Справа №198/667/25
Провадження №2/0198/376/25
08 грудня 2025 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі судді Гайдар І.О., за участю секретаря судового засідання Довгопол О.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в с-щі Юріївка Павлоградського району Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «УСПІХ» про розірвання договору оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації права оренди та повернення земельної ділянки власнику,
Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Ільченко І.В. звернулась до суду з позовною заявою до Фермерського господарства «УСПІХ» про розірвання договору оренди земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію та повернення земельної ділянки.
15 березня 2017 року між позивачкою та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки, право оренди земельної ділянки зареєстроване 28.03.2017 Юр`ївською районною державною адміністрацією, номер запису про інше речове право 19751403.
Сторони в договорі домовились про розмір та строки сплати орендної плати, а також що плата за землю підлягає щорічному коригуванню з урахуванням індексу інфляції та нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
З дати укладення угоди відповідач виконував свій обов`язок щодо перерахунку та сплати орендної плати неналежним чином, без дотримання погоджених розмірів оренди та строків виплати, індексу інфляції, а за деякі роки взагалі не сплатив, внаслідок чого утворилась заборгованість, що в свою чергу є порушенням істотних умов договору оренди земельної ділянки.
За таких обставин позивачка змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та просить:
- припинити шляхом розірвання договір оренди земельної ділянки № 14 від 15.03.2017, укладений між ОСОБА_1 та ФГ «УСПІХ»;
- зобов`язати ФГ «УСПІХ» повернути ОСОБА_1 належну їй земельну ділянку;
- стягнути з відповідача судові витрати.
Ухвалою від 08.10.2025 у справі відкрито загальне позовне провадження.
14.11.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті.
Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, однак від представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, в якій також висловлена згода на прийняття заочного рішення у справі.
Представники відповідача в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду юридична особа повідомлена шляхом направлення та отримання процесуальних документів через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», однак відзиву на позов, заяв з проханням відкласти розгляд справи або з повідомленням причин неявки не надали. Тому, виходячи з «презумпції обізнаності», суд вважає, що особа, якій адресовано повідомлення через такі встановлені процесуальним законодавством засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.
З огляду на те, що представники відповідача в судове засідання не з`явились, на виконання вимог ст.ст. 14, 128 ЦПК України про день, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності та відзиву на позов не подали, тому суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності та зі згоди представника позивача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
28 березня 2017 року здійснено державну реєстрацію речового права оренди зазначеної земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 19751403.
За умовами договору № 14 від 15.03.2017 за кожен рік використання землі орендар виплачує орендну плату у грошовій формі в розмірі 5% від вартості земельної ділянки, що становить 15 020,00 грн. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції, термін сплати щорічно до 01 грудня.
В пункті 33 вказаного договору сторони домовились, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Як встановлено пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України та статтею 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Отже, розмір орендної плати, порядок її сплати та перегляду є істотною умовою договорів оренди землі та, відповідно, договору оренди землі № 14 від 15.03.2017, а отримання орендної плати за передану в користування земельну ділянку (отримання доходу) є по суті єдиною метою, якої прагне досягти орендодавець (позивач), укладаючи договір.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
У частині першій та другій статті 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Згідно з частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
В пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України зазначено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Таким чином, законодавство передбачає як необхідну умову для розірвання договору оренди землі систематичне невиконання умов договору, в тому числі і несплату орендної плати.
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України).
Таким чином, у зобов`язальних правовідносинах вина особи, яка порушила зобов`язання, презюмується і саме на неї покладається обов`язок з доведення відсутності своєї вини у порушенні зобов`язання.
Як вже зазначалось, у спірному договорі оренди земельної ділянки сторони досягли домовленостей про виплату орендної плати щорічно в розмірі 5% від вартості земельної ділянки, що становить 15 020,00 грн за умови її щорічного перегляду з урахуванням індексів інфляції.
Положеннями ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Так, на підтвердження порушення відповідачем обов`язків зі сплати орендної плати представником позивача надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з січня 2017 року по грудень 2024 року, з якого виходить, що у 2023-2024 роках орендарем взагалі не сплачено орендну плату, а в попередні періоди така сплачена з порушенням строків та без урахування індексу інфляції.
Натомість відповідачем під час розгляду справи не надано доказів на підтвердження відсутності порушення зобов`язань за договором оренди земельної ділянки № 14 від 15.03.2017, а також відсутності вини господарства у такому порушенні.
На думку суду вказані порушення відповідачем умов договору оренди земельної ділянки № 14 від 15.03.2017 щодо сплати орендної плати є істотними, оскільки значною мірою позбавили позивачку того, на що вона розраховувала при укладенні договору, зокрема, отримання гідної та економічно обґрунтованої плати за передачу в користування належної їй землі.
Застосування такого правового наслідку як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за змістом ст. 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Істотне порушення орендарем такої умови договору оренди, як сплата орендної плати, є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання договору оренди землі в судовому порядку.
Таким чином, оскільки під час розгляду справи ФГ «УСПІХ» не скористалось своїм правом на доведення тієї обставини, що належно, з дотриманням положень укладеної угоди виконувало свій обов`язок зі сплати орендної плати за землю за договором оренди земельної ділянки, тому суд доходить висновку, що вимоги позивача про розірвання договору є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Також суд вважає необхідним з метою ефективного захисту порушених прав позивача скасувати державну реєстрацію іншого речового права права оренди за договором, виходячи з такого.
В статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений нею за подання позову до суду, у розмірі 970,00 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Фермерського господарства «УСПІХ» про розірвання договору оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації права оренди та повернення земельної ділянки власнику задовольнити.
Стягнути з ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА «УСПІХ» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 970,00 (дев`ятсот сімдесят) грн 00 коп.
Відомості про учасників справи:
- ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 );
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому ЦПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Повне судове рішення складено та підписано 09 грудня 2025 року.

Суддя І. О. Гайдар