єдиний унікальний номер справи 531/2478/25
номер провадження 2/531/1122/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Герцова О. М.

за участі секретаря судового засідання Капленко Є. С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «АІА Фінанс Груп» звернувся до суду, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог зазначено, що ТОВ «АІА Фінанс Груп» та ОСОБА_1 уклали договір надання кредиту №1866783 від 15.03.2019. Даний договір укладено в електронному вигляді на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті credit365.ua,підписана електронним цифровим підписом позивача 14.02.2019 та Індивідуальної пропозиції (оферти) № 1866783 укладення договору про надання кредиту від 15.03.2019 р., які акцептовані відповідачем 15.03.2019, шляхом підписання електронним підписом відповідача Заявки на отримання кредиту № 1866783 від 15.03.2019 на обраних відповідачем умовах. Датою укладення договору є 15.03.2019. Відповідно до умов договору кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит та сплатити нараховані проценти на умовах, передбачених договором та погодженою кредитодавцем заявкою позичальника. Умови кредитування відповідача вказані в заявці і є наступними: строк кредиту-20днів; сума кредиту-2550,00грн.; сума процентів - 430,00 грн.; до сплати всього - 2980,00 грн. Згідно п.2.6 договору датою надання кредиту вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок позичальника. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в день надання кредиту. Грошові кошти у розмірі 2550,00 грн. перераховані на рахунок відповідача 15.03.2019, про що свідчить платіжне доручення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 26304 від 15.03.2019. Згідно п. 2.10 договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користуванням кредитом за кредитом, визначені згідно п. 2.8 Договору, в останній день строку користування кредитом. Таким чином, термін для повернення відповідачем кредиту та нарахованих процентів за договором - до 04.04.2019. Однак відповідачем у вказаний термін кредит не повернуто, проценти не сплачено. Натомість відповідач скористався послугою, щодо продовження строку користування кредитом. Умови даної послуги встановлені Розділом IV Оферти «Угода про відтермінування повернення кредиту». Для зручності позичальника, в особистому кабінеті міститься калькулятор розрахунку комісії, який відтворює необхідну суму комісії за весь строк відтермінування, розраховану на підставі вказаних умов договору. Угода про відтермінування повернення кредиту вважається укладеною з моменту надходження на рахунок кредитора суми комісії за весь строк відтермінування. В період, з моменту отримання кредитором сплаченої позичальником комісії за весь строк відтермінування і до закінчення строку відтермінування, нарахування процентів за користування кредитом згідно п. 2.8 або п. 2.11 договору не здійснюється, неустойка не нараховується. Тож з урахуванням наведеного поточний термін повернення кредиту та процентів за кредитом до 18.06.2019. Станом на дату складання цієї позовної заяви, прострочення відповідача з повернення кредиту становить 2295 днів. Згідно п. 7.4 договору у випадку припинення дії, або закінчення строку дії договору. сторони не звільняються від обов`язку виконання зобов`язань, що виникли під час його дії. Починаючи із початком повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну, позивач нараховує відповідачу штрафні санкції згідно ст. 625 ЦК України до 23.02.2022 року (за 981 дні). Таким чином, станом на 29.09.2025 заборгованість відповідача становить 3796,88 грн., з яких сума кредиту (згідно Заявки) - 2550,00 грн.; проценти за період строкового користування кредитом (фіксовані, згідно Заявки)- 430,00 грн.; 3 % річних (згідно ст. 625 ЦКУ) - 576,60 грн.; інфляційні втрати (згідно ст. 625 ЦКУ) - 240,28 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 3796,88 грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн та витрати за правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою суду від 22.10.2025 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалу про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками відповідач отримала 29.10.2025 року.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву не надала, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляла.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи зазначене, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних письмових матеріалів та доказів.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом встановлено, що 15.03.2019 між ТОВ «АІА Фінанс Груп» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферта) № 1866783.

За змістом Розділу ІІ Оферти ТОВ «АІА Фінанс Груп» на укладення договору про надання кредиту, з метою його укладання позичальник реєструється на веб-сайті кредитодавця credit365.ua шляхом створення особистого кабінету. Для цього позичальник заповнює повністю свої особисті дані та самостійно створює пароль. Верифікація позичальника здійснюється за допомогою наданої ним інформації про банківський рахунок позичальника. З метою отримання кредиту на умовах договору позичальник у власному особистому кабінеті на веб-сайті кредитодавця формує заявку із обов`язковим заповненням всіх полів, зокрема бажаної суми кредиту, і строку повернення кредиту, в межах встановлених договором, а також ознайомлюються із сукупною вартістю заявленого до видачі кредиту в числовому і процентному вигляді, який розраховується автоматично в особистому кабінеті позичальника.

Пунктом 5 цього Розділу передбачено, що позичальник здійснює безумовне акцептування договору шляхом підписання заявки електронним підписом одноразовим ідентифікатором (введення коду з SMS-повідомлення, отриманого на телефон позичальника).

Згідно з інформацією про підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, заявка №1866783 на отримання кредиту від 15.03.2019 підписана ОСОБА_1 15.03.2019 одноразовим ідентифікатором 8733193.

Реєстром «Log Fіle» дій відповідача та позивача в інформаційно-телекомунікаційній системі credit365.ua з укладення договору підтверджено вчинення сторонами дій щодо укладення договору 15.03.2019.

Отже, кредитний договір між позивачем та відповідачем, у тому числі заявка на укладення кредитного договору від 15.03.2019 підписано шляхом накладення електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора, надісланого на належний відповідачеві фінансовий номер телефону, що відповідає вимогам законодавства, підтверджено також інформацією про підписання договору відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 8733193, реєстром (Log File) клієнта та ТОВ «АІА Фінанс Груп» в інформаційно-телекомунікаційній системі credit365.ua з укладення договору, витягом з реєстру надісланих смс-повідомлень клієнту ОСОБА_1 .

Відповідно до умов кредитного договору № 1866783 від 15.03.2019 кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит та сплатити нараховані проценти на умовах, передбачених договором та погодженою кредитодавцем заявкою позичальника.

Умови кредитування відповідача вказані в заявці № 1866783, яку підписано ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором №8733193: сума кредиту - 2550,00 грн.; строк повернення кредиту - 20 днів; процентна ставка (% від суми кредиту в день) 1,5 %; реальна річна процентна ставка за кредитом - 308%; очікувана сукупна вартість кредиту - 2980,00 грн. Заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився під час укладення кредитного договору.

Згідно з п. 2.5. договору датою надання кредиту вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок позичальника. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в день надання кредиту.

Так, грошові кошти у розмірі 2550,00 грн. перераховані на рахунок відповідача 15.03.2019, що підтверджується платіжним дорученням АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 26304 від 15.03.2019.

Згідно п. 2.19. договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користуванням кредитом за кредитом, визначені згідно п. 2.8 Договору, в останній день строку користування Кредитом.

Таким чином, термін для повернення відповідачем кредиту та нарахованих процентів за договором - до 04.04.2019.

Однак відповідачем у вказаний термін кредит не повернуто, проценти не сплачено. Натомість відповідач скористалася послугою, щодо продовження строку користування кредитом.

Умови даної послуги встановлені Розділом IV оферти «Угода про відтермінування повернення кредиту». Для зручності позичальника, в Особистому кабінеті міститься калькулятор розрахунку комісії, який відтворює необхідну суму комісії за весь строк відтермінування, розраховану на підставі вказаних умов Договору.

Згідно п 2 розділу IV угода про відтермінування повернення кредиту вважається укладеною з моменту надходження на рахунок кредитора суми комісії за весь строк відтермінування з призначенням платежу: «…Оплата комісії за відтермінування строку повернення кредиту на строк відтермінування. З умовами Угоди згоден».

В період, з моменту отримання кредитором сплаченої позичальником комісії за весь строк відтермінування і до закінчення строку відтермінування, нарахування процентів за користування кредитом згідно п. 2.8 або п. 2.11 Договору не здійснюється, неустойка не нараховується. (п.3).

Таким чином, з урахуванням наведеного поточний термін повернення кредиту та процентів за кредитом - до 18.06.2019, станом на дату складання позовної заяви, прострочення відповідача з повернення кредиту становить 2295 днів.

Згідно п. 7.4 договору у випадку припинення дії, або закінчення строку дії договору, сторони не звільняються від обов`язку виконання зобов`язань, що виникли під час його дії.

Як вбачається з розрахунків, наданих позивачем відповідачу нараховано штрафні санкції згідно ст.625 ЦК України до 23.02.2022 року (за 981 днів): 3 % річних - 576,60 грн.; інфляційні втрати - 240,28 грн.

Отже, станом на 29.09.2025 заборгованість відповідача становить 3796,88 грн., з яких сума кредиту (згідно Заявки) - 2550,00 грн.; проценти (згідно заявки) - 430,00 грн.; 3 % річних (згідно ст. 625 ЦКУ) - 576,60 грн.; інфляційні втрати (згідно ст. 625 ЦКУ) - 240,28 грн.

04.09.2025 року позивачем на адресу ОСОБА_1 була направлена вимога щодо виконання зобов`язань за договором кредиту, укладеним між сторонами 15.03.2019, проте вимога залишилася без відповіді.

Відповідно до ч.1,2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі статтею 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Суд вважає, що пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), що розміщена у вільному доступі на Веб-сайті «credit365.ua», є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначає порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Отже, між ОСОБА_1 та ТОВ «АІА Фінанс Груп» правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами позичальник ознайомилась, погодилась та не сприймала їх, як невигідні для себе.

Кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується платіжним дорученням АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №26304 від 15.03.2019. Фінансування карткового рахунку відповідача відбувалось спочатку на транзитний рахунок АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а вже потім зараховувалось банком на рахунок НОМЕР_1 (вказаний позичальником в заявці) відповідно до призначення платіжного доручення, що підтверджується листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 26.11.2019 №20.1.0.0.0/7-191112/6006.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що спірний договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». При укладенні цього договору його сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у них, відповідно до приписів ст.11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які притаманні кредитному договору.

При цьому, без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету спірний кредитний договір не був би укладений.

Відповідач, підписавши договір, не лише погодила його умови, зокрема розмір кредиту, грошову одиницю, відсотки, строк та умови кредитування, але й скористалась кредитом.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача по кредиту становить: 2550,00 грн - основного боргу та 430,00 грн - процентів.

Позивач звертаючись до суду, крім заборгованості за тілом кредиту та відсотках, нарахованих в межах строку дії кредиту, просив стягнути на його користь інфляційні втрати в розмірі 240,28 грн та три відсотки річних - 576,60 грн, нараховані у відповідності до вимог ч.2 ст.625 ЦК України за період з 18.06.2019 року по 23.02.2022 року.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Якщо він прострочив виконання грошового зобов`язання, то на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст.549 ЦК України.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У погоджений сторонами строк повернення кредиту ОСОБА_1 кредитні кошти не повернула, коштів на погашення кредиту та процентів не сплачувала. Отже, відповідачем було порушено умови укладеного сторонами кредитного договору.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). За правилами ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону.

За таких умов, суд вважає доведеною суму заборгованості відповідача перед позивачем у загальному розмірі 3796,88 грн, яка складається з суми: основного боргу - 2550,00 грн, процентів 430,00 грн, 3% річних 576,60 грн, інфляційні втрати 240,28 грн.

Відтак, наданими позивачем доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог, підтверджено його право вимоги до ОСОБА_1 та правомірність нарахування заборгованості за договором №1866783 від 15.03.2019. Доведено, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе кредитні зобов`язання, заборгованість за договором не погашена, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню понесені судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 2422,40 грн (платіжна інструкція №584 від 11.08.2025) та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст.133 ЦПК України). До останніх належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Позивачем заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн, на підтвердження чого надано договір про надання правничої (правової) допомоги №21-3 від 01.09.2021, укладений між ТОВ «АІА Фінанс Груп» та адвокатом Литвинцем С. А., додаткову угоду №13 від 06.02.2025 до договору, копію акту №250929-1 від 29.09.2025 про надані послуги згідно договору №21-3 від 01.09.2021 на загальну суму 10000,00 грн., ордер на надання правничої допомоги серії АІ № 2012697 від 29.09.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС №5353/10 від 24.07.2015, копію платіжної інструкції № 652 від 17.09.2025 про перерахування передплати за надання правничої (правової) допомоги згідно договору № 21-3 від 01.09.2021.

Як передбачено ч.ч. 4, 5ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд звертає увагу, що витрати на професійну правничу допомогу повинні відповідати критерію необхідності чи було їх вчинення обов`язковим, і чи доцільним було їх виконання чи вплинули вони на перебіг розгляду справи. Розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову та предмету спору, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

У постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19.

Відповідно до правового висновку, викладеному у додатковій постанові Верховного Суду від 03.10.2024 у справі № 357/8695/23, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність й розумність.

Відтак, з урахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, складності справи, ціни позову, критерію реальності адвокатських витрат, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, а також критерію розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про зменшення витрат на правничу допомогу до 4000,00 грн., що буде відповідати принципу співмірності та розумності.

Керуючись ст.ст.4, 13, 141, 258, 265, 274-276, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» (, місцезнаходження юридичної особи: вул. Михайлівська, буд. 15/1, літ Б., м. Київ,01001) заборгованість за кредитним договором №1866783 від 15.03.2019 у розмірі 3796,88 грн. (три тисячі сімсот дев`яносто шість гривень вісімдесят вісім копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» (, місцезнаходження юридичної особи: вул. Михайлівська, буд. 15/1, літ Б., м. Київ,01001) понесені судові витрати, а саме суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень нуль копійок), а всього 6422,40 грн (шість тисяч чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя О. М. Герцов