Провадження № 22-з/801/155/25
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Голота Л. О.
УХВАЛА

10 грудня 2025 рокуСправа № 127/11138/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя доповідач),

суддів Оніщука В.В., Рибчинського В.П.,

розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі № 127/11138/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 1.07.2025,

в с т а н о в и в :

9.04.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом (вх № 31784) до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача, щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 1.07.2025 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 9.04.2025, і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 1211,20 грн судового збору.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 18.11.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 1.07.2025 у даній справі залишено без змін. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишено за відповідачем.

27.11.2025 до Вінницького апеляційного суду надійшла заява (вх № 13406/25-вх), яка подана засобами поштового зв`язку 26.11.2025, ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн. Додатки: копія акта виконаних робіт та наданих послуг від 21.11.2025 /а.с.237/; копію квитанції до прибуткового касового ордера від 26.09.2025 № б/н /а. с. 238/.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (частина третя статті 270 ЦПК України).

Перевіривши заяву про ухвалення додаткового рішення, матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Головне значення додаткового рішення полягає в забезпеченні повного та всебічного розгляду справи шляхом процесуального виправлення недоліків, допущених судом унаслідок неналежного виконання вимог частини першої статті 264 ЦПК України.

Згідно частини першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що (1) позивачем в суді першої інстанції в першій заяві по суті спору (позовній заяві) визначено орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Зазначено, що докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу будуть подані на відповідній стадії судового розгляду /а. с. 3/; (2) у справі відсутні докази подання до суду першої інстанції доказів на підтвердження, понесених витрат на правничу допомогу позивачем. Питання стягнення витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції не вирішувалося.

Колегія суддів зазначає, що постанова Вінницького апеляційного суду прийнята у справі 18.11.2025, а заява про ухвалення додаткового рішення подана ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 26.11.2025. Аналіз позовної заяви та відзиву на апеляційну скаргу не дає підстав стверджувати, що позивачем зроблено заяву відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України про подання нею доказів понесення витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

У постанові ВС від 10.01.2024 в справі № 285/5547/21 зазначено, що у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. У разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

У заяві ОСОБА_1 не зазначає поважності причин неможливості подання доказів понесення витрат на правничу допомогу раніше або протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення суду апеляційної інстанції. Закон (частина восьма статті 141 ЦПК України) пов`язує строк на подання доказів понесення витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, а не з моменту ознайомлення сторони з копією судового рішення.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 3.10.2019 по справі № 922/445/19 зроблено правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15, провадження № 14-280цс18).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України від 5.07.2012 №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Верховний Суд у постанові від 10.12.2020 у справі № 922/3812/19 зазначив, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Питання оцінки достатності доказів, поданих у підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу чи тих, які будуть понесені, перебуває у межах дискреції суду (постанова ВС від 23.12.2021 у справі № 755/7943/20-ц).

Позивачем на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу надано суду наступні документи : копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВН № 000476 /а. с. 194/; копію ордера на надання правничої (правової) допомоги від 29.09.2025 серії № 1016123, відповідно до якого ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 26.09.2025 у Вінницькому апеляційному суді уповноважує адвоката Оськіна Ю.В. на надання правової допомоги /а. с. 185/;

Водночас, позивачем не надано копію договору про надання правової допомоги № б/н від 26.09.2025, відтак не доведено погоджені між ОСОБА_1 та адвокатом Оськіним Ю.В. види послуг та їх розмір.

З огляду на вищезазначене, відсутні правові підстави для стягнення витрат на правничу допомогу, а тому заява задоволенню не підлягає.

Керуючись нормами статей 137, 141, 270, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі № 127/11138/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: В. В. Оніщук

В. П. Рибчинський