КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/5307/24
Провадження № 2/488/629/25 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

20.11.2025 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді - Селіщева Л.І.,

за участю секретаря Волошиної Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним вище позовом, в якому просить визнати за нею, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності на 1/6 (одну шосту) частку квартири за АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування свого позову позивачка зазначила наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві померла її бабуся ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на належну їй 1/3 частку у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 .

На випадок своєї смерті спадкодавиця ОСОБА_3 заповіту не залишила. Спадкоємцями спадкового майна є позивачка (за правом представлення) на 1/2 частку спадкового майна (тобто 1/2 від 1/3 частки квартири, що складає 1/6 частку квартири), так як мати позивачки та дочка спадкодавиці - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , та чоловік спадкодавиці та відповідно дідусь позивачки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , на 1/2 частку спадкового майна (тобто 1/2 від 1/3 частки квартири, що складає 1/6 частку квартири).

Позивачка належним чином прийняла спадщину та 10.10.2024 р. їй було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Інший спадкоємець чоловік спадкодавиці та дідусь позивачки - ОСОБА_5 на момент відкриття спадщини фактично не проживав разом із ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , хоча формально був там зареєстрований з 22.03.2011 року.

Відповідно, ОСОБА_5 спадщину не прийняв, оскільки у шестимісячний строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про її прийняття до нотаріальної контори, а також не вчинив дій, що свідчили б про фактичне прийняття спадщини, зокрема не проживав постійно зі спадкодавицею на час відкриття спадщини та не брав участі в утриманні чи управлінні спадковим майном.

Позивачка зазначає, що після 2008 року ОСОБА_5 і спадкодавиця спільного господарства не вели, подружні стосунки були фактично припинені, а сам він проживав переважно на дачі, а в подальшому за іншою адресою в м. Южноукраїнськ (на даний час м. Південноукраїнськ), де й отримував медичну допомогу та де 01.12.2012 року настала його смерть. Комунальні платежі, утримання квартири та побутові витрати повністю несла ОСОБА_3 та члени її сім`ї, зокрема позивачка та її батько.

У зв`язку з цим позивачка вважає, що ОСОБА_5 не набув статусу спадкоємця, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , а тому не набув права на 1/6 частку спірної квартири.

Таким чином, зазначена частка спадкового майна підлягає визнанню за позивачкою як за єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину у встановленому законом порядку.

З цього приводу, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Іваненко С.В. з проханням оформити на її ім`я право власності на іншу 1/6 частку квартири, проте нотаріус листом від 20.11.2024 р. №291/02-14 відмовила у видачі свідоцтва, посилаючись на відсутність документів, які б свідчили про неприйняття спадщини ОСОБА_5 , та рекомендувала звернутися до суду.

Також позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Южноукраїнськ помер ОСОБА_5 , який за своє життя склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області Лейбіченко С.В. 19.11.2012р. за р. №2135, та яким заповів все своє майно: рухоме і нерухоме, де б воно не було і з чого б воно не складалось, всі майнові права, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, і на що він за законом матиме право, заповідає ОСОБА_2 .

Таким чином, ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину, а тому він є належним відповідачем у даному спорі, оскільки саме він заперечує право власності позивача на спірну 1/6 частку спадкової квартири.

Посилаючись на викладені обставини та з огляду на неможливість оформити належну їй спадщину в позасудовому порядку, позивачка була змушена звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подав письмовий відзив на позов, у якому зазначив, що ОСОБА_5 , який приходився йому дядьком, станом на 13.08.2012 року фактично не проживав у квартирі АДРЕСА_1 , хоча був за цією адресою зареєстрований. ОСОБА_5 тривалий час проживав у їхній сім`ї в АДРЕСА_3 , у зв`язку зі станом здоров`я та припиненням спільного проживання з дружиною ОСОБА_3 ще 2008 року.

Відповідач також зазначив, що ОСОБА_5 не подавав заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та не вчиняв дій, які б свідчили про її фактичне прийняття.

Після смерті ОСОБА_5 він подав заяву про прийняття спадщини за заповітом. На спадкове майно, у вигляді 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 , не претендує, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 визнає у повному обсязі та просить суд розглянути справу за його відсутності.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

У частинах першій та другій статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Подібні висновки щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду: від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19 (провадження № 61-6290св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19 (провадження № 61-3620св21).

Підсумовуючи вищенаведені норми закону та враховуючи досліджені судом докази, наявні в матеріалах справи, судом встановлено та доведено наступне.

Як вбачається із свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_1 (а.с.14), її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

Батьки позивачки перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.09.1993 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.15).

ОСОБА_7 проживала за адресою: АДРЕСА_2 .

Квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_4 на підставі договору купівлі продажу нерухомого майна № 848 від 28.11.2002 року, укладеного УТБ «Марія» в м. Миколаєві та зареєстрованого ММБТІ 10.12.2002 року за р. № 5275, в реєстровій книзі № 105.

Батьками ОСОБА_4 (матері позивачки) були ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Миколаєві померла мати позивачки ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.17), після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 .

Із копії спадкової справи № 78/2009 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_4 , заведеної П`ятою Миколаївською державною нотаріальною контрою, вбачається, що остання заповіту не залишила, а спадщину за законом прийняли ОСОБА_3 на 1/3 частку та ОСОБА_1 на 2/3 частки. Чоловік спадкодавиці та батько позивачки ОСОБА_6 відмовився від своєї частки 1/3 на користь дочки, тобто позивачки.

В подальшому ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було видано державним нотаріусом П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Тищенко О.Б. від 16 грудня 2010 року за реєстровим № 2-575 свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.19).

13 серпня 2012 року в м. Миколаєві помирає бабуся позивачки ОСОБА_3 , після смерті якої відкривається спадщина на належну їй 1/3 частку у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Із копії спадкової справи № 39/2024 заведеної приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Іваненко С.В. до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 вбачається, що остання на випадок своєї смерті заповіту не залишила. Спадкоємцями спадкового майна є позивачка, за правом представлення, на 1/2 частку спадкового майна (тобто 1/2 від 1/3 частки квартири, що складає 1/6 частку квартири), та чоловік спадкодавиці та відповідно дідусь позивачки - ОСОБА_5 на 1/2 частку спадкового майна (тобто 1/2 від 1/3 частки квартири, що складає 1/6 частку квартири).

Позивачка належним чином прийняла спадщину та 10.10.2024 р. їй було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.21).

В подальшому позивачка звернулася до приватного нотаріуса Іваненко С.В. з проханням оформити на її ім`я право власності на іншу 1/6 частку квартири, проте нотаріус листом від 20.11.2024 р. №291/02-14 відмовила у видачі свідоцтва, посилаючись на відсутність документів, які б свідчили про неприйняття спадщини ОСОБА_5 (а.с.23).

Відповідно до частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, лише якщо він постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_5 на момент смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) фактично не проживав за адресою квартири АДРЕСА_1 , а проживав у м. Південноукраїнськ, де отримував медичну допомогу, а також у місті складав заповіт. Вказані обставини підтверджуються наданими доказами.

Враховуючи це, презумпція прийняття спадщини за частиною третьою статті 1268 ЦК України на ОСОБА_5 не поширюється.

Крім того, ОСОБА_5 не подавав заяви про прийняття спадщини відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України, строк для прийняття спадщини складає шість місяців з часу її відкриття.

Оскільки спадщина відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк прийняття спадщини спливав 13 лютого 2013 року.

Проте ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.34) і не подавав заяви про прийняття спадщини, а отже, не набув статусу спадкоємця.

Таким чином, ОСОБА_5 не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , а його належна за законом 1/6 частка спадкового майна залишилася неприйнятою.

Враховуючи, що ОСОБА_1 належним чином прийняла спадщину у встановленому законом порядку та отримала свідоцтво про право на спадщину, ця 1/6 частка спадкового майна підлягає переходу до неї як до єдиного спадкоємця, який фактично набув право на відповідну частку майна.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Доказів, які б спростовували висновки суду, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Керуючись ст.ст. 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності на 1/6 (одну шосту) частку квартири за АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Суддя Л.І. Селіщева