РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/1288/25

Провадження № 2/293/789/2025

08 грудня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Тишкевич К.Б.

представника позивача - Кондрат Л.Г., дов.№ 80 від 19.03.2025

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Черняхів справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс"

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Процесуальні дії по справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс"звернулось до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, відповідно до змісту якого просить: стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" заборгованість за кредитним договором №98206930 від 15.06.2024 у розмірі 15 180,00 грн, з яких:

- заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3000,00 грн;

- заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 12060,00 грн;

- заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 120,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору №98206930 від 15.06.2024.

28.10.2025 суд у порядку ч. 8 ст. 187 ЦПК України сформував запит в ЄСІТС "Електронний суд" та отримав відповідь з ЄДДР № 1936398 від 27.10.2025 щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 29.10.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників. Розгляд справи по суті суд призначив на 08.12.2025.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про споживчий кредит №98206930 від 15.06.2024, укладеного між ТОВ "ЕКО ФІН" та ОСОБА_1 (відповідач).

Позивач вказує, що внаслідок неналежного виконання прийнятих на себе зобов`язань з поверення кредиту у відповідача утворилась заборгованість за крединим договором в загальному розмірі 15 180,00 грн, з яких: 3 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 12 180,00 грн заборгованість по процентами.

02.10.2025 між ТОВ "ЕКО ФІН" та ТОВ "Факторинг Партнерс" укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №02-10/25, відповідно до умов якого ТОВ "ЕКО ФІН" відступило на користь ТОВ "Факторинг-Партнерс" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит №98206930 від 15.06.2024.

Отже позивач доводить, що наділений правом грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит №98206930 від 15.06.2024 в сумі 15 180 грн.

Позивач зазначає, що всупереч умов кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання та заборгованість за кредитом не погасив.

З метою захисту свого порушеного права позивач звернувся до суду з даним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити та врахувати подані письмові пояснення.

У судове засідання відповідач не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

11.11.2025 від відповідача в порядку ст. 178 ЦПК України надійшов відзив на позовну заяву (а.с.204-208), за змістом якого, зокрема, просить суд розглядати справу за наявними у суду матеріалами без його участі. Вказує, що про дату, час і місце судового засідання йому відомо.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач просить відмовити у частині розміру нарахованих процентів за користування кредитом у сумі 12 390 гривень, зменшивши їх розмір до суми розміру заборгованості за тілом кредиту, без урахування несправедливо нарахованих процентів за кредит, які суперечать положенням ч.2 та п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідач не погоджується з розміром нарахованих процентів та вважає розмір нарахованих процентів за користування кредитом несправедливим та непропорційним розміру тіла кредиту.

Вказує, що у паспорті споживчого кредиту від 15.06.2024, що додається до відзиву, та у договорі, який був укладений з відповідачем була зазначена суперечлива між собою інформація, що позбавило відповідача бути поінформованим про дійсні умови кредитування.

У паспорті споживчого кредиту ТОВ "Еко Фін" від 15.06.2024 строк дисконтного періоду користування становив 30 днів, що не відповідає умовами договору, де зазначено період у 14 днів.

Окрім того, за умовами договору було зазначено, що протягом дії дисконтного періоду застосовується процентна ставка 0,80% за 1 день користування. Натомість відповідно до умов Паспорту споживчого кредиту було зазначено, що денна процентна ставка - 0,01 % за один день за умови проведення товариством відповідної акції). Відповідно до Офіційних Правил акції під назвою "Кредит під 0,01% в день на перший кредит" для нових користувачів фінансових послуг ТОВ "ЕКО ФІН", затверджених наказом ТОВ "ЕКО ФІН" від 30.04.2024 року №30/04-Кр (у п. 4.1. зазначено, що період проведення акції: з 00 годин 01 хвилини за київським часом 01.05.2024 року до 23 години 59 хвилин за київським часом 31.07.2024 року.

Договір було укладено 15.06.2024, тобто, в період дії акції як зазначено вище, але акційна ставка була зазначена у Паспорті споживчого кредиту, натомість не була застосована в договорі, де було застосована процентна ставка 0,80% замість 0,01% у дисконтний період.

Строк кредитування у Паспорті споживчого кредиту був зазначений як можливий період від 3 днів до 730 днів, без конкретизації точного періоду, який у договорі був визначений по максимальному показнику. В той час, в особистому кабінеті інформаційно-комунікаційної системи ТОВ "ЕКО ФІН" зазначено, що дата закінчення кредиту 2024-06-28 (відповідає 14 дням дисконтного періоду за договором, а не 730 дням).

Також доводить, що процентне навантаження у розмірі 365% річних на тіло кредиту стало для нього непомірним тягарем, та суперечить принципам справедливості, пропорційності, добросовісності та розумності, оскільки розмір нарахованих процентів за користування кредитом станом по дату виготовлення розрахунку (13.10.2025 року) становить 12 390 гривень, що більше ніж у 4 рази перевищує суму наданого йому кредиту 3 000 гривень.

При цьому зазначає про свій стан здоров`я та те, що він є особою з інвалідністю.

Відтак, з урахуванням життєвих обставин відповідача таке процентне навантаження набуває каральної, а не компенсанційної природи та створює значний дисбаланс між розміром наданих коштів та вартістю їх користування та відповідно вказує на порушення норм ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів".

Стосовно вимоги про дострокове погашення кредиту позивач вказує про невідповідність такої вимоги, оскільки позивач пред`являючи вимогу про дострокове погашення кредиту, повинен був визначити конкретний строк для усунення порушення та надати відповідачу реальну можливість виконати зобов`язання у визначений строк з моменту отримання повідомлення, а для платежів, строк сплати яких не настав протягом 30 календарних днів.

Окрім того, відповідач вказує, що він як пересічний споживач кредитних послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не міг ефективно здійснити свої права бути поінформованим про дійсні умови кредитування, зокрема, щодо дійсного періоду кредитування у зв`язку з наявністю суперечливої інформації у особистому кабінеті та у договорі стосовно строків кредитування.

Водночас, у договорі не визначено строків, періодичності чи конкретних дат здійснення платежів, що свідчить про відсутність домовленості сторін щодо графіка виконання грошового зобов`язання, а якщо вважати, що строк виконання зобов`язання настав у день закінчення дисконтного періоду, то фактичний строк кредитування відповідача обмежувався лише цим періодом (спочатку 14 днів, пізніше продовжених до 87 днів).

Відтак, подальше нарахування процентів після завершення дисконтного періоду не є платою за користування кредитом, а має характер санкцій (відповідальності) за прострочення виконання грошового зобов`язання, що регулюється ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Водночас у прохальній частині відзиву відповідач також просить у разі задоволення позовних вимог (повністю або частково) врахувати його соціальний стан як особи з інвалідністю з дитинства та потребу у витратах для підтримання здоров`я, і надати розстрочку виконання рішення суду строком від 3-6 місяців на розсуд суду відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України та перевірити та зменшити розмір заявлених позивачем витрат на правову допомогу з огляду на відсутність пропорційності та обґрунтованості даної суми, з урахуванням характеру та складності даної типової справи.

08.12.2025 на адресу суду від позивача надійшли письмові пояснення у справі (а.с.249-255), за якими позивач зазначає, що твердження відповідача про те, що умови кредитування, викладені в паспорті споживчого кредиту, відрізняються від тих, що містяться в кредитному договорі, і що це є істотним недоліком, оскільки при укладенні кредитного договору останній повинен був включати саме ті умови, що визначені в паспорті споживчого кредиту, не може братись до уваги, оскільки зважаючи на норми Закону України "Про споживче кредитування" паспорт споживчого кредиту складається з інформації, яку кредитодавець надає споживачу перед укладенням договору про споживчий кредит, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Тобто, паспорт споживчого кредиту відображає можливі варіанти умов кредитування та не визначає безпосередньо умови кредитування за кредитним договором. Разом з тим, відповідач вважає, що до нього мали би бути застосовані ОФІЦІЙНІ ПРАВИЛА АКЦІЇ під назвою «Кредит під 0,01% в день на перший кредит» для нових користувачів фінансових послуг ТОВ «ЕКО ФІН», затверджених наказом ТОВ «ЕКО ФІН» від 30.04.2024 року №30/04-Кр, оскільки такі були діючими на момент укладення кредитного договору.

Однак, така акція розповсюджується на позичальників, які оформлюють свій перший кредит у ТОВ «ЕКО ФІН», натомість, як вбачається зі скріншотів з Особистого кабінету відповідача на сайті кредитодавця, кредит, отриманий за договором №98206930, є повторним, а відтак ОФІЦІЙНІ ПРАВИЛА АКЦІЇ під назвою «Кредит під 0,01% в день на перший кредит» для нових користувачів фінансових послуг ТОВ «ЕКО ФІН», затверджених наказом ТОВ «ЕКО ФІН» від 30.04.2024 року №30/04-Кр, на відповідача при укладенні цього договору не могли бути застосовані.

У свою чергу, при укладенні договору №98206930 відповідач взяв участь в акції під назвою «Повторний Кредит зі знижкою за ПРОМОКОДОМ» для користувачів фінансових послуг ТОВ "ЕКО ФІН" (ТМ "CashtanCredit"), Офіційні Правила якої затверджені наказом ТОВ "ЕКО ФІН" від 30.04.2025 року №30/04-Кр (офіційні правила акції додаються).

Вказує, що відповідачу було достеменно відомо розмір нарахованих згідно умов кредитного договору процентів за користування кредитом, строк кредитування та періоди внесення відповідних платежів за користування кредитом, які підлягали сплаті.

Про вказане свідчать умови договору та застосування базової (стандартної) процентної ставки не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати процентів у бік погіршення для клієнта, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах базової (стандартної) процентної ставки.

При продовженні/поновленні дисконтного (пільгового) періоду користування кредитом Програма лояльності та/чи ПРАВИЛА АКЦІЙНИХ умов отримання кредиту не використовується.

Якщо позичальник здійснює продовження/поновлення дисконтного (пільгового) періоду проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено/поновлено дисконтний (пільговий) період нараховуються за ставкою, визначеною п. 2.7. договору, тобто 365% відсотків річних (денна процентна ставка - 1% за один день).

Аналогічні умови зазначені в Офіційних правилах Акціях під назвою «Повторний Кредит зі знижкою за ПРОМОКОДОМ» для користувачів фінансових послуг ТОВ "ЕКО ФІН" (ТМ "CashtanCredit"), затверджених наказом ТОВ "ЕКО ФІН" від 30.04.2025 року №30/04-Кр.

Крім того, умовами укладених відповідачем додаткових договорів про пролонгацію №1/98206930 від 01.07.2024 року, №2/98206930 від 15.07.2024 року, №3/98206930 від 29.07.2024, №4/98206930 від 12.08.2024 року та №5/98206930 від 26.08.2024 року передбачено внесення змін у Графік розрахунків (платежів), нова редакція яких була додана до вказаних додаткових договорів та з якими ознайомився відповідач перед їх укладенням.

Із зазначених Графіків розрахунків (платежів) у новій редакції вбачається розмір нарахованих процентів за користування кредитом, які підлягали сплаті, а саме: 01.07.2024 року 510 грн; 15.07.2024 року 420 грн; 29.07.2024 року 420 грн; 12.08.2024 року 420 грн; 26.08.2024 420 грн; 09.09.2024 року 420 грн та з 10.09.2024 року 30 грн щоденно.

Щодо надмірно нарахованих процентів за користування кредитом, про які зазначає відповідач, позивач вказує, що «нарахування відсотків за користування кредитом в межах строку кредитування» та «міра відповідальності за прострочення виконання зобов`язання» є різними поняттями.

Так, частиною 5 статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" встановлений максимальний розмір денної процентної ставки, який згідно вказаної норми не може перевищувати 1%.

Саме така процентна ставка передбачена умовами договору №98206930 від 15.06.2024, тобто жодної вимоги законодавства щодо розміру процентної ставки за користуванням кредитом умовами договору не порушено.

Відповідно, не можуть вважатися несправедливими умови договору щодо нарахування процентів, яке здійснювалось за процентною ставкою, розмір якої відповідає вимогам діючого законодавства (ч.5 ст.8 Закону України "Про споживче кредитування").

Отже, як вбачається з розрахунку заборгованості, складеного позивачем, сума заборгованості відповідача за кредитним договором станом на 06.10.2025 (дата, що передувала складенню та направленню відповідачу вимоги про дострокове погашення заборгованості) становить 15 180,00 грн, з яких: 3 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 12 180,00 грн заборгованість за процентами.

Пояснює, що нарахування процентів за користування кредитом після складення та направлення відповідачу вимоги про дострокове погашення заборгованості, не відбувалось та жодних мір відповідальності за неналежне виконання умов договору, в тому числі штрафів, пені, неустойки, до відповідача застосовано не було, а нарахування процентів здійснювалось лише протягом строку користування кредитом в межах передбаченого договором строку кредитування за процентною ставкою, встановленою відповідно до вимог діючого законодавства.

Відтак, посилання відповідача на п.5 ч.3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", відповідно до якого несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором, є недоречним, оскільки зазначена норма забороняє встановлювати непомірно велику міру відповідальності, тоді як встановлення розміру процентної ставки за користування кредитом регулюється вищевказаною частиною 5 статті 8 Закону України "Про споживче кредитування".

Таким чином, правові норми, на які посилається відповідач як на обґрунтування надмірно нарахованих процентів за кредитним договором, взагалі не регулюють нарахування процентів за користування кредитом, а встановлюють межі застосування мір відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, тоді як такі взагалі не були застосовані до відповідача.

Підписавши кредитний договір, позичальник погодився з усіма його умовами, зокрема, й щодо сплати процентів, розмір яких визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору. Відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із товариством, якщо дійсно вважав встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливим.

Натомість відповідач погодився, зі своєї сторони, на такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень та визнаючи його умови, частково сплачуючи проценти за користування кредитом, не звертаючись до кредитора щодо умов кредитування протягом тривалого часу.

Відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору №98206930 від 15.06.2024 . Зазначений договір недійсним не визнано, у зв`язку з чим підстави для його не виконання відсутні.

Звертає також увагу на те, що доводи відповідача про те, що кредитор, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно, оскільки відповідачем не зазначено жодного порушення умовами кредитного договору норм чинного законодавства тоді як Закон України "Про захист прав споживачів" встановлює обов`язки не тільки для кредиторів, але і для споживачів, які зобов`язані бути добросовісними та перед укладенням кредитного договору повністю з`ясувати його умови до підписання і до отримання кредиту.

При цьому зауважує, що на противагу наданим доказам позивача, які підтверджують зазначені обставини та обґрунтовують заявлені позовні вимоги, відповідачем не було долучено жодного належного, допустимого та достовірного доказу на спростування тих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог. Крім того, відповідач не надав суду жодного доказу, яким би підтверджувався факт відсутності у нього заборгованості.

Щодо заперечень відповідача проти відшкодування витрат ТОВ "Факторинг Партнерс" на правову допомогу, то враховуючи, що спір виник виключно через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду, вважаємо, що заявлена до стягнення сума витрат позивача на правову допомогу є обґрунтованою та співмірною зі складністю даної справи, натомість, зворотного відповідачем не доведено, а тому підстави для відмови у задоволенні вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 9 000,00 грн відсутні, а остання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Зважаючи на подану стороною відповідача заяву про розгляд справи за його відсутності, суд здійснює розгляд на підставі наявних у матеріалах справи документів у порядку ч.3 ст. 211 ЦПК України.

В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

У судовому засіданні від 08.12.2025 відповідно до ч.6 ст. 259, ст. 268 ЦПК України, суд оголосив скорочене (вступну та резолютивну частину) рішення суду.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

15.06.2024 між ТОВ "ЕКО ФІН" та ОСОБА_1 (відповідач) укладений договір про споживчий кредит/кредитний договір № 98206930 (а.с.65-75).

Відповідно до п. 2.1. договору товариство приймає на себе зобов`язання надати, а позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом, у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів за фактичний строк користування кредитом у порядку, встановленому цим договором.

Сторони погодили, що кредит надається в загальному розмірі (сума кредиту): 3000 (три тисячі гривень 00 коп.). Строк користування кредитними коштами складає 730 (днів), який починається з 15.06.2024 та закінчується 14.06.2026 (включно) та складається із дисконтного (пільгового) періоду та поточного періоду. Дисконтний (пільговий) період складає 14 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 28.06.2024 (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 716 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення дисконтного (пільгового) періоду, і закінчується 14.06.2026 (дата остаточного погашення заборгованості (п.п.2.2.-2.4 договору).

За умовами договору проценти за користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду нараховуються за дисконтною (пільговою) процентною ставкою в розмірі 292 % відсотків річних (денна процентна ставка - 0.8 % за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду. При застосуванні Програми лояльності та/чи акційних умов отримання кредиту, відповідно до Правил можуть застосовуватися інші значення дисконтної (пільгової) процентної ставки. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за базовою (стандартною) процентною ставкою в розмірі - 365 % відсотків річних (денна процентна ставка - 1% за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.

Застосування базової (стандартної) процентної ставки не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати процентів у бік погіршення для клієнта, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах базової (стандартної) процентної ставки.

Позичальнику рекомендується (не обов`язково) повернути суму кредиту та сплатити нараховані проценти в рекомендовану дату платежу 28.06.2024 (день завершення дисконтного (пільгового) періоду, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 14.06.2026 (останнього дня строку кредитування) (п.2.6.-2.8. договору).

Позичальник зобов`язується повернути товариству кредит та проценти за користування кредитом згідно умов цього договору (Графіку розрахунків (платежів), або достроково відповідно до порядку, визначеного цим договором, але в будь-якому випадку не пізніше дати остаточного погашення заборгованості по кредиту, встановленої п. 2.5. цього договору.

Сторони погодили, що позичальник має право неодноразово продовжувати (поновлювати) дисконтний (пільговий) період користування кредитом та/або збільшувати строк кредитування за договором (далі пролонгація).

Пролонгація можлива лише шляхом укладення сторонами відповідного додаткового договору у спосіб, визначений цим договором. При продовженні/поновленні дисконтного (пільгового) періоду користування кредитом Програма лояльності та/чи Правила Акційних умов отримання кредиту не використовується. Якщо Позичальник здійснює продовження/поновлення дисконтного (пільгового) періоду проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено/поновлено дисконтний (пільговий) період нараховуються за ставкою, визначеною п. 2.7. Договору.

Для пролонгації кредиту позичальник в особистому кабінеті самостійно обирає серед доступних можливостей найбільш вигідний/бажаний для себе варіант та погоджує його з товариством, шляхом каналів зв`язку визначених цим Договором.

Після узгодження позичальником з товариством умов пролонгації, товариство розміщує в особистому кабінеті позичальника проект звернення/повідомлення/заяви про пролонгацію та проект додаткового договору про пролонгацію.

Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект додаткового договору про пролонгацію та проект звернення/повідомлення/заяви про пролонгацію є пропозицією товариства про укладення додаткового договору про пролонгацію (офертою) (п.п.3.3.1.-3.3.5. договору).

Згідно із 9.5. договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, Кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування (датою остаточного погашення заборгованості), з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за базовою (стандартною) процентною ставкою передбаченою п. 2.7. договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, на рівні базової (стандартної) ставки, передбаченої п. 2.7. договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог кредитодавця позичальнику засобами ІКС та/чи на адресу електронної пошти позичальника.

З метою укладення цього договору позичальник, ознайомившись з Правилами, Паспортом споживчого кредиту та іншими документами, визначеними законодавством, реєструється в інформаційно-комунікаційній системі товариства шляхом заповнення відповідної реєстраційної форми на Вебсайті.

На підставі реєстраційних даних, внесених заявником/позичальником, інформаційно-комунікаційна система товариства здійснює реєстрацію заявника/позичальника, створює обліковий запис (аккаунт/ профіль) та особистий кабінет заявника/позичальника.

Для реєстрації на вебсайті товариства заявник/позичальник має надати згоду на передачу товариству своїх персональних даних та їх подальшу обробку з метою оцінки фінансового стану заявника/позичальника, його спроможності виконати зобов`язання за кредитним договором (кредитоспроможності) та інші цілі в рамках виконання та супроводження кредитного договору.

Відмова від надання цієї згоди буде означати неможливість надання товариством заявнику/позичальнику послуг з кредитування.

Після завершення реєстрації заявник/позичальник заповнює заявку, вказавши всі дані, визначені в заявці як обов`язкові. При подачі заявки позичальник зазначає суму грошових коштів, яку він бажає отримати після укладення договору.

Укладанням цього договору позичальник підтверджує що ознайомився з інформаціюнаведеною в Паспорті споживчого кредиту, який надано разом із офертою/проектом кредитного договору, що розміщується в його особистому кабінеті кредитодавцем (п.п.3.1.1.1, 3.1.2.3. договору).

Відповідно до п.п.9.2,9.3. договору цей договір укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»: позичальником - за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, (даними велектронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей договір, надсилаються Товариству та призначені для ідентифікації підписувача цих даних); кредитодавцем за допомогою кваліфікованого електронного підпису уповноваженого працівника Кредитодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором, вказаний, має юридичну силу власноручного підпису.

Відповідно до графіку розрахунків (платежі), що є додатком №1 до кредитного договору № 98206930 від 15.06.2024 сторони узгодили графік розрахунків за цим договором, у випадку повернення кредитних коштів у межах строку передбаченого цим договором та базуючись на припущенні, що цей договір залишається чинним протягом усього строку його дії, що передбачені умовам договору, а також виходячи із того, що сторони виконають взяті на себе обов`язки відповідно до умов цього договору (а.с.104-118).

Згідно із наданими позивачем заявками відповідача від 01.07.2024,15.07.2024, 29.07.2024, 12.08.2024, 26.08.2024 про пролонгацію між ТОВ "ЕКО ФІН" та ОСОБА_1 укладені додаткові договори про пролонгацію за №№1/98206930, 2/98206930, 3/98206930, 4/98206930, 5/98206930, до договору про споживчий кредит/кредитного договору від 15.06.2924 №98206930 згідно із якими сторони погодили пролонгувати дисконтний період користування кредитними коштами відповідно до 12.08.2024/26.08.2024/09.09.2024 (а.с.7-8,24-25,41-42,138-139, 155-156).

Відповідно до графіків розрахунків (платежів) у новому розмірі визначено нараховання процентів за користування кредитом, які підлягали сплаті, а саме: 01.07.2024 року 510 грн; 15.07.2024 року 420 грн; 29.07.2024 року 420 грн; 12.08.2024 420 грн; 26.08.2024 420 грн; 09.09.2024 року 420 грн та з 10.09.2024 30 грн щоденно (а.с.8/зворотна сторона/-22).

На підтвердження укладення кредитного договору та погоджених умов договору позивач також додав Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "ЕКО ФІН" (а.с.76-82), офіційні правила акції під назвою «Кредит під 0,001 в день на перший кредит» для нових коритсувачів фінансових послуг ТОВ «ЕКО ФІН» (а.с.83), анкету клієнта-фізичної особи, що сформована за допомоою программного забезпечення (ІТС ТОВ «ЕКО ФІН» (а.с.61) логування дій за кредитним договором №98206930 від 15.06.2024 (а.с.62-64), інформаційне повідомлення про надання згоди на взаємодію при врегулюванні простроченої заборгованості, в тому числі перелік третіх осіб, уключаючи близьких осіб позичальника, щодо яких ним надається згода на взаємодію при врегулюванні простроченої заборгованості, що є додатком №2 до кредитного договору №98206930 від 15.06.2024 (а.с.133).

Згідно із паспортом споживчого кредиту ТОВ "ЕКО ФІН" Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, наданого стороною відповідача, визначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту (а.с 239-243).

Відповідно до копії квитанції №41845-78883-14973 та виписки за кредитом перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Еко Фін" станом на 02.10.2025 ОСОБА_1 від 15.06.2024 здійснений переказ коштів у розмірі 3000 грн, якими останній користувався (а.с.87, 88-90).

02.10.2025 між ТОВ "ЕКО ФІН" та ТОВ "Факторинг Партнерс" укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №02-10/25, відповідно до умов якого ТОВ "ЕКО ФІН" відступило на користь ТОВ "Факторинг-Партнерс" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит №98206930 від 15.06.2024 (а.с.92-96).

Про перехід та набуття таких прав вимоги заборгованості за кредитним договором до відповідача, окрім договору відступлення прав вимоги, позивач додає погоджені форми додатків до договору про відступлення прав вимоги (а.с.96/звортна сторона/-101), копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 07.10.2025 з оплати за умовами договору відступлення прав вимоги №02-10/25 (а.с. 102), копію акту прийому-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді за договором №02-10/25 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 02.10.2025 (а.с.103), копію реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді до договору №02-10/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 02.10.2025 (а.с.120-122).

Так, відповідно до копії реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді до договору №02-10/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 02.10.2025, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 15 060 грн, з яких: 3000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 12 060,00 грн заборгованість по процентам (а.с.122).

Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним дотговором, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, станом на 07.10.2025, сформованим позивачем за період з 02.10.2025 по 07.10.2025, заборгованість відповідача за наданим кредитом становить 15 180,00 гривень, з яких заборгованість за кредитом 5000,00 грн; заборгованість за відсотками 12 180,00 грн (а.с.91)

За даними копії вимоги про дострокове погашення заборгованості від 07.10.2025 за вих. №15864685, позивач повідомив відповідача, що є належним кредитором за кредитним договором №98206930 та про наявну заборгованість за кредитним договором із зазначенням суми такої заборгованості та реквізитів її оплати (а.с.84).

Позивач зазначає, що в порушення умов вказаного договору кредиту, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 15 180 грн.

Оскільки, відповідач добровільно не погасив існуючу заборгованість позивач за захистом свого порушеного права звернувся до суду з даним позовом.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, особою, яка набула таке право відповідно до договору відступлення прав вимоги.

Обставиною, що підлягає доказуванню під час вирішення даного спору є факт отримання кредитних коштів, факт користування кредитними коштами та факт належного виконання позичальником зобов`язань із своєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом.

За приписами ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами ч 2. ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію товариства відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором у договорі визнає та погоджується на запропоновані умови користування та порядок надання товариством грошових коштів.

Отже, підписання договору про споживчий кредит №98206930 від 15.06.2024 свідчить про те, що ОСОБА_1 (відповідач) всі умови цілком зрозумів та своїм підписом підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні такого договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

В статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі статтею 10 Закону України "Про електронну комерцію" електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону).

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до умов договору про споживчий кредит №98206930 від 15.06.2024 сторони угодили, що цей кредитний договір укладається в електронній формі із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який має юридичну силу власоручного підпису (п. п. 3.1.2.1., 9.2., 9.3. договору).

Відповідно до положень Закону України "Про електронну комерцію" договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Отже, кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом, а тому наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.

Також, частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно із частиною першою ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав кредитний договір та додаткові договори до цього договору, однак умови договору порушив та своєчсно кредитні кошти не повернув. Зворотного відповідач не довів, та доказів погашення заборгованості судуд ненадав

Факт отримання кредитних коштів відповідачем не оспорюється та станом на день вирішення спору в суді матеріали справи не містять доказів погашення відповідачем заборгованості перед позивачем.

Пунктом 1 ч.1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Як встановлено судом та не спростовано відповідачем право грошової вимоги заборгованості за договором про споживчий кредит №98206930 від 15.06.2024 перейшло до ТОВ "Факторинг Партнерс" (позивач).

З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит.

Враховуючи вище викладені обставини, суд уважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, розрахунок вимог є арифметично вірним та таким, що ґрунтується на умовах договору та чинного законодавства, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стосовно доводів відповідача про неправомірність нарахованих процентів з підстав, що такі нараховані з порушенням вимогЗакону України "Про споживче кредитування" та не були йому відомі при його укладенні, суд зазначає про таке.

Відповідно до приписів ст. 627 ЦК України, статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, для безпосереднього оформлення кредиту відповідач обрав бажану суму кредиту, строк кредитування та підтвердив, що ознайомлений з договором та Правилами надання споживчих кредитів. Після прийняття позичальником умов кредитного договору сторони уклали кредитний договір та додаткові договори до цього договору про пролонгацію, які підписані відповідачем та відповідно свідчить про їх погоджені умови.

З договору про надання кредиту вбачається, що його умови відповідають законодавчому визначенню кредитного договору, передбаченому ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Щодо розміру процентів, то такий розмір, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 10561 ЦК України).

Як встановлено судом у підписаному відповідачем договорі визначені тип та розмір процентних ставок плати за користування кредитом: проценти за користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду нараховуються за дисконтною (пільговою) процентною ставкою в розмірі 292% відсотків річних (денна процентна ставка - 0.8% за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду; проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за базовою (стандартною) процентною ставкою в розмірі - 365% відсотків річних (денна процентна ставка - 1% за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Застосування базової (стандартної) процентної ставки не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати процентів у бік погіршення для клієнта, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах базової (стандартної) процентної ставки.

Стороною позивача доведено неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору. Про вказане не заперечує і відповідач.

Зважаючи на те, що відповідачем не було належним чином виконано умови кредитного договору, заборгованість за процентами за користування кредитом позивач обрахував відповідно до погоджених умов договору.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до п. 8, 9, 10 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" у договорі про споживчий кредит зазначаються, в тому числі, процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися).

Умови укладеного між сторонами кредитного договору та додаткових договорів до нього таким вимогам відповідають та дають підстави для висновку, що сторонами погоджено саме відсоткову ставку за користування кредитом, а не відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання, що настає у разі невиконання зобов`язань за договором.

Окрім того, враховуючи розмір процентної ставки за умовами договору такий не перевищує визначені законодавством обмеження (ч.5 ст. 8 Закону України "Про споживе кредитування".

Відтак, слід дійти висновку, що у цій справі проценти за користування кредитом, які позивач просить стягнути з відповідача, нараховані виключно у межах строку дії кредитного договору та не є мірою відповідальності за невиконання боргових зобов`язань позичальником.

Таким чином, нарахування відповідачу процентів є обгрунтованим та правомірним.

Разом з тим, за встановлених обставин та зважаючи положення ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", на необхідність застування якої просить відповідач, вказуючи на несправедливість умов договору та істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, також не можуть бути застосовані щодо обумовлених сторонами процентів за користування кредитом, оскільки такі доводи відповідача не знайшли свого підтвердження належними та достаніми доказами.

При цьому суд зазначає, що не знайшли свого підтверджененя і доводи про відсутність погодженого графіка сплати платежів та підстав не застосування правил акції «Офіційні Правила акції під назвою «Кредит під 0,01% в день на перший кредит», оскільки такі спростовуються матеріалами справи.

Також не заслуговують на увагу і твердження сторони відповідача стосовно невідповідності вимоги про дострокове погашення заборгованості, оскільки такі доводи відповідача не ґрунтуються на вимогам закону та, зважаючи на розрахунок заборгованості, після пред`явлення досудової вимоги позивачем нарахування процентів не здійснювалось.

Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За викладених фактичних обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Стосовно заяви відповідача про розстрочення виконання судового рішення, суд зазначає таке.

Згідно із ст. 129 - 1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Вказане закріплено і в ст.18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

За приписами ч.1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Згідно із ч.ч.1, 3, 4 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

В той же час, згідно з ч.5 ст.435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 10 постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

Верховний Суд у постанові від 11 жовтня 2019 року у справі №810/4643/18 зазначив, що це питання суд вирішує із врахуванням конкретних обставин а справи, зокрема, суб`єктного складу сторін у справі, зобов`язаної сторони (боржника) за рішенням суду, складного майнового стану чи складної життєвої ситуації зобов`язаної сторони (боржника), впливу виконання рішення на спроможність зобов`язаної сторони (боржника) виконати інший публічний обов`язок чи зобов`язання перед особами, які потребують соціального захисту. У випадку розстрочення (відстрочення) виконання свого рішення суд, який здійснює контроль за його виконанням, повинен забезпечити баланс публічного і приватного інтересів.

Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04 06.2019 року у справі №916/190/18.

Так, відповідач просить врахувати його соціальний стан як особи з інвалідністю з дитинства та потребу у витратах підтримання здоров`я та розстрочити виконання рішення суду на строко від 3-6 місяців на розсуд суду.

Вказує, що заборгованість за кредитом утворилась саме з підстав витрат на лікування.

Проаналізувавши всі обставини справи, суд уважає за можливе заяву відповідача задовольнити та застосувати розстрочку виконання рішення суду строком на 6 (шість) місяців з дня постановлення рішення суду, шляхом сплати щомісячного платежу в розмірі 2530,00 гривень.

Розподіл судових витрат.

У порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Щодо витрат позивача на правову допомогу у розмірі 9 000,00 грн, суд зазначає таке.

Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі строна зробила про це відповідну заяву (ст. 141 ЦПК України).

Окремо існує норма щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу - з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ст. 137 ЦПК України).

Верховний Суд у свої постановах неодноразово робив висновки щодо переліку тих чи інших документів для підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, які можуть слугувати підтвердженням заявленого розміру витрат. Такими доказами можуть бути: договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі документів, акт здачі-приймання виконаних робіт, протокол наданих послуг, рахунки на оплату, банківські документи про оплату послуг. Такий перелік відповідно не є вичерпним.

Отже, з аналізу викладеного слідує, що зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Так, на підтвердження обставин понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано копію договору №02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024 (а.с.129-131), копію прайс-листа за видами та цінами послуг (а.с.134); копію заявки на надання юридичної допомоги №158 від 03.10.2025 (а.с.135); копію витягу з акту №20 про надання юридичної допомоги від 10.10.2025 (а.с.136).

Таким чином, у справі, що розглядається позивачем доведено понесення ним витрат за надання правничої допомоги.

Однак, відповідач уважає такий розмір витрат непропорційним та необґрунтованим з урахуванням складності справи та просить суд перевірити та зменшити їх розмір.

Водночас позивач про вказане заперечує та зазначає, що спір виник виключно через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду, а заявлена до стягнення сума витрат позивача на правову допомогу є обґрунтованою та співмірною зі складністю даної справи, а тому підстави для відмови у задоволенні вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 9 000,00 грн відсутні.

Так при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Заразом, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

При ухваленні рішення суд, відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», крім вимог національного законодавства керується також практикою ЄСПЛ.

Як вбачається з рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited проти України», заява №19336/04, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; за рішенням ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії», заява № 58442/00, відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з ч.3 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд уважає, що розмір правової допомоги за оплату наданих послуг, визначений стороною позивача є завищеним, позаяк заявлена позивачем сума відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 9 000 грн є неспівмірною зі складністю справи та виконаними роботами, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги, їх обсягом та не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру у співвідношенні з предметом позову. Водночас суд ураховує особу відповідача та його матеріальний стан.

Отже, суд дійшов до висновку про часткове задоволення заяви щодо стягнення понесених позивачем витрат за надання правової допомоги та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 4 500 грн. Саме така сума відповідає критеріям розумності, співмірності та ґрунтуються на вимогах закону.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13,79,81, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" (місцезнаходження: вул. Ґедройца Єжи 6, офіс 521, м. Київ, 03150, )

- 3000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту;

- 12180,00 грн заборгованість за процентами;

- 2 422,40 грн судового збору;

- 4500,00 грн витрат на правничу допомогу.

3. Заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення у справі №293/1288/25 - задовольнити.

4. Розстрочити виконання рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 08.12.2025 у справі №293/1288/25 про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користьТовариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" (місцезнаходження: вул. Ґедройца Єжи 6, офіс 521, м. Київ, 03150, ) заборгованості за кредитним договором у розмірі 15180,00 гривень, терміном на 6 (шість) місяців з дня постановлення рішення суду, шляхом сплати щомісячного платежу в розмірі 2530,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга поданапротягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" (місцезнаходження: вул. Ґедройца Єжи 6, офіс 521, м. Київ, 03150, )

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Повне рішення складено 15.12.2025.

Суддя Людмила ЛОСЬ