Справа № 530/2137/25
Провадження № 4-с/526/9/2025

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2025 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Максименко Л.В.

секретаря судового засідання Синепол С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Гадяч скаргу ОСОБА_1 на незаконні дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Яніни Вікторівни та скасування постанови,

приватного виконавця Лавріненко Я.В.

ВСТАНОВИВ:

в листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Я.В. щодо відкриття виконавчого провадження №79481521 зобов`язати ОСОБА_2 скасувати постанову приватного виконавця від 31.10.2025 про відкриття виконавчого провадження, зобов`язати внести зміни до виконавчого провадження, обмеживши суму стягнення лише тілом кредиту -10000 грн та судовим збором 2422,40 грн.

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні приватний виконавець Лавріненко Я.В. суду пояснила, що нею відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Гадяцького районного суду від 29 серпня 2025 у справі №526/442/25. 07 листопада 2025 року на рахунку боржника ОСОБА_3 в АТ «Ощадбанк» нею були виявлені кошти, достатні для виконання рішення суду в повному обсязі та задоволення вимог стягувача за виконавчим документом, стягнення витрат виконавчого провадження та основної винагороди приватного виконавця. Відповідно до вимог ч.3 ст. 13 ЗУ Про виконавче провадження кошти були списані з рахунку боржника на платіжну інструкцію. Після надходження коштів достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення витрат та основної винагороди приватного виконавця, 10.11.2025 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 частини першої статті 39 ЗУ Про виконавче провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду. Скарга ОСОБА_1 зводиться до його незгоди з рішенням суду, яке він не оскаржував, тому підстав для задоволення скарги не вбачає.

Судом встановлено, що рішенням Гадяцького районного суду від 29 серпня 2025 року позовні вимоги ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» суму заборгованості за кредитним договором № 496128-КС-001 в розмірі 43 436,38 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 10 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах 31 936,38 грн; суми прострочених платежів за комісією 1 500,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» судовий збір в сумі 2 422,40 грн.

Рішення відповідачем не оскаржувалось та набрало законної сили 30.09.2025.

06.10.2025 по справі №526/442/25 судом видано ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» виконавчий лист.

30.10.2025 ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Я.В. з заявою про примусове виконання рішення Гадяцького районного суду від 29 серпня 2025 року по справі №526/442/25.

31 жовтня 2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Я.В. відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Гадяцьким районним судом Полтавської області по справі №526/442/25 виданим 06.10.2025 року, за яким боржник - ОСОБА_1 , стягувач - ТОВ «Бізнес Позика».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходить військову службу в СБУ.

07 листопада 2025 на рахунку боржника в АТ «Ощадбанк» виявлені кошти достатні для виконання рішення суду в повному обсязі.

10.11.2025 приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 частини першої статті 39 ЗУ Про виконавче провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступних висновків.

За змістом ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною права на суд та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання рішення залишилося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина судового процесу для цілей ст. 6 Конвенції.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 ЗУ Про виконавче провадження - виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

31.10.2025 року на підставі заяви ТОВ «Бізнес Позика» та виконавчого документа №526/442/25 приватним виконавцем Лавріненко Я.В. відкрито виконавче провадження №79481521.

Відповідно до розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень - виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Відповідно до ч.7 ст.31 ЗУ Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів - приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця.

На виконання вищевказаних положень законодавства приватним виконавцем Лавріненко Я.В. винесені постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 31.10.2025.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 56 ЗУ Про виконавче провадження - арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 9 ЗУ Про виконавче провадження - виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня отримання повідомлення зобов`язаний прийняти рішення про накладення арешту на майно та/або на кошти/електронні гроші, що знаходяться на рахунках/електронних гаманцях боржника в банках, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей, у порядку, визначеному статтею 56 цього Закону, крім випадку, коли на таке майно арешт уже накладено з тих самих підстав.

Приватним виконавцем після виявлення рахунків боржника у автоматизованій системі виконавчого провадження 4 листопада 2025 року винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.3 ст. 13 ЗУ Про виконавче провадження - платіжні інструкції на примусове списання коштів або пред`явлення емітенту електронних грошей до погашення в обмін на грошові кошти надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках/електронних гаманцях.

07 листопада 2025 року виявлені на рахунку боржника кошти, достатні для виконання рішення суду в повному обсязі, були списані з рахунку ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ч.3 ст. 13 ЗУ Про виконавче провадження кошти були списані з рахунку боржника на платіжну інструкцію. Після надходження коштів достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення витрат та основної винагороди приватного виконавця.

Після списання коштів 10.11.2025 приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 частини першої статті 39 ЗУ Про виконавче провадження (у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду).

З огляду на вищевикладене дії приватного виконавця у межах виконавчого провадження №79481521 було вчинено відповідно до норм чинного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Тлумачення зазначених норм права та положень статті 447 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

Звертаючись до суду, сторона виконавчого провадження зобов`язана обґрунтувати, а суд, в свою чергу, зобов`язаний встановити, яке саме право скаржника як сторони виконавчого провадження порушено та підлягає захисту в порядку судового контролю за виконанням.

У порядку судового контролю за виконанням судових рішень правовий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту.

По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів сторони виконавчого провадження - є неприпустимим, саме по собі порушення норм законодавства ще не є достатньою підставою для задоволення скарги в порядку судового контролю; необхідно також довести та встановити порушення прав саме скаржника як сторони виконавчого провадження.

Таким чином, якщо приватний виконавець не порушив права скаржника, а скаржник не обґрунтував, а суд не встановив порушення прав саме скаржника, а не будь якої іншої особи, то така скарга задоволенню не підлягає.

Вищевказані висновки погоджуються з правовою позицією Верховного суду (постанова по справі № 654/3323/20, провадження № 61-1993св21 від 14.07.2021 року).

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У порушення приписів ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 13, ст. 447 ЦПК України скаржник не наводить якою саме дією приватного виконавця із визначення вартості майна, що згідно із вимогами ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження» виражається у певному складеному виконавцем документі (постанові, акті, листі) були порушені її права.

Скарга боржника не містить, як відомостей про порушення порядку вчинення виконавцем виконавчих дій, так і обґрунтування того, як вчинення цих дій порушують права боржника. ОСОБА_1 не погоджуєтесь з рішенням суду в частині стягнення суми прострочених платежів по процентах в розмірі 31 936,38 грн та суми прострочених платежів за комісією 1 500,00 грн., а не з діями виконавця.

Щодо доводів скаржника щодо неврахування його статусу військовослужбовця щодо стягнення відсотків та комісій за кредитним договором, гарантій військовослужбовця у розумінні ЗУ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, то вони теж зводяться до незгоди з судовим рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області у справі №526/442/25 від 29 серпня 2025 року, що набрало законної сили, яке ним не було оскаржено. Приватний виконавець не вправі вносити зміни у рішення суду та корегувати суми стягнень.

Відповідно до ч.3 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення, що оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на незаконні дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Яніни Вікторівни.

Керуючись ст.447, 451 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

скаргу ОСОБА_1 на незаконні дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Яніни Вікторівни та скасування постанови залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 10 грудня 2025 року.

Головуюча: Л. В. Максименко