Справа № 642/1469/25
Провадження № 2/642/835/25
РІШЕННЯ

Іменем України

15 грудня 2025 року м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гримайло А.М.

за участю секретаря Антонян А.М.,

прокурорів Вождаєвої Н. О., Хмельницького І. В.,

представника позивача Кушнаренко Л. В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Церковного В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом керівника Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області в інтересах держави в особі Харківської митниці Державної митної служби України до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих кримінальним правопорушенням,

в с т а н о в и в:

Керівник Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської митниці Державної митної служби України (далі - Харківської митниці ДМС України) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на користь держави в особі Харківської митниці ДМС України збитки, завдані кримінальним правопорушенням, у розмірі 2332035,32 грн.

В обґрунтування позовний вимог прокурор зазначив, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000241 від 23.09.2021 за ч. 2 ст. 367 КК України за фактом неналежного виконання упродовж 2018-2019 років службових обов`язків службовими особами Державної митної служби України через несумлінне ставлення до них, усупереч вимогам Митного кодексу України, під час здійснення контролю правильності визначення коду товару, імпортованого суб`єктами підприємницької діяльності, що призвело до тяжких наслідків, заподіяних державі в особі Харківської митниці ДФС, у вигляді ненадходження фіскальних платежів у особливо великих розмірах.

Під час досудового розслідування встановлено, що інспектори митного поста «Щербаківка» та відділу митного оформлення «Плетенівка» митного поста «Магістральний» Харківської митниці ДФС упродовж 2018-2019 років допустили службову недбалість, унаслідок якої державним інтересам спричинено тяжкі наслідки у вигляді ненадходження до державного бюджету митних платежів на загальну суму понад 42 316 897,00 грн. через неправильне визначення митниками коду товару УКТ ЗЕД при розмитненні товару з вмістом метилового спирту, ввезеного субєктом господарювання на митну територію України з території російської федерації.

За вищевикладеними фактами 16.09.2022 ОСОБА_1 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 368 КК України, матеріали досудового розслідування стосовно ОСОБА_1 виділені в окреме провадження та зареєстровані за № 0000968 від 04.11.2022.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 , працюючи на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення «Плетенівка» митного поста «Магістральний» Харківської митниці ДФС, в період з 06.03.2018 по 06.06.2019, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, під час здійснення митного оформлення товару в режимі імпорт по митним деклараціям UA807140/2018/000074, UA807140/2019/000234, UA807140/2019/000235, UA807140/2019/000311, UA807140/2018/000366, UA807140/2018/000685, UA807140/2019/800004, UA807140/2019/000110, UA807140/2019/000171 та здійснення митної формальності - контроль правильності визначення коду товару-«Розчинник лакофарбових покриттів і гідратних пробок», виготовлений по ТУ 2319-009-4» вагою 483 тони, ввезеного на митну територію України ТОВ «Продмашстрой», ТОВ «Сєвєртранс», ТОВ «Центр-СДГруп» в період часу з січня 2018 року по червень 2019 року на транспортних засобах, в порушення вимог ст. 69 Митного кодексу України в частині правильності класифікації товарів, в порушення вимог ч. ч. 2, 4 ст. 69 Митного кодексу України, п. 5 Розділу І, п. 2, абз. З п. 4 Розділу III Порядку № 650, правила 1, 3 Основних правил інтерпретації класифікації товарів, п. п. 2.18, 2.18.1, 2.18.2, 2,18.3, 2.19, 2.19.1, 2.19.2 посадової інструкції підтвердив правильність визначення коду товару за УКТ ЗЕД , що призвело до невірного митного оформлення зазначеного товару, який відповідно до чинного законодавства повинен класифікуватись за кодом УКТ ЗЕД по митним зазначеним деклараціям без сплати обов`язкових митних платежів на загальну суму 2 332035,32 грн, з яких мито складає 127716,41 грн, акцизний податок 1815646,37 грн, додаткова сума ПДВ - 388672,55 грн, чим завдав державному бюджету України збитки на суму 2 332035,32 грн., що є тяжкими наслідками.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 26.11.2024 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. Цивільний позов Харківської обласної прокуратури, заявлений в інтересах держави в особі Харківської митниці про стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди залишено без розгляду, роз`яснивши прокурору право на його пред`явлення до суду в порядку цивільного судочинства.

Отже, інтереси держави залишились незахищеними, оскільки не забезпечено стягнення з винної особи шкоди, завданої службовою недбалістю, та надходження відповідних коштів до Державного бюджету, тому прокурор звертається до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 19.03.2025 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі.

21.03.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника Харківської митниці Кушнаренко Л. В. надійшли додаткові пояснення, у яких зазначає про відсутність у Харківської митниці підстав для підтримання поданого прокурором позову, оскільки відсутне рішення митного органу про визначення іншого коду товару, аніж визначений у митних деклараціях, зазначених у обвинувальному акті та у позову, так само відсутній акт чи довідка про результати документальної невиїзної перевірки за відсутністю підстав для її проведення, а також вказує, що Харківська митниця є відокремленим підрозділом юридичної особи - Державної митної служби України, а тому не може бути позивачем у справі, адже не наділена цивільною процесуальною дієздатністю. (т. 2 а. с. 1-6).

11.04.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача Кузнецова О. Ю. - адвоката В. Церковного надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити прокурору у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У обґрунтування заперечень зазначив, що під час здійснення митного контролю та митного оформлення товарів за вказаними митними деклараціями декларантами надавались документи, які необхідні для перевірки заявленого коду товару згідно з УКТ ЗЕД, а саме паспорта якості, ТУ 23 19-009- 16, Технічні регламенти виробництва, тощо. Також у всіх випадках були наявні висновки лабораторії (спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз ДФС), що передбачено статтею 356 «Взяття проб (зразків) товарів» Митного кодексу України (далі МК України). При цьому, в обов`язковому порядку здійснювалась перевірка наявних на митному посту баз даних щодо здійснення митного контролю та митного оформлення стосовно ідентичних, аналогічних або подібних товарів, як в зоні діяльності Харківської митниці ДФС, так і інших митниць. Митне оформлення товару за митними деклараціями здійснювалось у відповідності до положення МК України, Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за № 1360/21672, та інших чинних нормативно-правових актів з питань державної митної справ.

Підстави для віднесення товару «Розчинники складні органічні, для видалення фарб та лаків:- Розчинник лакофарбових покриттів і гідратних пробок, ТУ 23 19-009-16» до коду згідно з УКТ ЗЕД відсутні, товар «Розчинник лакофарбових покриттів і гідратних пробок, ТУ 23 19-009-16» не може бути класифіковано за кодом згідно з УКТ ЗЕД, а повинен класифікуватись за кодом згідно з УКТ ЗЕД.

Міжнародною конвенцією «Про Гармонізовану систему опису та кодування товарів» не передбачено вирішення питань з класифікації товарів через суд. Спірне питання було вирішено у листах-відповідей Директорату з тарифів та торгівлі Всесвітньої митної організації від 04.04.2019 № 19NL0081-DC (вх. ДФС від 08.04.2019№ 19414/5) та Генерального директорату з оподаткування та митного союзу Європейської Комісії від 26.02.2019 № Ares(2 (вх. ДФС від 26.02.2019 № 10760/5).

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються податковим законодавством України, яке визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Таким чином, цивільне право не регулює правовідносини між юридично нерівними учасниками, або учасниками, які знаходяться у будь-якій формі підпорядкування. Для цивільного права застосовується диспозитивний метод регулювання, тобто метод, який надає учасникам відносин вибір бажаної поведінки, а для відносин, які закріплені у частині 2 статі 1 ЦК України імперативний метод. До цих публічно-правових відносин цивільне законодавство застосовується лише в разі, якщо це прямо передбачено законом.

Отже, відповідач, як посадова особа митного органу, в силу положень ст.ст.180, 212 ПК України та ст.276 МК України не є суб`єктом сплати митних платежів, про стягнення яких просить прокурор. Належними платниками вказаних податків є ТОВ «Сєвєртранс», ТОВ «Центр-СД-Груп», ТОВ «Продмашстрой», як особи (імпортери) які здійснювали ввезення товарів на митну територію України.

Крім того, висновки судово-товарознавчої експертизи Дніпровського НДЕКЦ МВС України від 13.07.2022 року та судово-економічної експертизи Харківського НДЕКЦ МВС України від 09.08.2022 року не є допустимими доказами на підтвердження обставин невірного визначення коду товару за УКТ ЗЕД за вказаними у позові митними деклараціями та відповідно несплати митних платежів до бюджету.

Також вважав, що згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини. (т. 2 а. с. 40-50).

15.04.2025 до суду через систему «Електронний суд» від керівника Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова надійшла відповідь на відзив, згідно з якою товар: «Розчинник лакофарбових покриттів і гідратних пробок», виготовлений по ТУ 23 19-009-16, який запобігає утворенню гідратних пробок в газових трубопроводах та свердловинах, відповідає характеристикам описової частини коду Українського класифікатору товарів зовнішньо економічної діяльності та не відповідає характеристикам описової частини коду Українського класифікатору товарів зовнішньо економічної діяльності . Необхідність класифікації зазначеного товару за кодом УКТ ЗЕД підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи Дніпровського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/104-22/12976-ТВ від 13.07.2022.

Університет митної справи та фінансів у своїх роз`ясненнях підтвердив, що ОСОБА_1 під час здійснення митного оформлення товару «Розчинник лакофарбових покриттів і гідратних пробок» та визначення коду товару за УКТ ЗЕД, повинен був діяти відповідно до Порядку роботи митних органів при вирішення питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 650 та Митного кодексу України.

Таким чином, з вини ОСОБА_1 у формі недбалості, яка підтверджується висновками судово-товарознавчої експертизи Дніпровського НДЕКС МВС України від 13.07.2022 № СЕ-19/104-21/34672-ТВ та судово-економічної експертизи Харківського НДЕКЦ МВС України від 09.08.2022 № СЕ-19/121-22/9136-ЕК, що є належними та допустимими доказами у справі, заподіяна майнова шкода державі на загальну суму 2332035,32 грн., яку він повинен відшкодувати відповідно до ст. 1166 ЦК України. (т. 2 а. с. 76-84).

17.05.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Церковного В. В. надійшли письмові пояснення, у яких викладені заперечення проти доводів прокурора, зазначених у відповіді на відзив. (т. 2 а. с. 11-114).

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 19.05.2025 клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Церковного В. В. про витребування доказів (письмової інформації та документів) з Дніпровської митниці Державної митної служби України та Київської митниці Державної митної служби України задоволено.

15.06.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Церковного В. В. надійшли заперечення, які за змістом є аналогічними доводам відзиву на позовну заяву. (т. 2 а. с. 156-162).

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 30.06.2025 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті.

У судовому засіданні прокурор позов підтримала, посилаючись на підстави та обставини, зазначені у позовній заяві, просила його задовольнити у повному обсязі.

Представник Харківської митниці позов не підтримала, посилаючись на його безпідставність, надала пояснення аналогічні доводам, викладеним у письмових поясненнях.

Відповідач та його представник адвокат Церковний В. В. проти задоволення позову заперечували, просили у його задоволенні відмовити у повному обсязі, посилаючись на підстави, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив.

Суд, вислухавши доводи прокурора, представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Положеннями ч.ч. 1,2 ст. 1166 ЦК України, на які прокурор посилається як на правову підставу позову, передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З матеріалів справи вбачається, що грошові кошти у сумі 2 332 035,32 грн., які прокурор кваліфікує як збитки від кримінального правопорушення та просить стягнути з відповідача, являють собою обов`язкові митні платежі, з яких: мито складає 127716,41 грн., акцизний податок 1815646,37 грн. та податок на додану вартість 388672,55 грн.

Фактично прокурор просить стягнути з відповідача обов`язкові митні платежі в сумі 2 332 035,32 грн., які, як зазначає позивач, мали бути сплачені до бюджету під час ввезення ТОВ «Продмашстрой», ТОВ «Сєвєртранс», ТОВ «Центр-СДГруп» у період часу з січня 2018 року по червень 2019 року на транспортних засобах товарів на митну територію України, але не були сплачені внаслідок протиправної поведінки ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що відносини які виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються податковим законодавством України, яке, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з положеннями ст. 3 Податкового кодексу України податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 1 ЦК України передбачено, що до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, цивільне право не регулює правовідносини між юридично нерівними учасниками, або учасниками, які знаходяться у будь-якій формі підпорядкування. Для цивільного права застосовується диспозитивний метод регулювання, тобто метод, який надає учасникам відносин вибір бажаної поведінки, а для відносин, які закріплені у частині 2 статі 1 ЦК України імперативний метод. До цих публічно-правових відносин цивільне законодавство застосовується лише у разі, якщо це прямо передбачено законом.

Урегулювання відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначається Податковим та Митним кодексами України.

Таким чином, до спірних правовідносин не можуть застосовуватися положення Цивільного кодексу України, а підлягають застосуванню положення податкового законодавства України, адже сам факт ототожнення прокурором обов`язкових митних платежів зі шкодою (збитками), не змінює правової природи таких платежів, що має ключове значення для правильного вибору і застосування норм матеріального права.

Згідно з п. п. 3 п. 180.1 ст.180 ПК України платниками податку на додану вартість є будь-яка особа, яка ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України, а також особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, які передбачають повне або часткове умовне звільнення від оподаткування, у разі порушення таких митних режимів, встановлених митним законодавством; особа, яка використовує, у тому числі при ввезенні товарів на митну територію України, податкову пільгу не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із цим Кодексом, а також будь-які інші особи, що використовують податкову пільгу, яку для них не призначено. Норми цього пункту не застосовуються до операцій з ввезення на митну територію України фізичними особами (громадянами) чи суб`єктами підприємницької діяльності, які не є платниками податку, культурних цінностей, зазначених у пункті 197.7 статті 197 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 212.1.3 п.212.1 ст.212 ПК України платником акцизного податку є особа - суб`єкт господарювання, постійне представництво, які ввозять підакцизні товари (продукцію) на митну територію України.

У відповідності до положень п.1 ч.1 ст. 276 МК України платником мита є особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом.

Отже, ОСОБА_1 як посадова особа митного органу у силу положень ст. ст. 180, 212 ПК України та ст. 276 МК України не є суб`єктом сплати митних платежів, про стягнення яких просить прокурор. Належним платником вказаних податків є ТОВ «Продмашстрой», ТОВ «Сєвєртранс», ТОВ «Центр-СДГруп» як особи (імпортери), які здійснювали ввезення товарів на митну територію України.

Разом з тим, суд зазначає, що прокурором у встановленому процесуальним законом порядку не доведено обставини підтвердження ОСОБА_1 невірного коду товару згідно УКТ ЗЕД та, як наслідок, недоплати ТОВ «Продмашстрой», ТОВ «Сєвєртранс», ТОВ «Центр-СДГруп» митних платежів до Державного бюджету України.

Суд не приймає до уваги надані прокурором висновки судово-товарознавчої експертизи Дніпровського НДЕКС МВС України від 13.07.2022 № СЕ-19/104-21/34672-ТВ

(т. 1 а. с. 88-93) та судово-економічної експертизи Харківського НДЕКЦ МВС України від 09.08.2022 № СЕ-19/121-22/9136-ЕК (т. 1 а. с. 191-210) у якості доказів вказаних обставин, виходячи із наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вбачається з ч. 1 ст. 7 МК України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної митної політики, становлять митну справу.

Згідно з ч. 2 ст. 544 МК України здійснюючи митну справу, митні органи виконують такі основні завдання: забезпечення справляння митних платежів, контроль правильності

обчислення, своєчасності та повноти їх сплати (п. 6); ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (п. 12).

Статтею 8 МК України закріплено, що митна справа здійснюється на основі принципу виключних повноважень митних органів України щодо здійснення митної справи.

Вказаний принцип передбачає, що саме митні органи України безпосередньо здійснюють митну справу. Митні органи України у своїй діяльності взаємодіють з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та громадянами. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, установи, організації та громадяни не мають права втручатися в службову діяльність митних органів України, крім випадків, передбачених законами України.

Суд звертає увагу, що діюче законодавство України встановлює виключну компетенцію контролюючих органів на здійснення контролю за правильністю нарахування, повнотою і своєчасністю сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів, а також заборону держаним органам, органам місцевого самоврядування, установам, організаціям і громадянам проводити перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів та іншим чином перебирати на себе повноваження контролюючих органів.

Частинами 4, 8 статті 69 МК України передбачено, що у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари. Висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.

Самостійна класифікація товарів, митне оформлення щодо яких завершене, а також самостійне визначення грошових зобов`язань, що підлягають сплаті в бюджет, здійснюються митними органами в межах проведення документальних перевірок в порядку, передбаченому главою 49 МК України.

Пунктом 7 частини 1 статті 336 МК України встановлено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Положеннями статті 345 МК України передбачено, що документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо: 1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; 2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг із вільнення від оподаткування, застосування знижених ставок ввізного мита; 3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення; 4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або умовам процедури кінцевого використання, та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості,за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі; 5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.

Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.

Підстави та порядок проведення митними органами документальних виїзних перевірок передбачені ст. 346 МК України.

Зокрема, п. 2 ч. 7 ст. 346 МК України передбачено, що документальна позапланова виїзна перевірка проводиться у разі виявлення фактів або отримання документальної інформації, які свідчать про порушення підприємством вимог законодавства з питань митної справи, якщо підприємство не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит митного органу протягом 10 робочих днів з дня отримання такого запиту.

Водночас, ч. 10 ст. 346 МК Українивстановлені цією статтею строки, підстави та порядок проведення документальних виїзних перевірок підприємства поширюються на перевірки, що проводяться за заявою самого підприємства (у тому числі за заявою про надання авторизації), а також на перевірки, що проводяться відповідно до кримінального процесуального закону або у процесі провадження в адміністративній справі про порушення митних правил стосовно посадової особи цього підприємства.

Відповідно до ст. 352 МК України посадовими особами митних органів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Положеннями ст. 354 МК України встановлено, що результати перевірок оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами митного органу та керівником підприємства, що перевірялося, або уповноваженою ним особою. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. У разі якщо грошове зобов`язання розраховується митним органом за результатами перевірки, призначеної відповідно до кримінального процесуального закону, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки не виноситься до дня набрання законної сили відповідним вироком суду. Матеріали перевірки разом з висновками митного органу передаються правоохоронному органу, що призначив перевірку, для використання матеріалів відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Статус матеріалів перевірки та висновків митного органу визначається кримінальним процесуальним законом. В акті перевірки зазначаються факти заниження і факти завищення податкових зобов`язань підприємства. Рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування окремими документами не оформляються, а зазначаються в акті про результати перевірки.

З аналізу вищевказаних положень податкового законодавства вбачається, що належним та допустимим доказом у розумінні ч. 2 ст. 78 ЦПК України на підтвердження обставин невірної класифікації товару за відповідним кодом згідно УКТ ЗЕД, а також правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати митних платежів є акт (довідка), складений за результатами проведення документальної перевірки у відповідності до положень глави 49 МК України.

Суд зазначає, що саме акт документальної перевірки встановлює факт митного порушення, визначає види несплачених митних платежів, способи та механізми такої несплати, містить документальні докази вчинення правопорушення, визначає коло посадових осіб платника, відповідальних за несплату митних платежів тощо.

Натомість, експертні висновки можуть бути використані митними органами у якості матеріалів для підготовки висновків за результатами документальних перевірок. Водночас, згідно з ч. 8 ст. 69 МК України висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні у справі експертні висновки не є належними доказами обставин невірного визначення коду товару за УКТ ЗЕД за вказаними у позові митними деклараціями та відповідно несплати митних платежів до бюджету на суму 2 332 035,32 грн., з яких мито складає 127716,41 грн., акцизний податок 1815646,37 грн. та податок на додану вартість 388672,55 грн.

У матеріалах справи міститься лист від 26.05.2025 № 7.5-01/19-02/8.19/3015 (т. 2 а. с. 139), яким Дніпровська митниця на виконання ухвали Холодногірського районного суду м. Харкова від 19.05.2025 повідомляє, що жодних контрольно-перевірочних заходів, передбачених ст. ст. 345-354 МК України щодо дотримання вимог законодавства України з питань митної справи у відношенні ТОВ «Продмашстрой» (код ) у період з 2018 по 26.05.2025 не здійснювалось; рішення про визначення чи зміну коду товарів згідно з УКТ ЗЕД за МД № UA807140/2019/000004, UA807140/2019/000110, UA807140/2019/000171 Дніпровською митницею не приймалося; станом на 26.05.2025 недоплата митних платежів чи будь-яка митна заборгованість (збитки) зі сплати митних платежів за ТОВ «Продмашстрой» відсутня; на адресу Дніпровської митниці від правоохоронних органів листи (матеріали) щодо ініціювання документальних перевірок ТОВ «Продмашстрой» () (у тому числі відповідно до КПК України) щодо дотримання законодавства України з питань митної справи за зазначеними митними деклараціями № UA807140/2019/000004, UA807140/2019/000110, UA807140/2019/000171 не надходили.

Листом № 7.14-4/28-05-02/8.19/3691 від 29.06.2023 Харківська митниця повідомила, що за митними деклараціями № UA807140/2019/000003 від 15.01.2019, UA807140/2018/000772 від 06.12.2018, UA807140/2017/300401 від 06.11.2017, UA807140/2017/300216 від 02.08.2017, UA807140/2017/300194 від 26.07.2017, посадовими особами митного поста «Плетенівка» заправлялись запити до спеціалізованого підрозділу митниці щодо визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД; за вказаними в пункті 1 митними деклараціями по товару декларантом заявлявся код згідно з УКТ ЗЕД; у всіх випадках спеціалізованим підрозділом митниці код товару згідно з УКТ ЗЕД було підтверджено; запити до спеціалізованого підрозділу митниці направлялись посадовими особами митного поста «Плетенівка», які здійснювали митні формальності за вказаними вище митними деклараціями, у тому числі ОСОБА_1 . Партії товарів після отримання відповіді на запит до спеціалізованого підрозділу та підтвердження коду товару згідно з УКТ ЗЕД були оформлені за наступними митними деклараціями від 06.12.2018 № UA807140/2018/000772, від 06.11.2017 № UA807140/2017/300401, від 26.07.2017 № UA807140/2017/300194. Митні декларації від 15.01.2019 № UA807140/2019/000003, від 02.08.2017 № UA807140/2017/300216 після отримання відповіді на запит та підтвердження коду товару згідно з УКТ ЗЕД були відкликані декларантом та оформлені за іншими митними деклараціями. Партія товарів по відкликаній митній декларації від 15.01.2019 № UA807140/2019/000003 була оформлена за митною декларацією типу «IM 40 ТН» від 15.01.2019 № UA807140/2019/000004, код товару згідно з УКТ ЗЕД ; партія товарів по відкликаній митній декларації 02.08.2017 № UA807140/2017/300216 була оформлена за митною декларацією типу «IM 40 АА» від 15.04.2017 №UA807140/2019/300221, код товару згідно з УКТ ЗЕД .

За інформацією, наявною в базах даних Харківської митниці по митним деклараціям: від 15.01.2019 № UA807140/2019/000003; від 06.12.2018 № UA807140/2018/000772; від 06.11.2017 № UA807140/2017/300401; від 02.08.2017 № UA807140/2017/300216; від 26.07.2017 № UA807140/2017/300194, зауважень (в тому числі від правоохоронних органів) щодо виконання митних формальностей посадовими особами митного поста «Плетенівка» не встановлено; по партії товару за митною декларацією від 26.07.2017 №UA807140/2017/300194 було проведено митний огляд з відбором зразків товару для проведення досліджень відповідно до Акту про проведення огляду від 26.07.2017 №UA807140/2017/300194. Під час проведення митного огляду та відбору зразків були присутні посадові особи правоохоронних органів. (т. 2 а с. 163-164).

Листом № 7.14-1/15-04/8.19/3286 від 18.10.2022 Харківська митниця повідомила, що

протягом 2018-2019 років при митному оформленні товару «Розчин лакофарбових покриттів і гідратних пробок ТУ 2319-009-16» за кодом згідно з УКТ ЗЕД, а саме при перевірці правильності класифіка товарів, було залучено спеціалізований підрозділ митниці, до компетенції яко відноситься контроль правильності класифікації товарів: при митному оформленні такого товару ТОВ-підприємством "ПРОДМАНСТРОЙ" () - 1 залучення; при митному оформленні такого товару ТОВ "СЕВЕРТРАНС" () залучень не було; при митному оформленні такого товару ТОВ "ЦЕНТР-СД-ГРУП" ) - залучень не було.

Протягом 2017 року: при митному оформленні товару ТОВ-підприємством "ПРОДМАШСТРОЙ" () - 5 залучень; при митному оформленні товару ТОВ "СЕВЕРТРАНС" () - 1 залучення, при митному оформленні товару ТОВ "ЦЕНТР-СД-ГРУП" () - 1 залучення.

За результатами всіх залучень при митних оформленнях вищезазначеного това спеціалізованого підрозділу, до компетенції якого відноситься контроль правильно класифікації товарів, код товару було підтверджено (т. 2 а. с. 163).

Також у матеріалах справи наявний лист Київської митниці №7.8-1/10/8.19/11076 від 17.06.2025 року (т. 2 а. с. 169), у якому зазначено, що протоколи про порушення митних правил відносно ТОВ «СЄВЄРТРАНС» () (нова назва ТОВ «ВАНТРАНСПОРТ») не складалися, документальні перевірки з питань дотримання вимог митного законодавства за період з 2020 року по час надання довідки не проводилися. Станом на 17.06.2025 податковий борг зі сплати митних платежів до Державного бюджету України за ТОВ «СЄВЄРТРАНС» (нова назва ТОВ «ВАНТРАНСПОРТ») () не обліковується, рішення про визначення коду товарів згідно УКТ ЗЕД не приймалися. Ha адресу Київської митниці від правоохоронних органів (органів прокуратури, Державного бюро розслідувань тощо) листів щодо ініціації проведення документальних перевірок ТОВ «СЄВЄРТРАНС» (нова назва ТОВ «ВАНТРАНСПОРТ») не надходили.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що документальні перевірки ТОВ «Продмашстрой», ТОВ «Сєвєртранс», ТОВ «Центр-СДГруп» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів по вказаним у позові митним деклараціям, контролюючим органом не призначались та не проводились, класифікаційний код товару «Розчинники складні органічні, для видалення фарб та лаків:- Розчинник лакофарбових покриттів і гідратних пробок, ТУ 23 19-009-16» у встановленому законом порядку не змінювався, підстави для віднесення товару «Розчинники складні органічні, для видалення фарб та лаків: Розчинник лакофарбових покриттів і гідратних пробок, ТУ 23 19-009-16» до коду згідно з УКТ ЗЕД відсутні, товар «Розчинник лакофарбових покриттів і гідратних пробок, ТУ 23 19-009-16» не може бути класифіковано за кодом згідно з УКТ ЗЕД, а повинен класифікуватись за кодом згідно з УКТ ЗЕД, а тому відсутні підстави стверджувати про ненадходження митних платежів до Державного бюджету України у зв`язку із прийняттям ОСОБА_1 рішення про підтвердження правильності класифікації товару «Розчинник лакофарбових покриттів і гідратних пробок, ТУ 23 19-009-16» за кодом згідно з УКТ ЗЕД.

Крім того, суд зазначає, що у матеріалах справи наявні листи Державної фіскальної служби № 8666/7/99-99-19-03-03-17 від 15.03.2019 року ( т. 2 а. с. 15-16) та № 20153/7/99-99-19-03-03-17 від 25.06.2019 року (т. 2 а. с. 16-17), зі змісту яких вбачається, що центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері митної справи, підпорядкованим митницям були доведені роз`яснення щодо необхідності класифікації товарів: «Розчинник для лакофарбових покриттів і гідратних пробок», «Розчинник гідратних пробок», у разі їх виготовлення шляхом змішування компонентів за правилом 1 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД у товарній позиції 3814.

Також ДФС України у своєму листі № 20153/7/99-99-19-03-03-17 від 25.06.2019 року зазначає, що такий підхід до класифікації вказаних товарів у товарній позиції 3814 у повній мірі відповідає позиції Директорату з тарифів та торгівлі Всесвітньої митної організації (лист від 04.04.2019 № 19NL0081-DC, вх. ДФС №19414/5 від 08.04.2019 року) та Генерального директорату з оподаткування та митного союзу Європейської комісії (лист від 26.02.2019 № Ares (2, вх. ДФС №10760/5 від 26.02.2019 року).

03.06.2020 Державна митна служба України на підставі роз`яснень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби своїм листом № 16-4/16-02-02/7/1302 розтлумачила, що товарна позиція 3814 включає розчинники та розріджувачі складні органічні, в інших товарних позиціях не зазначені; готові суміші для видалення фарб або лаків. З урахуванням деталізації товарної позиції 3814 на товарні категорії і товарні під категорії та їх текстового опису складні органічні розчинники на основі метанолу відповідно до правила 6 ОПІ класифікуються у товарній категорії 38140090 за кодом . Зважаючи на те, що складні органічні розчинники та розріджувачі товарної позиції 3814 є сумішами окремих подібних між собою органічних розчинників, які змішуються у відповідних кількісних співвідношеннях, питання, на основі якого компоненту (розчинника) вони виготовлені, вирішується із застосуванням правила 3 (b) ОПІ, відповідно до якого суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати, тому розчинниками або розріджувачами на основі метанолу; іншими головними сумішами на основі метанолу вважаються такі, у яких метанол за кількісним показником, вираженим у масових відсотках у суміші переважає кожен з інших компонентів (т. 2 а. с. 13-14).

Положеннями статті 68 Митного кодексу України передбачено, що ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, тобто Державна фіскальна служба України.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 68 МК України ведення УКТ ЗЕД, у тому числі, передбачає забезпечення однакового застосування усіма митними органами правил класифікації товарів (п. 4 ч. 2 ст. 68 Митного кодексу України), а також прийняття рішень щодо класифікації та кодування товарів в УКТ ЗЕД у складних випадках (п. 5 ч. 2 ст. 68 Митного кодексу України).

Суд вважає, що поведінка ОСОБА_1 не може вважатися протиправною, оскільки його рішення щодо підтвердження правильності класифікації товару «Розчинник лакофарбових покриттів і гідратних пробок, ТУ 23 19-009-16» за кодом УКТ ЗЕД узгоджуються із роз`ясненнями Державної фіскальної служби України, яка як центральний орган виконавчої влади законом наділена повноваженнями вести УКТ ЗЕД та забезпечувати однакове застосування правил класифікації товарів всіма підпорядкованими митницями.

Щодо посилань прокурора на ухвалу Холодногірського районного суду м. Харкова від 26.11.2024 року по справі № 948/816/22 як на доказ вини ОСОБА_1 у заподіянні шкоди державі в особі Харківської митниці внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд зазначає наступне.

Надаючи оцінку такому доводу прокурора, необхідно взяти до уваги, що за змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постановлена ухвала, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Водночас, згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України).

Таким чином, ухвала суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням передбачених ст. 49 КК України строків давності та закриття кримінального провадження не може підтверджувати винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки інший підхід до оцінки змісту такого судового рішення суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини.

Зі змісту ухвали Холодногірського районного суду м. Харкова від 26.11.2024 по справі № 948/816/22 (т. 1 а. с. 102-109) не вбачається, що відповідачем визнавалась вина, а судом встановлювалися обставини, які були покладені в основу пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення за ч. 2 ст. 367 КК України.

З огляду на викладене, суд вважає неспроможними доводи прокурора про те, що вина відповідача у заподіянні шкоди державі в особі Харківської митниці внаслідок вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення встановлена Холодногірського районного суду м. Харкова від 26.11.2024 та в силу ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку за правилами ст.ст. 76-82, 89, 235 ЦПК України суд дійшов висновку, що у ході розгляду справи прокурором не доведено обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Вказане є визначеною процесуальним законом підставою для залишення позову без задоволення.

З приводу пояснень представника позивача про відсутність у Харківської митниці цивільної процесуальної дієздатності для представництва інтересів держави у даному спорі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

За приписами ст. 170 ЦК України Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відповідно до п. 1 Положення про Харківську митницю, затвердженого наказом Держмитслужби від 29.10.2020 № 489 (далі - Положення), Харківська митниця є митним органом, який у зоні своєї діяльності безпосередньо здійснює митну справу, забезпечує виконання завдань, покладених на митні органи, а також реалізацію делегованих повноважень Державної митної служби України як її відокремлений підрозділ.

Зоною діяльної митниці є територія Харківської області, Україна.

Згідно з п. 3 Положення до основних завдань Митниці належить, зокрема: забезпечує та здійснює контроль за дотриманням вимог законодавства з питань митної справи та в межах повноважень, визначених законом, законодавства з інших питань, контроль за дотримання якого покладено на митницю, під час переміщення товарів через митний кордон України та після завершення операцій з митного контролю та митного оформлення; забезпечує виконання митних формальностей відповідно до вимог законодавства з питань митної справи; організовує та здійснює ведення обліку і адміністрування митних та інших платежів, контроль за справлянням яких законом покладено на Держмитслужбу, забезпечує контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою їх нарахування та сплати у повному обсязі платниками податків до відповідного бюджету; забезпечує та здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості товарів відповідно до законодавства з питань митної справи, а також за правильністю класифікації та визначення країни походження товарів, що переміщуються через митний кордон України, в тому числі після завершення операцій з митного контролю та митного оформлення; проводить відповідно до законодавства документальні перевірки дотримання вимог законодавства з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати у повному обсязі митних платежів, і зустрічні звірки; визначає у передбачених Митним і Податковим кодексами України випадках суми податкових та грошових зобов`язань платників податків; здійснює митний контроль та виконує митні формальності щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, у тому числі на підставі електронних документів (електронне декларування), за допомогою технічних та спеціальних засобів контролю тощо; звертається до суду у випадках, передбачених законодавством.

Згідно з пп. 22 п.5 Положення митниця з метою виконання повноважень, зокрема, представляє свої інтереси та інтереси Держмитслужби в усіх без виключення судах (місцевих (цивільних, адміністративних, господарських, кримінальних); апеляційних (цивільних, адміністративних, господарських, кримінальних); Верховному Суді (Великій Палаті Верховного Суду, Касаційному адміністративному суді, Касаційному господарському суді, Касаційному цивільному суді, Касаційному кримінальному суді), з усіма відповідними правами та обов`язками, наданими законодавством для учасників судового процесу.

Відповідно до п. 15 Положення митниця утворюється у порядку, передбаченому ст. 211 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади».

Згідно з ч. 2 ст. 211 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, визначені частиною першою цієї статті, утворюються без статусу юридичної особи та є органами державної влади, можуть мати окремий баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку та бланк зі своїм найменуванням та із зображенням Державного Герба України.

Згідно з п. 16 Положення митниця утворюється як територіальний орган Держмитслужби без статусу юридичної особи, має окремий баланс, майно, печатку та бланк із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, інші печатки і штампи, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та банках.

Харківська митниця зареєстрована у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України та має унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи - 44017626.

Таким чином, Харківська митниця є територіальним органом Державної митної служби України - центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику та з огляду на положення ч. 2 ст. 21-1 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», у якій визначено, що територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, утворюються без статусу юридичної особи та є органами державної влади.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у своїй постанові від 31.08.2022 по справі № 921/574/20.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Харківська митниця є органом державної влади, уповноваженим на захист інтересів держави у спірних правовідносинах та відповідно є належним позивачем у даній справі.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Частиною 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відсутність позиції відповідача по суті позову не є підставою для задоволення позовних вимог, якщо вони не обґрунтовані та доказово не підтверджені.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, № 63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

При вирішенні спору суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22.02.2007 у справі «Красуля проти Росії», від 05.05.2011 у справі «Ільяді проти Росії», від 28.10.2010 у справі «Трофимчук проти України», від 09.12.1994 у справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01.07.2003 у справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07.06.2008 у справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії»): вичерпно реалізував усі діючі механізми з`ясування об`єктивної істини; надав оцінку усім юридично значимим факторам та нормам закону, котрі здатні вплинути на правильне вирішення спору; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін; виклав власні висновки та міркування як з приводу тлумачення належних норм права, так і з приводу усіх слушних доводів поданих учасниками спору процесуальних документів.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, а також їх достатність і взаємний зв`язок, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку про безпідставність заявлених прокурором вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі Харківської митниці ДМС України збитків, завданих кримінальним правопорушенням, у розмірі 2332035,32 грн., а тому у задоволенні позову відмовляє у зв`язку з його недоведеністю.

Зважаючи на те, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача відносяться на його рахунок і стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 10, 11, 76-80, 133, 141, 258, 259, 263-265, 274 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог керівника Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області в інтересах держави в особі Харківської митниці Державної митної служби України до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих кримінальним правопорушенням відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 15.12.2025.

Суддя - А. М. Гримайло