Справа № 345/6177/25
Провадження № 2/345/2888/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Якиміва Р.В.

секретаря: Гладенької Л.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В

В провадженні Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області знаходиться цивільна справа за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

В судове засідання представник позивача подала заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою від позову. Просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку витрати на правову допомогу в розмірі 3194,39 грн..

Відповідачка ОСОБА_3 подав у судове засідання заяву про відмову у задоволенні клопотання про стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу, мотивуючи тим, що послуги адвоката не є співрозмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, ціною позову та значенням справи для сторін. Позивачем не надано доказів на підтвердження витрат на правову допомогу. Просить відмовити у стягненні з відповідачів витрат на правову допомогу, закрити провадження у справі та розглядати справу у її відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися.

З огляду на викладене, враховуючи заяву представника позивача про закриття провадження у справі за відмовою від позову, заяву відповідачки ОСОБА_3 , щодо невизнання вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 206 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Підстав для не прийняття заяви про відмову від позову судом не встановлено.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Позивач відмовляється від позову у зв`язку з сплатою відповідачами заборгованості за спожиті послуги до початку розгляду справи по суті.

Так відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у звязку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що підстав для не прийняття заяви про закриття провадження по справі судом не встановлено, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з відмовою позивача від позову.

Окрім того, представник позивача просить стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3194,39 грн.

Згідно ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

За змістом наведеної норми при відмові позивача від позову на користь позивача присуджується стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача у разі, якщо він не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Визнання позову чи добровільне задоволення вимог відповідачами після пред`явлення позову не звільняє їх від відшкодування понесених позивачем судових витрат при ухваленні рішення або при закритті провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову з мотивів задоволення його вимог відповідачем.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 03 квітня 2024 року у справі №461/4349/23 (провадження №61-1св24), тлумачення зазначеної норми дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову. Тобто друге речення частини третьої статті 142 ЦПК України повинно застосовуватися у системному зв`язку із першим реченням, де йдеться про відмову від позову позивача.

З матеріалів справи вбачається, що вимоги позивача про стягнення заборгованості задоволено відповідачами вже після звернення до суду з відповідним позовом та до ухвалення рішення суду і вирішення спору, а закриття провадження у справі у зв`язку із цим провадження у справі зумовлено фактом задоволення відповідачем заявлених вимог, відтак суд дійшов переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

На підтвердження понесених витрат представником позивача, суду надано : договір про надання професійної правничої допомоги №14/01 від 14.07.2025, додаток №1 до договору про надання професійної правничої допомоги №14/01 від 14.07.2025, додаток №2 до договору про надання професійної правничої допомоги №14/01 від 14.07.2025, акт №147 приймання передачі послуг за вказаним договором від 10.11.2025. Розмір витрат на правову допомогу становить 3341,60 грн..

При вирішенні питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру.

Схожі за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Дослідивши надані стороною позивача документи на підтвердження оплати професійних послуг адвоката, суд дійшов висновку, що такі витрати підтверджені належними та допустимими доказами.

Дослідивши подані представником позивача докази щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу у даній справі, складність справи, ціну позову, сплату заборгованості відповідачами фактично до початку розгляду справи по суті, закриття провадження у справі за відмовою позивача від позову, заяву відповідачки ОСОБА_3 про невизнання вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що розмір витрат на правову допомогу не є співрозмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, ціною позову, а тому розмір витрат на правову допомогу слід зменшити та з відповідачів на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 грн., а саме з кожного по 250,00 грн., оскільки солідарне стягнення судових витрат не передбачено діючим законодавством.

Керуючись ст.ст. 255, 256, 259, 260 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В

Закрити провадження у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Стягнути із ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - 250,00 грн. витрат за надання правничої допомоги.

Стягнути із ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - 250,00 грн. витрат за надання правничої допомоги.

Стягнути із ОСОБА_4 ,РНОКПП: НОМЕР_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - 250,00 грн. витрат за надання правничої допомоги.

Стягнути із ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - 250,00 грн. витрат за надання правничої допомоги.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя