ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/1180/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л. А.,

суддів: Бездрабко В. О.,

Радченка С.В.,

секретар Андреєва В. В.,

учасники справи:

позивач-відповідач - ОСОБА_1 ,

відповідач-позивач - ОСОБА_2 ,

відповідач-позивач - ОСОБА_3

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Руденко Михайло Михайлович на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 26 серпня 2025 року у складі головуючого судді Єпішина Ю.М.,

встановив:

У липні 2020 року ОСОБА_1 , від імені якого діяв адвокат Предместніков Олег Гарійович, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Позов мотивований тим, що 05 березня 2014 року між позивачем як позикодавцем та відповідачами як позичальниками було укладено договір позики (займу), за умовами якого позикодавець передав у власність позичальників грошові кошти в сумі 1300000 доларів США, які, як позивачеві пояснили останні, були їм необхідні для відкриття та подальшого ведення бізнесу.

Строк повернення позики сторони визначили 01 березня 2020 року та домовилися, що позичальники вправі в будь-який час, але не пізніше 01 березня 2020 року, повністю погасити борг. Позичальники взяли на себе солідарні обов`язки щодо повернення позики.

Посилаючись на те, що свої зобов`язання щодо повернення боргу у встановлений угодою строк відповідачі не виконали, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму боргу за договором позики (займу) від 05 березня 2014 року в сумі 1300000 доларів США і судові витрати на сплату судового збору.

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики внаслідок безгрошовості.

Позов мотивований тим, що договору позики із ОСОБА_1 на зазначених ним умовах вони ніколи не укладали, грошових коштів від нього не отримували і обов`язків їх повертати не набули. Позивачі за зустрічним позовом вказували на те, що ними був підписаний наданий ОСОБА_1 , який є батьком ОСОБА_2 , бланк договору позики із зазначенням на зворотній стороні цього бланку про те, що кожний із них визнає, що все майно, оформлене на ім`я ОСОБА_2 належить його батькові, оскільки було придбане за належні йому грошові кошти. Необхідність у таких діях ОСОБА_1 пояснив тим, що таким чином він убезпечує намір ОСОБА_3 здійснити в судовому порядку поділ майна як спільно нажитого із ОСОБА_2 в період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Просили суд визнати договір позики, укладений 05 березня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 недійсним внаслідок його безгрошовості та стягнути з відповідача на їх користь судові витрати.

19 серпня 2025 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Руденко М.М., подав заяву про забезпечення позову, в якій просив з метою забезпечення позову забезпечити його позов шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти дії щодо відчуження належного йому нерухомого майна, а саме:

- 2.00/1.00 часток у власності нерухомості, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 27,29,31 вул.Фольксрат до 12.830 квадратних метрів 39.41.43.45.47 вул. Альберех 53;

- вул.Рютлінг 3,5,7 житлові будівлі, підземний паркінг, дворова територія, господарські споруди, що випливає з індивідуальної власності на вказану квартиру та позначені в плані розподілу 36140 за номером 74;

- 1/390 нежитлового приміщення 53.80/1.000 часток у власності на вищезазначену нерухомість в районі Нойхаузен, аркуш 25130, що випливає з індивідуальної власності на вказаний підземний паркінг, який позначено в плані розділу N6140 за номером 526, вартістю 240000 євро;

- 84/1000 часток у власності район Моосах, аркуш 24739, номер земельної книги 1020/10 АДРЕСА_2 забудована та незабудована площа 1.038 кв.м., що випливає з індивідуальної власності на вказану квартиру з підвалом, що позначено в плані розділу номером 3, земельної ділянки з кадастровим номером 1020, відповідних правоздатних осіб по праву будівельного наділу в районі Моосах, аркуші 24756 з 24776 за номером АДРЕСА_3 , вартістю 276000 євро.

Заяву мотивовано тим, що предметом спору у вказаній справі є грошові кошти у сумі 1300000 (один мільйон триста тисяч) доларів США.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року та ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12 грудня 2021 року забезпечено позов ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на нерухоме майно та автомобіль ОСОБА_2 , загальна вартість якого становить 12040336.00грн (приблизно 290000 доларів США). При забезпечені позову враховано лише майно ОСОБА_2 , яке знаходиться на території України. Проте у власності ОСОБА_2 перебуває і нерухоме майно, розташоване на території Федеративної Республіки Німеччини.

Застосовуючи заходи забезпечення позову у цій справі, суди вже визнали наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову ОСОБА_1 , оскільки невжиття таких заходів може унеможливити виконання рішення суду.

Посилаючись на те, що позов забезпечений лише частково, оскільки вартість арештованого майна складає близько 22% ціни позову, а з початком повномасштабного вторгнення рф до України та руйнування м. Херсона нерухомість практично знецінилась позивач за первісним позовом просив суд забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти дії щодо відчуження належного йому нерухомого майна, яке знаходиться у Федеративній Республіці Німеччина відповідно до переліку.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26 серпня 2025 року у задоволені заяви ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Руденко М.М., про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що до заяви про забезпечення позову представником позивача адвокатом Руденко М.М. взагалі не долучено будь-яких документів на підтвердження обставин зазначених в його заяві про забезпечення позову.

Відомостей, що станом на дату звернення до суду із вказаною заявою ОСОБА_2 є власником майна, зазначеного в заяві про забезпечення позову не надано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Руденко М.М., посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 26 серпня 2025 року, просить її скасувати, заяву про забезпечення позову задовольнити, з метою забезпечення позову забезпечити його позов шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти дії щодо відчуження належного йому нерухомого майна зазначеного у заяві.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що до заяви про забезпечення позову були додані належним чином оформлені (апостильовані) документи на підтвердження права власності ОСОБА_2 на об`єкти нерухомості, які знаходяться у Федеративній Республіці Німеччина.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 посилаючись на зловживання ОСОБА_1 процесуальними правами, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволені заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено належність нерухомого майна, за рахунок якого має бути забезпечений позов, відповідачу ОСОБА_2 .

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі статтею 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Пленум Верховного Суду України в пункті 4 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9від 22 грудня 2006рокуроз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

За своєю правовою природою інститут забезпечення позову покликаний гарантувати особам, які беруть участь у справі, реальну можливість ефективного захисту свого права шляхом дійсного виконання можливого рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Саме тому такі заходи покликані забезпечити можливість охорони матеріально-правових інтересів позивача від потенційних недобросовісних дій інших учасників, направлених на ухилення від реального та ефективного виконання судового рішення, в тому числі з метою запобігання труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Зважаючи на наведені положення, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має дослідити, чи є реальним спір між сторонами, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи запропонований видзабезпечення є співмірним із заявленими вимогами та чи забезпечує він досягнення мети, задля якої ставиться питання про забезпечення позову. Єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є виключно ризик ускладнення/унеможливлення виконання рішення суду у справі або ефективного поновлення прав та інтересів позивача. При цьому жодного питання по суті спору, в тому числі й щодо обґрунтованості позовних вимог, суд на даній стадії не вирішує.

Види забезпечення позову визначені статтею 150 ЦПК України та мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічні висновки містяться, зокрема, у постановах Верховного Суду від21 листопада 2018 року у справі №826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18 та відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України мають враховуватися судом при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17).

Із змісту заяви про забезпечення позову, а також із змісту позовних заяв (первісної та зустрічної) вбачається, що між сторонами виник спір щодо повернення позики за договором, дійсність якого оспорена відповідачем за первісним позовом.

З огляду на викладені позивачем за первісним позовом обставини, якими ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги, його звернення до суду направлено на відновлення порушеного, на думку останнього, права на повернення відповідачами отриманих у позику грошових коштів у розмірі 1300000доларів США.

Позивачем неодноразово заявлялися вимоги щодо забезпечення позову у цій справі.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року з метою забезпечення позову у цій справі накладено арешт на квартиру загальною площею 113,3кв.м за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 . Заборонено ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо об`єкту нерухомого майна: квартири загальною площею 113,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, в тому числі у будь-який спосіб відчужувати, передавати в оренду, управління, лізинг, інші види оплатного чи безоплатного користування іншим особам, видавати довіреності щодо зазначеного майна, укладати інші види договорів, в т.ч. попередніх договорів з будь-якими іншими особами чи організаціями. Накладено арешт на транспортний засіб марки АUDI моделі Q5, тип легковий універсал В фіолетового кольору, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_2 . Заборонено ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо транспортного засобу (автомобіля) марки АUDI моделі Q5, тип легковий універсал В фіолетового кольору, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , в тому числі у будь-який спосіб відчужувати, передавати в оренду, управління, лізинг, інші види оплатного чи безоплатного користування іншим особам, видавати довіреності щодо зазначеного майна, укладати інші види договорів, в т.ч. попередніх договорів з будь-якими іншими особами чи організаціями.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12 грудня 2024 року, зміненою постановою Херсонського апеляційного суду від 12 березня 2025 року, у цій справі частково задоволено заяву ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та заборонено ОСОБА_2 вчиняти дії щодо відчуження належного йому на праві власності нерухомого майна, а саме: - магазину промислових товарів, розташований за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; - машиномісця № НОМЕР_3 у підземному паркінгу, розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; - нежитлового приміщення, площею 107,9 кв.м. розташованого за адресою АДРЕСА_7 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; - житлового будинку, загальною площею 229 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; - нежилих приміщень площею 171,7 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_9 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; - магазину промислових товарів, розташованого за адресою: АДРЕСА_10 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13 грудня 2024 року, залишеною без змін постановою Херсонського апеляційного суду від 12 березня 2025 року відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ковальчук І.М., про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. Залишаючи без змін ухвалу суду про відмову у задоволені заяви про забезпечення позову у спосіб накладення арешту на належне ОСОБА_2 нерухомого майна, яке знаходиться у Федеративній Республіці Німеччина апеляційний суд виходив з того, що:

надані заявником на підтвердження факту належності відповідачу майна, щодо накладення арешту на яке заявив позивач за первісним позовом, хоч і легалізовані відповідно до Гаазької Конвенції від 5 жовтня 1961 року, однак не містять відомостей щодо передачі вказаних квартир у власність ОСОБА_2 , та реєстрації цього права власності в установленому законом порядку. А доданий позивачем за первісним позовом до заяви про вжиття заходів додаткового забезпечення позову документ, а саме копія передачі права власності на нерухоме майно, складеної 23 серпня 2023 року та підписаної ОСОБА_2 і нотаріусом міста Мюнхен Стефані Глезер, не містить проставленого компетентним органом держави, в якій документ був складений, апостиля, а тому цей документ не може визнаватися письмовим доказом та не може підтверджувати право власності ОСОБА_2 на нерухоме майно навіть, якщо він за законами Німеччини є таким правовстановлюючим документом;

заявником не підтверджено належними та достатніми доказами необхідність у вжитті додаткових заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке знаходиться в Федеративній Республіці Німеччина, враховуючи, що за наданою суду інформацією дві квартири, які суд Німеччини зобов`язав передати у власність ОСОБА_2 були придбані: квартира у АДРЕСА_2 за купівельною ціною 276900 євро за договором купівлі-продажу від 8 липня 2009 року, а квартира у АДРЕСА_11 - за купівельною ціною 240000євро (разом 516900 євро);

в матеріалах справи відсутня інформація якою є ринкова ціна нерухомого майна, щодо арешту якого позивач за первісним позовом заявив чергове клопотання, на час вирішення судом порушеного ним питання, в той час як вона є необхідною для висновку чи є таке додаткове забезпечення необхідним та в якому розмірі (в межах предмета спору), враховуючи, що позов ОСОБА_1 уже забезпечено постановою Херсонського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року та ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12 грудня 2024 року із врахуванням змін, внесених цією постановою апеляційного суду.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15 липня 2025 року, яка набрала законної сили, відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_4 поданої від імені ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, у спосіб накладення арешту на належне ОСОБА_2 нерухомого майна, яке знаходиться у Федеративній Республіці Німеччина. Відмовляючи задоволені заяви суд вказував на відсутність підстав для вжиття вказаних заявником заходів забезпечення позову щодо майна, яке знаходиться у Федеративній республіці Німеччина, зазначивши, що наявність загрози невиконання чи утруднення виконання постановленого рішення суду в майбутньому по суті спору, ґрунтується виключно на припущеннях заявника. Також суд вказував на те, що додані до заяви про забезпечення позову заявником документи на підтвердження набуття ОСОБА_2 права власності на нерухоме майно на підставі остаточного рішення Земельного суду Мюнхена I Федеративної республіки Німеччина від 13 липня 2023 року, у справі №20 О 3176/21, не містять відомостей щодо передачі нерухомого майна у власність ОСОБА_2 та реєстрації за останнім права власності на зазначене майно. Також в матеріалах справи відсутня реальна ринкова ціна нерухомого майна.

Отже, доводи заявника про те, що необхідність застосування додаткових заходів забезпечення позову у цій справі встановлена судовими рішеннями у цій справі не знайшли свого підтвердження та постановою Херсонського апеляційного суду від 12 березня 2025 року та ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15 липня 2025 року, якими відмовлено у застосуванні таких заходів зокрема з підстав недоведеності необхідності у вжитті додаткових заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке знаходиться в Федеративній Республіці Німеччина.

При цьому жодних доказів на підтвердження наявності загрози невиконання чи утруднення виконання постановленого рішення суду в майбутньому по суті спору заявником суду не надано.

Крім того, до заяви не додані належним чином оформлені (апостильовані) документи, що підтверджують право власності ОСОБА_2 на нерухоме майно у Федеративній республіці Німеччина із визначеною компетентним органом Федеретивної республіки Німеччина вартістю цих об`єктів нерухомості, на підтвердження належності нерухомого майна ОСОБА_2 та його ринкової вартості.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на належних та достатніх доказах і не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для вжиття додаткових заходів забезпечення первісного позову.

З огляду на викладене апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 375 ЦПК України, підлягає залишенню без змін як така, що постановлена з додержанням норм процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Руденко Михайло Михайлович, залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 26 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 08 грудня 2025 року

Головуючий: Л.А. Приходько

Судді: В. О. Бездрабко

С. В. Радченко