Справа № 468/2095/25
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08.12.2025 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого по справі судді Звягіної О.В., за участю секретаря судового засідання Шутєєвої Н.М.., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Баштанка справу за позовом ОСОБА_1 до Інгульської територіальної громади в особі Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та визнання права власності на будинок,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності на будинок. На обґрунтування вимог в позовній заяві зазначено, що позивач з 1986 року проживає у АДРЕСА_1 , власником якого був колгосп « 8 Березня».05 серпня 1992 року колгосп «8 Березня» було реорганізовано в колективне сільсько- господарське підприємство КСП «8 Березня».27 січня року КСП «8 Березня» було реорганізовано в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю СТОВ «Мар`янівське».24 червня 2001 року згідно прибуткового касового ордера №631 позивачем було сплачено СТОВ «Мар`янівське» вартість будинку (2300 грн.) і товариством було передано будинок у власність. Але договір купівлі продажу не було укладено і позивач не звернувся до Баштанського БТІ з питання реєстрації права власності.

Зараз позивач має намір зареєструвати за собою право власності на будинок.Але укласти нотаріально посвідчений договір купівлі - продажу будинку не має можливості, оскільки 30 липня 2025 року позивачем було отримано архівну довідку про те, що СТОВ "Мар`янівське" було ліквідовано згідно рішення зборів засновників від 08 січня 2003 року в зв`язку з банкрутством.

Будинок було позивачем куплено у 2001 році до набрання чинності Цивільним кодексом України. Статтею 227 ЦК УРСР (який діяв на той час), було визначено обов`язковість нотаріального посвідчення договору курпівлі-продажу житлового будинку.

Наслідки недодержання вимоги щодо нотаріальної угоди було врегульовано ст.47 Цивільного кодексу УРСР.

Відповідно до ч.2 вказаної статті якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду,

визнати угоду дійсною.

У даному випадку умови угоди сторонами було повністю

виконано. Позивачем було сплачено продавцеві вартість будинку, а продавцем було передано позивачу куплений будинок, у якому позивач проживає до цього часу.

Звернутись до продавця будинку з позовом про визнання дійсним договору купівлі - продажу будинку позивач не має можливості, оскільки юридична особа СТОВ «Мар`янівське» ліквідовано.Тому позов позивачем пред`являється до Інгульської сільської ради.

Виходячи із всього вищенаведеного, позивач вважає, що його позовні вимоги, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

15.09.2025 року відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та підтримання позову.

Представник відповідача до суду не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений вчасно та належним чином. Відзив та заяви про відкладення справи не надходило.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи ( копію довідки про проживання в будинку; копію касового ордеру; копію архівної довідки про правонаступництво та ліквідацію продавця; копію технічного паспорту; копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; копію звіту про оцінку), суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Судом встановлено, що позивач з 1986 року проживає у АДРЕСА_1 , власником якого був колгосп « 8 Березня».05 серпня 1992 року колгосп «8 Березня» було реорганізовано в колективне сільсько-господарське підприємство КСП «8 Березня».27 січня року КСП «8 Березня» було реорганізовано в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю СТОВ «Мар`янівське».24 червня 2001 року згідно прибуткового касового ордера №631 позивачем було сплачено СТОВ «Мар`янівське» вартість будинку (2300 грн.) і товариством було передано будинок у власність.

Сторонами вказано ціну договору, предмет та факт виконання угоди - отримання коштів від покупця та передачу будинку у володіння та користування і розпорядження, але не посвідчено договір нотаріально.

Оскільки 30 липня 2025 року позивачем було отримано архівну довідку про те, що СТОВ "Мар`янівське" було ліквідовано згідно рішення зборів засновників від 08 січня 2003 року в зв`язку з банкрутством. то відповідачем по справі залучено - Інгульську територіальну громаду в особі Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області.

Відповідно до висновку про вартість об`єкту оцінки від 05.08.2025 року, оціночна вартість складає 121 380,00 (сто двадцять одна тисяча триста вісімдесят гривень).

Накладення будь-яких видів обтяжень на вищевказану нерухомість судом не встановлено.

З указаного вбачається, що між сторонами виникли правовідносини з приводу визнання права власності на нерухоме майно.

Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися з усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Згідно з ч. 1ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до вимог ст.47 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), які діяли на час укладення договору, передбачено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідно до ст.47 ЦК України ( в ред.1963 р.), нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

За змістом ст.ст.128,153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

За загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбаченими п.4 ст. 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст.210,640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації».

Таким чином, положення статті 220 ЦК України, можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону.

Отже, після вказаної дати, договір купівлі-продажу нерухомості, в силу ст. 657 ЦК України підлягав лише нотаріальному посвідченню, тому може бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2ст. 220 ЦК України.

Однією з умов застосування ч. 2ст. 220 ЦК Українита визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Статтею 334 ч.3 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Приймаючи до уваги те, що при укладенні договору було домовлено про істотні умови договору, які стосуються купівлі-продажу саме житлового будинку і відбулося повне виконання договору, то в цій частині позовних вимог суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача стосовно визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 який належав на праві власності колгоспу « 8 Березня» та визнання за позивачем права власності на нього, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.12,76,141, 259, 264,265,273, 285 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Інгульської територіальної громади в особі Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та визнання права власності на будинок - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі - продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений у 2001 році між ОСОБА_1 та СТОВ «Мар`янівське».

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі - продажу від 2001 року, та який складається з житлового будинку Літ А-1, загальною площею 69,10 кв.м, житловою площею 41,3 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами. А саме: ганок №1; сарай літ.-В камінь; погріб літ.Дпб цегла; сарай літ.-Л камінь; сарай літ.-С камінь; №3,4,6,7 огорожа; водопровід №2; басина №5.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

СУДДЯ: