Справа № 194/557/24
Номер провадження № 2/194/780/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Клімової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач директор Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг. Позовну вимогу мотивує тим, що рішенням Тернівської міської ради від 28 березня 2007 року за № 140 КП «ТЖКП» є виконавцем житлово-комунальних послуг у м. Тернівка. Згідно Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року КП «ТЖКП» протоколами загальних зборів у м. Тернівка визнано управителем багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 . Відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 . Між позивачем та відповідачами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку № НОМЕР_1 . Позивачем своєчасно надаються житлово-комунальні послуги, але відповідач не сплачує за спожиті житлово-комунальні послуги. Таким чином, у відповідачів виникла заборгованість по сплаті за отримані комунальні послуги, яка за період з 01 квітня 2012 року по 01 березня 2024 року складає 41040,33 грн. Просить стягнути солідарно з відповідачів на користь Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 41040,33 грн., з яких: абонентське обслуговування (водопостачання та водовідведення) 573,60 грн., абонентське обслуговування (поводження з побутовими відходами) 43,94 грн., абонентське обслуговування (теплопостачання) 298,22 грн., управління багатоквартирним будинком 8275,46 грн., водопостачання та водовідведення 6996,11 грн., теплопостачання 23131,00 грн., поводження з побутовими відходами 1722,00 грн., та судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Відповідач ОСОБА_1 у своїй заяві про перегляд заочного рішення посилається на те, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 більше 10 років не проживають за місцем реєстрації, а тому і не користувалися житлово-комунальними послугами.

Представник позивача надала суду письмове пояснення у якому зазначає, що відповідно до п. 6 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження такої відсутності. Відповідачам був зроблений перерахунок за послугу поводження з побутовими відходами у лютому 2019 року, на підставі наданих ними документів, що відображено у звірці оборотного рахунку, яка міститься в матеріалах справи. Проте, після перерахунку відповідачі жодного разу не надавали позивачу заяв та документів для перерахунку послуги. Також, позивач зазначає, що відповідачі є власниками житла в якому зареєстроване їх місце проживання, а відповідно до ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує.

Представник позивача надала суду письмову заяву, в якій просить цивільну справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, проте надала суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає частково.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, обґрунтування позовних вимог, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних по справі доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 28 березня 2007 року за № 140 виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді м. Тернівка визначено КП «ТЖКП».

Відповідно до протоколу зборів співвласників (власників квартир та нежитлових приміщень) буд. АДРЕСА_1 від 18 травня 2016 року КП «ТЖКП» визнано управителем багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно виписки з адресної картки, наданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки абонентського відділу КП «ТЖКП» заборгованість станом на 01 березня 2024 року за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість складає 41040,33 грн., з яких: абонентське обслуговування (водопостачання та водовідведення) 573,60 грн., абонентське обслуговування (сміття) 43,94 грн., абонентське обслуговування (теплопостачання) - 298,22 грн., водопостачання 6996,11 грн., вивезення побутових відходів 1722,00 грн., теплопостачання 23131,00 грн., управління багатоквартирним будинком 8275,46 грн.

Квартира, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , належить на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_1 частка, ОСОБА_4 частка, ОСОБА_3 частка, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 22.01.2001 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВРС №734742 та договором дарування частки квартири від 17.05.2011 року.

Згідно акту №612 від 17.08.2015 року, за адресою: АДРЕСА_2 було встановлено водомірний лічильник.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності письмового договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 214/7766/15-ц.

Позивач фактично надавав відповідачу житлово-комунальні послуги, а відповідачі не відмовлялися від них.

Будь-яких спорів щодо вартості розміру наданих послуг не має.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, між Комунальним підприємством «Тернівське житлово-комунальне підприємство» та відповідачем існують фактичні договірні відносини, що породжують цивільні права та обов`язки за відсутності письмового договору, як такого, оскільки підприємство надає житлово-комунальні послуги з водо-, теплопостачання та водовідведення, утримання будинків і прибудинкових територій. Отже, відповідач зобов`язаний сплатити гроші за надані комунальні послуги, а позивач має право вимагати від відповідачів виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг, виходячи з факту надання житлово-комунальних послуг до квартири, що розташована в багатоквартирному житловому будинку, та ґрунтується на законі.

Крім того, відповідачами не надано суду жодного належного та допустимого доказу звернення до КП «ТЖКП» щодо надання неякісних житлово-комунальних послуг.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 з 2008 року по вересень 2019 року та з 1 вересня 2020 року по теперішній час не проживав за місцем реєстрації, а відповідач ОСОБА_2 з 20 березня 2020 року по 31 липня 2024 року не проживав за місцем реєстрації, що підтверджується довідкою від 13.06.2025 року, актом від 17.07.2025 року та довідкою від 27.06.2025 року.

Згідно ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг у разі їх невикористання за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні за умови документального підтвердження.

Проте, надаючи оцінку доказам ОСОБА_1 щодо не проживання у квартирі і, відповідно відсутність користування житлово-комунальними послугами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 633 ЦК України, актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Частиною 4 статті 11 ЦК України встановлено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Статтею 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено обов`язковість актів і законних вимог органів та посадових осіб місцевого самоврядування акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Положеннями п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», які кореспондуються з п. п. 11 п. 39 індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення,що є публічним договором приєднання від 01.04.2022 року (далі - Публічний договір) встановлено, що споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців житлово-комунальних послуг про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Відповідно до підпункту 11-1 пункту 47 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених Постановою № 690 від 05.07.2019, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 № 1405 та пункту 40 Публічного договору, індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати виконавця про тимчасову відсутність в житловому приміщенні споживача та інших осіб понад 30 календарних днів (за відсутності приладів обліку); якщо період відсутності споживача та інших осіб перевищує шість місяців, споживач для реалізації права на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду зобов`язаний надавати виконавцю оновлену заяву з відповідними підтвердними документами в електронній або паперовій формі.

Оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з моменту не проживання за адресою реєстрації до моменту звернення КП «ТЖКП» до суду, з заявою та підтверджуючими документами щодо тимчасової відсутності за місцем реєстрації понад 30 календарних днів за адресою: АДРЕСА_2 та у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду не зверталися, чим порушили підпункт 11-1 пункту 47 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених Постановою № 690 від 05.07.2019, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 № 1405 та пункт 40 Публічного договору, тому підстав для звільнення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від оплати житлово-комунальних послуг немає.

Також судом враховується, що ОСОБА_3 є власником частини квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 .

Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП «ТЖКП» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги станом на 01 березня 2024 року в розмірі 41040,33 грн., з яких: абонентське обслуговування (водопостачання та водовідведення) 573,60 грн., абонентське обслуговування (сміття) 43,94 грн., абонентське обслуговування (теплопостачання) - 298,22 грн., водопостачання 6996,11 грн., вивезення побутових відходів 1722,00 грн., теплопостачання 23131,00 грн., управління багатоквартирним будинком 8275,46 грн., підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з кожного відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі по 1009,33 грн.

Однак, судом враховується, що за заочним рішенням від 20.06.2024 року у цій справі було стягнуто заборгованість у розмірі 41040,33 грн. у повному обсязі, у зв`язку з чим виконавчі провадження №77840319, №77838844, №77837437 були закінчені, так як заборгованість погашена. Також, виконавчі провадження: №77838916 про стягнення судового збору з ОСОБА_1 у розмірі 1009,33 грн., №77837344 про стягнення судового збору з ОСОБА_3 у розмірі 1009,33 грн., №77838980 про стягнення судового збору з ОСОБА_2 у розмірі 1009,33 грн., були закінчені, так як заборгованість погашена. Таким чином, суд прийшов до висновку, що з метою не можливості подвійного стягнення боргу слід вважати, що рішення суду в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 41040,33 грн. та стягнення судового збору з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у сумі 1009,33 грн. з кожного, виконано в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 322, 509, 526, 629, 526, 901, 903, 1281, 1282 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 12, 13, 76, 77, 81, 265, 268, 280-283 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» (р/р НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк» м. Дніпро, МФО 305299, ) станом на 01 березня 2024 року заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 41040,33 грн., з яких: абонентське обслуговування (водопостачання та водовідведення) 573,60 грн., абонентське обслуговування (сміття) 43,94 грн., абонентське обслуговування (теплопостачання) - 298,22 грн., водопостачання 6996,11 грн., вивезення побутових відходів 1722,00 грн., теплопостачання 23131,00 грн., управління багатоквартирним будинком 8275,46 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» (р/р НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк» м. Дніпро, МФО 305299, ), судовий збір у сумі 1009,33 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» (р/р НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк» м. Дніпро, МФО 305299, ), судовий збір у сумі 1009,33 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» (р/р НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк» м. Дніпро, МФО 305299, ), судовий збір у сумі 1009,33 грн.

Вважати, що рішення суду в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 41040,33 грн. та стягнення судового збору з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у сумі 1009,33 грн. з кожного, виконано в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складено 16 грудня 2025 року.

Головуючий суддя: В.О. Корягін