Представник позивача на підставі ст.84 ЦПК України, після початку розгляду справи по суті, надсилав на адресу суду письмові клопотання про витребування доказів. Оскільки зазначені клопотання подані з порушенням вимог ч.2 ст.83, ч.1 ст.84 ЦПК України, суд залишає їх без задоволення.
Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечує, зазначила, що стала жертвою шахрайства. Тоді вона одразу звернулась до АТ КБ «Приватбанк» та повідомила про даний випадок. Також звернулась до поліції, розслідування ще триває.
Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
У заяві зазначено, що відповідач ОСОБА_1 діє на підставі власного волевиявлення, підписанням заяви приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка» Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», які разом становлять договір банківського рахунку (далі - Договір), приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати. Підписанням заяви відповідач підтвердив, що банк надав йому інформацію, передбачену ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Позивач зазначає, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «Приватбанк», що стало приводом для звернення до суду з цим позовом.
Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» обґрунтовувало свій позов про стягнення заборгованості за тілом кредиту тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, користувався коштами кредитного ліміту, вчасно повертав їх, сплачував відсотки, однак згодом припинив своєчасно сплачувати кошти на погашення кредитної заборгованості.
На підтвердження вказаних обставин АТ КБ «Приватбанк» надало суду копію Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, виписку за договором, розрахунок заборгованості за договором, паспорт споживчого кредиту.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частин 1 та 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання та його умови розробляє підприємець (в цьому випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі всім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами підставності своїх вимог з огляду на таке.
Відповідно до Умов фінансовий номер телефону клієнта - це номер мобільного телефону, який зазначений і підтверджений клієнтом як номер телефону, за допомогою якого можуть проводитись фінансові операції. Підтверджується клієнтом під час активації продукту за допомогою POS-терміналу у відділенні банку, в банкоматі, терміналі самообслуговування з підтвердженням ПІН-коду картки і СМС-паролем, а також у Приват24 (у разі зміни логіна користувача).
Згідно до Умов для уникнення неправомірних операцій з рахунками клієнт зобов`язаний не залишати без нагляду телефон/пристрій, який використовується для підключення фінансового номеру телефону клієнта та/або доступу до програмних комплексів банку. В разі втрати клієнтом фінансового номеру телефону, підозри доступу третіх осіб до фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій третіх осіб із фінансовим номером телефону клієнт зобов`язаний негайно повідомити про це банк в будь-якому з доступних каналів: 3700, чат-онлайн, відділення банку. На підставі звернення клієнта про зазначений факт банк знімає з номера телефону клієнта ознаку «Фінансовий» та блокує акаунт клієнта в системі «Приват24» з метою уникнення можливих шахрайських операцій з рахунками клієнта.
З метою встановлення для надавачів платіжних послуг вимог щодо порядку застосування автентифікації і посиленої автентифікації та забезпечення електронної взаємодії між суб`єктами платіжних операцій Правління Національного банку України постановою №58 від 03 травня 2023 року затвердило «Положення про автентифікацію та застосування посиленої автентифікації на платіжному ринку».
Відповідно до п.9 Положення процедура автентифікації повинна включати механізми моніторингу спроб несанкціонованих або шахрайських дій з використанням вразливих платіжних даних. Також ця процедура повинна передбачати перевірку, чи має користувач платіжних послуг право доступу до рахунку. Механізми і процедури моніторингу операцій з переказу коштів повинні враховувати кожний із таких факторів ризику: 1) списки пошкоджених, скомпрометованих або викрадених елементів автентифікації; 2) суму кожної платіжної операції; 3) сценарії шахрайства під час надання платіжних послуг; 4) ознаки зараження зловмисним програмним забезпеченням під час будь-яких сеансів процедури автентифікації; 5) нетипове (аномальне) використання багатоцільового пристрою або програмного забезпечення для здійснення автентифікації.
Відповідно до п.66 Положення відповідальність за здійснення безпечного пов`язування особи користувача платіжної послуги з вразливими платіжними даними покладається на надавача платіжних послуг. Межі такої відповідальності включають приміщення надавача платіжних послуг, інтернет-середовище, що надається надавачем платіжних послуг, або інші захищені вебсайти, що використовуються надавачем платіжних послуг та його автоматизованими сервісами, а також ризики, пов`язані з багатоцільовими пристроями та програмним забезпеченням для цілей автентифікації, які використовуються під час процесу автентифікації.
У відповідності до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд бере до уваги висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі №552/2819/16-ц (провадження №61-1396св18) вказано, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі №6-71цс15.
Наведені правові позиції визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних коштів.
Отже, саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. За відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.
Вказані висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 серпня 2023 року у справі №176/1445/22.
Посилання АТ КБ «Приватбанк» на ту обставину, що відповідач порушила Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки своїми діями сприяла незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження. Позивач не довів того, що відповідач втрачала та/або сприяла незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, як і не доведено, що такі дії відповідача носили умисний характер та були направленні на сприяння третім особам у заволодіння коштами банку.
Факт звернення ОСОБА_1 до банку про виявлення спірної транзакції, а так само її звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій свідчить про те, що у відповідача дійсно була відсутня воля на вчинення такого перерахування. Списання грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 відбулося не за її розпорядженням і вона не повинна нести відповідальності за такі операції, оскільки, виявивши безпідставне списання грошових коштів, відповідач невідкладно повідомила про цей факт банк та звернулась до правоохоронних органів.
З огляду на викладене у задоволенні позову слід відмовити.
У відповідності до ст.141 ЦПК України суд, відмовляючи в задоволенні позову, залишає за позивачем понесені ним судові витрати.
Керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, статтями 207, 526, 610, 626, 628, 633, 634, 638, 1049, 1054 ЦК України, суд -
У задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Суддя І.О.Юзефович