Справа № 194/2051/24
Номер провадження № 2/194/763/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Клімової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Кожухівський Я.І. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 10.12.2023 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 6605193, який був підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 11.01.2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», було укладено договір факторингу № 11-01/2024, у відповідності до якого первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить первісному кредитору. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 11-01/2024 від 15.05.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 57720, 60 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 21000 грн., заборгованість за відсотками 36720, 60 грн. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за договором позики № 6605193, в розмірі 57720, 60 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 21000 грн., заборгованість за відсотками 36720, 60 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 6605193 від 10.12.2023 року у розмірі 57720, 60 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 21000 грн., заборгованість за відсотками 36720, 60 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Представник позивача Кожухівський Я.І. надав суду заяву про перегляд заочного рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20.03.2025 року, яким були повністю задоволені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , та було стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №6605193 від 10.12.2023 року в розмірі 57720,60 грн., а також стягнуто судовий збір у сумі 3028,00 грн. В обґрунтування заяви сторона відповідача посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази про зарахування коштів на належну картку відповідача. Станом на грудень 2023 року відповідач мав карткові рахунки в АТ КБ «Приватбанк», АТ «Універсал Банк» та АТ «ПУМБ», на які відповідач не отримував зарахувань у сумі 21000,00 грн., що підтверджується виписками по картковим рахункам з даних банків.

Представник позивача Стеценко В.І. надала суду заперечення на заяву про перегляд заочного рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20.03.2025 року, в обґрунтування якого посилається на те, що кредитний договір №6605193 від 10.12.2023 року укладався між сторонами в електронній формі, а відповідно до чинного законодавства електронний примірник вважається оригіналом електронного документа. Важає, що відповідач проігнорував всі повідомлення, надіслані судом під час розгляду справи, оскільки адреса відповідача у позовній заяві співпадає з адресою у заяві про перегляд заочного рішення. Також звертає увагу, що розсилка судових повісток також відбувається через мобільний застосунок «ДІЯ», тому відповідач мав змогу отримати повістки і таким способом. Просить заяву відповідача про перегляд заочного рішення залишити без задоволення.

Також представник позивача ОСОБА_2 надала суду додаткові пояснення, в яких описала алгоритм дій при укладенні вищезазначеного кредитного договору, стверджує, що позивачем в повній мірі доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів та наявності відповідної заборгованості, просить суд долучити до матеріалів справи розрахунок заборгованості за кредитним договором, інформаційну довідку про перерахування коштів за кредитним договором, а також витяг з реєстру боржників.

Крім того, представник позивача Стеценко В.І. подала суду клопотання про витребування доказів у ПАТ АБ «Укргазбанк», а саме: інформацію щодо наявності у ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) карткових рахунків відкритих у банку станом на 10.12.2023 року; інформацію щодо належності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) карткового рахунку НОМЕР_2 ; виписку по рахунку за номером картки НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ); інформацію про надходження 10.12.2023 року на картковий рахунок НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) грошових коштів в сумі 21 000,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в позовній заяві зазначив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що у позові за необхідне відмовити з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 10.12.2023 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 6605193 Згідно умов договору позики ТОВ «Маніфою» надав ОСОБА_1 позику в розмірі 21000,00 грн., з акційною процентною ставкою 2,49000% в день, базовою процентною ставкою 2,49000% в день, основною процентною ставкою 3,00000% в день, строком на 64 днів, а саме до 12.02.2024 року. Позика надається на картковий рахунок відповідача НОМЕР_2 . Приймаючи умови кредитного договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Договір укладено дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття пропозиції, а також підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Крім того, 10.12.2023 року між ТОВ «Маніфою та ОСОБА_1 в електронному вигляді був підписаний паспорт позики.

11.01.2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», було укладено договір факторингу № 11-01/2024, у відповідності до якого первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить первісному кредитору.

Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 6605193 в сумі 57720, 60 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 21000 грн., заборгованість за відсотками 36720, 60 грн.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором позики № 6605193 від 10.12.2023 року ОСОБА_1 належним чином не виконував своїх зобов`язань за вказаним договором, унаслідок чого у нього утворилася заборгованість, яка за період з 15.05.2024 року по 30.09.2024 року становить 57720, 60 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 21000 грн., заборгованість за відсотками 36720, 60 грн.

Як вбачається з виписки по картці з рахунку ОСОБА_1 . АТ КБ "ПриватБанк", за період з 01.122023 року по 31.12.2023 року надходжень не має.

Як вбачається з руху коштів по картці з рахунку ОСОБА_1 АТ "Універсал Банк", за період з 01.122023 року по 31.12.2023 року надходження коштів у сумі 21000 грн. не має.

Як вбачається з виписки по картці з рахунку ОСОБА_1 АТ "ПУМБ", за період з 07.122023 року по 23.12.2023 року надходження коштів у сумі 21000 грн. не має.

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 03.09.2025 року клопотання представника позивача задоволено та витребувано необхідну інформацію у ПАТ АБ «Укргазбанк». Проте заступник директора АБ «Укргазбанк» надав суду відповідь за вих.№513/273/2025 від 17.11.2025 року, у якій зазначає, що ОСОБА_1 не є клієнтом АБ «Укргазбанк» та не відкривав рахунки у банку.

Як вбачається з сервісу онлайн платежів від 05.112024 року ТОВ "Маніфою", 10.12.2023 року зараховано кошти у сумі 21000 грн на картку НОМЕР_2 .

Однак суд критично ставиться до довідки з сервісу онлайн платежів від 05.11.2024 року ТОВ "Маніфою", оскільки остання не підтверджує факту зарахування та отримання коштів відповідачем ОСОБА_1 , так як інші докази цей факт не підтверджують (довідки Банків).

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного Кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 Цивільного Кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII).

За змістом статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Аналогічні за змістом висновки, викладені у численних постановах Верховного Суду, зокрема постанові від 12 січня 2021 по справі №524/5556/19, від 09 вересня 2020 року по справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року по справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року по справі №127/33824/19 тощо.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

У кредитних договорах зазначено, що підписанням цих договорів позичальник підтверджує що, ознайомився на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, вивчив договір та правила надання грошей в кредит. Договір укладено дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття пропозиції, а також підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Після підписання кредитних договорів у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання платіжних карток згідно Тарифів та повернути кредит.

Проте, відповідач надав суду докази, які спростовують факт зарахування кредитних коштів на будь-який з його карткових рахунків. Станом на грудень 2023 року відповідач мав карткові рахунки в АТ КБ «Приватбанк», АТ «Універсал Банк» та АТ «ПУМБ», на які відповідач не отримував зарахувань у сумі 21000,00 грн., що підтверджується виписками по картковим рахункам з даних банків.

Також з відповіді Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» від 17.11.2025 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 не є клієнтом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», та відповідно не відкривав рахунки у цьому банку.

Як вбачається з кредитного договору кредитодавець одразу після укладення кредитного договору сторонами надає кредит шляхом безготівкового переказу суми кредиту на поточний картковий рахунок з використанням реквізитів платіжної картки позичальника.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Одночасно, суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надаючи оцінку поданим позивачем доказам, суд приходить до висновку про те, що посилання позивача на довідку про перерахування відповідачу кредиту в сумі 21000,00 грн за допомогою системи іPay.ua, є неналежними доказами, які підтверджують здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів відповідачу, оскільки інші докази цей факт спростовують.

З огляду на вказане, матеріали справи не містять належних доказів, підтверджуючих виконання ТОВ «Маніфою» умов договору про відкриття кредитної лінії щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника, шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу.

Окрім того, суд позбавлений можливості ідентифікувати належність електронного платіжного засобу відповідачу, оскільки повної інформації щодо номеру банківської картки або ж номеру банківського рахунку відповідача матеріали справи не містять.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Керуючись ст.ст. 512, 516, 526, 527, 530, 549, 610, 611, 628, 629, 634, 638, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст. 19, 76, 77, 81, 131, 141, 247, 256, 280, 281 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складено 11 грудня 2025 року.

Головуючий суддя: В.О. Корягін