провадження № 2/294/544/25
Справа № 278/4051/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Чуднів

Чуднівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Білери І.В., за участі секретаря судових засідань Івашкевич В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Чуднівського районного суду Житомирської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Відповідачка ОСОБА_2 на адресу суду надіслала заяву про надання строку для примирення з метою збереження сім`ї строком на 6 (шість) місяців та зустрічну позовну заяву про стягнення аліментів, у якій позивач за зустрічним позовом просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання та на утримання неповнолітньої дитини.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Щодо клопотання про примирення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 211 ЦПК України під час розгляду справи по суті суд сприяє примиренню сторін.

Частиною 1 ст. 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадках відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї із сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та наданням сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При призначенні строку на примирення суд враховує думку сторін, конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на примиренні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Враховуючи, що відповідачка бажає зберегти сім`ю, вживає заходів щодо примирення, суд вважає, що її клопотання підлягає задоволенню, тому необхідно надати сторонам строк для примирення.

Визначаючи строк, який необхідно надати сторонам для примирення, суд вважає, що для вжиття заходів для примирення буде достатнім надати подружжю строк для примирення протягом 6 місяців.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Щодо зустрічного позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.193 ЦПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

У постанові КЦС ВС від 13.03.2024 у справі № 548/2606/19 вказано, що прийняття зустрічного позову можливе за дотримання умов, передбачених частиною другою статті 193 ЦПК України, і залежить від того, наскільки суд вважає за доцільне розглядати цей позов у одному провадженні з первісним.

Аналіз вказаних положень закону свідчить про те, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Крім того, наявність зустрічного позову дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити фактичні взаємовідносини сторін, виключити ухвалення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень. Встановивши, що первісний та зустрічний позови не є взаємопов`язаними, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви оскільки їх спільний розгляд не є доцільним, позови мають різні предмети доказування і є самостійними.

Отже, умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, тобто такими, що виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів. Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно, і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Доцільним є сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Предметом первісного позову є розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Дана позовна вимога носить немайнових характер, та виникає із немайнових прав сторін, а також передбачає надання строку на примирення сторін.

В той же час, предметом позову за зустрічним позовом є стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини та на утримання матері дитини. Дана позовна вимога носить майновий характер та належать до одного з видів майнових відносин, що виникають між батьками та дітьми, та не передбачає будь - яких строків на примирення.

Тобто, зустрічні вимоги виникають з правовідносин, які не є подібними до правовідносин за первісним позовом, оскільки стосуються різних прав та обов`язків.

Суд також зазначає про те, що розгляд позовних вимог про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів в окремих провадження не впливає на повноту та об`єктивність дослідження доказів, а також не може призвести до прийняття взаємосуперечливих або взаємовиключних рішень.

Сумісний розгляд первісного і зустрічного позову також призведе до істотного розширення предмету доказування та призведе до необхідності залучати нових учасників процесу (зокрема, третю особу).

Таким чином, установивши, що у цій справі, де відповідачка бажає отримати час на примирення з позивачем, спільний розгляд первісного та зустрічного позовів у цій ситуації не є доцільним, а також враховуючи те, що за первісним позовом суд задовольняє клопотання відповідачки та надає шестимісячний строк на примирення, а тому поєднання двох вимог в результаті призведе до затягування судового процесу за зустрічним позовом, суд доходить висновку про відмову у прийнятті зустрічного позову.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу за первісним позовом, що відмова у прийнятті зустрічного позову не позбавляє права на звернення з самостійним позовом до компетентного суду щодо вирішення спору в порядку, визначеному ЦПК України.

Керуючись ст. 193, 194, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_2 про надання строку для примирення задовольнити.

Надати сторонам по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу строк для примирення тривалістю шість місяців, а саме до 09 червня 2026 року.

Відмовити у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Провадження по справі зупинити до закінчення строку для примирення.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду, в частині зупинення провадження у справі, може бути подано протягом п`ятнацяти днів з дня її проголошення, безпосередньо до Житомирського апеляційного суду

Суддя Ірина БІЛЕРА