Справа № 162/1219/25
Провадження № 2-з/162/3/2025
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі судді Глинянчука В.Д., розглянувши заяву позивачки ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову,

встановив:

ОСОБА_1 10 грудня 2025 року звернулася до суду із позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Разом з позовом подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича № 15024 від 22 червня 2021 року про стягнення із позивача у користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 59228,98 гривень.

Заяву про забезпечення позову умотивовано тим, що за вказаним виконавчим документом приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою Сергієм Степановичем відкрито виконавче провадження № 67029356 від 05 жовтня 2021 року та накладено арешт на кошти позивача. Натомість ОСОБА_1 доводить, що виконавчий напис нотаріусом видано незаконно, а сума заборгованості не є безспірною.

Вирішуючи цю заяву, суд врахував таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 150 ЦПК позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно із статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Постановою приватного виконавця Пироги С.С. від 05 жовтня 2021 року відкрито виконавче провадження № 67029356 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.В. від 22 червня 2021 року № 15024 про стягнення із ОСОБА_1 у користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 59228,98 гривень боргу.

Постановою приватного виконавця від 28 листопада 2025 року у згаданому виконавчому провадженні накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях боржника.

Суд констатує, що за наявності виконавчого провадження щодо ОСОБА_1 за виконавчим документом, який оскаржено у судовому порядку, та вжиття приватним виконавцем заходів примусового його виконання до вирішення справи судом може призвести до непропорційного порушення прав заявниці.

Таким чином, заява підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 149-153, 157 ЦПК, суд

постановив:

Заяву позивачки ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича № 15024 від 22 червня 2021 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.Д. Глинянчук