Справа № 444/2894/25
Провадження № 2/444/1613/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

16 грудня 2025 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.

секретар судового засідання Стець М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Львівської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Капуш Ірина Михайлівна про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно в АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги мотивують тим, що вони проживають в АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який доводився чоловіком ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 разом з своїми батьками в 1951 році був виселений на спецпоселення в Красноярський край(Росіія). Під час перебування на спецпоселенні, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 одружилися в 1966 році, однак надалі повернулися в Красноярський край. Після повернення в Україну, ОСОБА_1 з чоловіком придбали в м. Дубляни Жовківського району Львівської області (в минулому с. Дубляни Нестеровського району) так звану времянку (як зазначено в договорі) по АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі- продажу, який посвідчили в Дублянській сільській раді 20.03.1973 року. В даний час, в порядку впорядкування нумерації, АДРЕСА_3 і їх будинку присвоєно АДРЕСА_1 .

Після придбання будинку стали проживати в с. Дубляни (надалі селище та місто Дубляни) про що свідчать виписки з погосподарських книг засвідчених офісом агломерації та розвитку Львівської міської ради за 1974-1976 роки. Надалі, згідно діючого на той час законодавства, погосподарські книги в селищах та місті не велися. Вже в 1980-роки нами було перебудовано житловий будинок за цією ж адресою - АДРЕСА_1 загальна площа якого становить 82.3 кв.м, житлова 53.3 кв.м, допоміжна 29.0 кв.м. з госпбудівлями. Вже 07.03.1996 року рішенням виконкомому Дублянської міської ради було затверджено акт прийомки в експлуатацію будинку в АДРЕСА_1 та постановлено про оформлення права власності на ім`я ОСОБА_3 однак не було проведено реєстрацію будинку через тривалу хворобу чоловіка та його смерть.

Після смерті ОСОБА_3 , відкрилася спадщина на належне йому майно, житловий будинок в АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 529 ЦК України (в ред. 1963 року) ЦК України, як спадкоємці першої черги за законом мають право на спадкування після його смерті.

З приводу спадкування звернулися до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Капуш І.М., де відкрито спадкову справу № 8/2025. Як доказ родинності між ними та померлим, слід було подати свідоцтво про народження ОСОБА_2 та про одруження ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_3 .

При відкритті спадкової справи ОСОБА_1 подано свідоцтво про шлюб серїї НОМЕР_1 актовий запис № 3 ,від 29.01.1966 року, який укладено в с. Деревня Нестеровського району (тепер Львівського району), однак нотаріусом зауважено невідповідність прізвища ОСОБА_3 , якого в свідоцтві про одруження записано що він уклав шлюб як ОСОБА_4 і після одруження було присвоєно йому і дружині прізвище ОСОБА_4 . Саме так в сільській раді записано прізвище ОСОБА_3 так як він народився в с. Деревня і всі знали його як ОСОБА_4 та відсутній правовстановлюючий документ на будинок. Тому нотаріусом постановою від 28.04.2025 року №48/02/14 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Зазначають, що цих підстав вони звернулися до Жовківського райсуду про встановлення юридичного факту і рішенням суду від 15.07.2025 року (справа 444/1549/25 встановлено, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29 січня 1966 року дійсно зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 (після одруження прізвище ОСОБА_6 ) в с. Деревня Нестеровського району Львівської області (тепер Львівського району Львівської області (акт. запис № 3), та що ОСОБА_3 померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_3 , відповідно до положень ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) вважають, що вони є такими, що прийняли спадщину,оскільки проживали разом та вели спільне госопдарство, фактично вступивши у володіння та управління спадковим майном.

Згідно технічного паспорта виготовленого Львівським обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради, загальна площа будинку в АДРЕСА_1 становить 82.3 кв.м. житлова 53.3. кв.м. допоміжна 29.0 кв.м. з господарськими будівлями. Просять задоволити позов.

Позивачі в судове засіданя не прибули, подали заяви про розгляд справи у мїх відсмутності.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися хоч про час та місце розгляду справи належно повідомлені, що стверджено матеріалами справи, а тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без учасників, які не з`явилися.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, судом вирішено про розгляд справи за відсутності сторін у справі та на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевірившиїх доказами,а відтак з`ясувавши дійсні обставини справи,суд приходить до наступних висновків.

Ст. 4 ч. 1 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 5 України, встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб,права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом.

Ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню,якщо суд немає обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2 виданого Дублянською селищною радою.

З рішення Жовківського районного суду Львівської області №444/1549/25 від 15.07.1993 року вбачається, що таким встановлено юридичний факт, а саме що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (в свідоцтві про шлюб зазначені як ОСОБА_4 ) є подружжям з 29.01.1966 року та що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2 .

З договору купівлі- продажу посвідченого 20.03.1973 року в Дублянській сільській раді вбачається, що ОСОБА_3 придбав в АДРЕСА_2 будівлю - времянку.

З виписки із погосподарської книги по с. Дубляни за 1974-1976 роки, засвідченої офісом агломерації та розвитку Львівської міської ради вбачається, що ОСОБА_3 значився головою двору, а отже і власником будівлі в АДРЕСА_2 . Надалі вул. Миру перейменована на вул. Шептицького в зв`язку з впорядкуванням поштових адрес та перейменування вулиць в зв`язку з тим, що сільська рада с. Дубляни перейменована на Дублянську селищну раду, надалі міську раду, будинок значиться в АДРЕСА_1 , що підтверджено довідкою Львівського ОБТІ та ЕО.

Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затв. Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 року за № 112/5 було передбачено порядок реєстрації будинків в сільських населених пунктах. Право власності на будинок в. АДРЕСА_2 було зареєстровано в погосподарській книзі. Отже право власності двору було зареєстровано згідно вимог діючого на той час законодавства,однак надалі погосподарські книги в містах та селища не велися.

Згідно технічного паспорта виготовленого Львівським обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради, вбачається, що будинок зведено у 80-ті роки загальна площа будинку в АДРЕСА_1 становить 82.3 кв.м. житлова 53.3. кв.м. допоміжна 29.0 кв.м.з господарськими будівлями.

З рішення виконкому Дублянської міської ради від 07.03.1996 року вбачається, що таким затверджено акт прийомки в експлуатацію житлового будинку в АДРЕСА_1 та постановлено про оформлення права власності на будинок на ім`я ОСОБА_3 .

З спадкової справи №8/2025 яка надіслана приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Капуш І.М. вбачається, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , звернулися про спадкування майна право на яке на день смерті мав померлий ОСОБА_3 . З постанови № 48/02/14 від 28.0.2025 року вбачається, що нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину пісял смерті ОСОБА_3 та рекомендовано звернутися до суду.

Відповідно до ст. 529 ЦК України (в ред. 1963 року, обоє позивачів є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 )

Після смерті ОСОБА_3 , відповідно до положень ст. 549 ЦК України (в ред.1963 року) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є такими, що прийняли спадщину, оскільки проживали разом та вели спільне господарство, фактично вступивши у володіння та управління спадковим майном.

Відповідно до ч. 2 ст. Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяженьречові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону,виникають з моменту реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону України, речові права на нерухоме майно та обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до чинного законодавства, що діяло на момент виникнення 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і умовах передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України (в ред. 2003 року) власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

З врахуванням встановленого під час розгляду справи, суд приходить до висновку що право позивача підлягає захисту в судовому порядку. Зібрані по справі докази та оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 23, 55, 114, 247, 258-259, 264-265, 319, 354 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок в АДРЕСА_1 загальна площа якого становить 82.3 кв.м. житлова 53.3. кв.м. допоміжна 29.0 кв.м., в рівних частинах - по 1/2 (одній другій) частині кожного з такою ж частиною господарських будівель.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Одночасно роз"яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо Львівському апеляційному суду.

Повний текст рішення виготовлено 16.12.2025 року.

Суддя: Ясиновський Р. Б.