Справа № 274/5047/25 Провадження № 2/0274/2053/25
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
08.12.25 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд),
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовомАкціонерного товариства "Універсал Банк", представниками якого є Ушакевич М.П., Григорик В.А.,
простягнення заборгованості,
Акціонерне товариство Комерційний банк "Універсал Банк" (далі Банк) звернулось з позовом, у якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання банківських послуг від 20.02.2020 р. у розмірі 93 071,60 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту, посилаючись на те, що він на виконання умов зазначеного договору надав ОСОБА_1 кредитні кошти, але ОСОБА_1 не здійснює повернення цього кредиту.
ОСОБА_1 своєї позиції щодо предмета спору у порядку, встановленому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив.
Судом з`ясовано, що 20.02.2020 р. ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг (далі Заява), надану Банком (а. с. 15).
Як вбачається зі змісту Заяви, ОСОБА_1 погодився, що Заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого він підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. Підписанням договору він підтверджує, що ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.
У Заяві ОСОБА_1 просить відкрити поточний рахунок в Банку у гривні на його ім`я, та встановити кредитний ліміт на суму, визначену у мобільному додатку.
В обґрунтування позову Банк посилається на те, що він виконав умови договору про надання банківських послуг від 20.02.2020 р., відкривши на ім`я ОСОБА_1 поточний рахунок та встановивши ліміт використання кредиту у розмірі 50 000,00 грн., проте ОСОБА_1 не здійснює повернення кредиту.
На підтвердження цих обставин Банком надано розрахунок заборгованості за договором про надання банківських послуг від 20.02.2020 р., укладеним між Банком та ОСОБА_1 , станом на 06.05.2025 р., та довідку від 09.06.2025 р. про розмір встановленого кредитного ліміту (а. с. 13, 14).
Суд зазначає, що з довідки від 09.06.2025 р. про розмір встановленого кредитного ліміту випливає, що 20.02.2020 р. ОСОБА_1 відкрито поточний рахунок у гривні, розмір встановленого кредитного ліміту за яким становить 50 000,00 грн. (а. с. 14).
Однак ця довідка підтверджує лише обставини відкриття ОСОБА_1 поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту у розмірі 50 000,00 грн., та жодним чином не вказує на те, що ОСОБА_1 отримував будь-які кредитні кошти.
З постанов Верховного Суду випливає, що для стягнення боргу недостатньо надати кредитний договір та розрахунок заборгованості, потрібно надати і докази видачі кредиту. Це може бути: меморіальний ордер, виписка по рахунку, заява на видачу готівки, платіжне доручення, тощо. Такі документи повинні відповідати положенням Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Якщо кредитор не подає такі документи з позовною заявою, то суд повинен відмовити в задоволенні позову через недоведеність наявності заборгованості (наприклад, постанова від 20.05.2022 р. у справі № 336/4796/18).
Матеріали справи не мстять будь-яких належних та допустимих доказів (зокрема, виписки по рахунку), на підставі яких Суд може з`ясувати обставини, які мають значення для справи, а саме чи отримував ОСОБА_1 від Банку на виконання договору про надання банківських послуг від 20.02.2020 р. кредитні кошти, якщо отримував, то у якому розмірі, і чи виконав він зобов`язання зі сплати передбачених цим договором платежів, зокрема, платежів з повернення кредиту (розрахунок заборгованості за договором про надання банківських послуг від 20.02.2020 р., укладеним між Банком та ОСОБА_1 , станом на 06.05.2025 р. таким доказом не є).
Додатково Суд звертає увагу, що зі змісту позовної заяви Банку незрозуміло, яким чином ОСОБА_1 , якому було встановлено кредитний ліміт у розмірі 50 000,00 грн. (а тому, зважаючи на умови договору про надання банківських послуг від 20.02.2020 р., ОСОБА_1 не міг отримати кредит у розмірі, більше, ніж 50 000,00 грн.), має, за твердженням Банку, заборгованість за тілом кредиту у розмірі 93 071,60 грн., яку Банк просить стягнути, тобто розмір якої майже у два рази перевищує кредитний ліміт, що викликає суттєві сумніви у правильності цього розміру заборгованості.
Таким чином Банком не подано належних та допустимих доказів (первинних документів) виконання грошового зобов`язання (надання кредиту) перед ОСОБА_1 за договором про надання банківських послуг від 20.02.2020 р. та порушення ОСОБА_1 зобов`язань зі сплати передбачених цим договором платежів, зокрема, платежів з повернення кредиту.
Тобто Банк, в порушення частини третьої статті 12, частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, не довів обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог.
Враховуючи викладене, Суд вважає, що Банком не доведено, що ОСОБА_1 має перед ним заборгованість за договором про надання банківських послуг від 20.02.2020 р. у розмірі 93 071,60 грн., яка складається з заборгованості тіла кредиту.
При цьому Суд позбавлений можливості з`ясувати обставини щодо наявності заборгованості ОСОБА_1 за цим договором та її розміру, оскільки матеріали справі не містять необхідних для цього належних та допустимих доказів.
Враховуючи викладене, Суд, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову Банку.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут