Справа №203/7546/25
Провадження №2-о/0203/178/2025
УХВАЛА

12 грудня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Гапоновій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за клопотанням ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Центрально-Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Одеса), ОСОБА_2 , про визнання на території України рішення Сімейного суду Судової та трибунальної служби Його Величності (Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії), ухваленого у справі №1689-2677-7050-0198 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, що не підлягає примусовому виконанню,

у с т а н о в и в:

1. 17 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м. Дніпра з клопотанням про визнання на території України рішення Сімейного суду Судової та трибунальної служби Його Величності (Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії), ухваленого у справі №1689-2677-7050-0198 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, що не підлягає примусовому виконанню. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 20.06.2024 умовним рішенням Сімейного суду Судової та трибунальної служби Його Величності шлюб, укладений між ним та ОСОБА_2 було розірвано. 19.03.2025 умовне рішення від 20.06.2024 стало остаточним і набрало законної сили. Право заявника звернутися до суду з відповідним клопотанням про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, передбачене положеннями розділу IХ Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), а також приписами Закону України від 23.06.2005 №2709-ІV «Про міжнародне приватне право» (далі - Закон №2709-ІV), відповідні процедурні умови ним дотримано, що стало причиною звернення до суду з клопотанням про визнання рішення, ухваленого Сімейним судом Судової та трибунальної служби Його Величності у справі №1689-2677-7050-0198 (а.с.а.с. 1 - 5).

2. Заявник, його представниця, представник Центрально-Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду не з`явилися, були повідомлені належним чином.

3. ОСОБА_2 до суду також не з`явилася, звернувшись із заявою про розгляд справи за її відсутності, відсутність заперечень проти задоволення клопотання.

4. Справу розглянуто без фіксування звукозаписувальними технічними засобами на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК).

5. Дослідивши подані документи, суд дійшов висновку про те, що заявлене клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

6. Судом встановлено, що 20.06.2024 Сімейний суд Судової та трибунальної служби Його Величності шлюб (Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії) у справі №1689-2677-7050-0198 ухвалив умовне рішення про розірвання, шлюбу, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрованого 21.04.2001 відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська (актовий запис №78) (а.с.а.с. 6 - 14, 24).

7. 19 березня 2025 року умовне рішення Сімейного суду Судової та трибунальної служби Його Величності шлюб (Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії) від 20.06.2024 стало остаточним і набрало законної сили (а.с.а.с. 15 - 19).

8. Процедура визнання рішень іноземних судів в Україні регламентована, зокрема, Законом №2709-ІV та главою 1 розділу IХ ЦПК.

9. Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 1 Закону №2709-ІV визнання рішення іноземного суду - це поширення законної сили рішення іноземного суду на територію України в порядку, встановленому законом.

10. Згідно з частиною 1 статті 81 Закону №2709-ІV в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

11. За правилами, встановленими статтею 82 Закону №2709-ІV визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

12. Частиною 1 статті 462 ЦПК визначено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

13. За приписами статті 471 ЦПК рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

14. У сфері міжнародного права принцип взаємності - це універсальне правило «quid pro quo» або рівнозначний обмін правами, привілеями та обов`язками між сторонами.

15. Відповідно до статті 11 Закону №2709-ІV суд чи інший орган застосовує право іноземної держави незалежно від того, чи застосовується у відповідній іноземній державі до подібних правовідносин право України, крім випадків, якщо застосування права іноземної держави на засадах взаємності передбачене законом України або міжнародним договором України. Якщо застосування права іноземної держави залежить від взаємності, вважається, що вона існує, оскільки не доведено інше.

16. Таким чином, оскільки між Україною та Сполученим Королівством Великої Британії та Північної Ірландії не укладено договору про правову допомогу, рішення Сімейного суду Судової та трибунальної служби Його Величності, ухвалене у справі №1689-2677-7050-0198, підлягає визнанню в Україні саме за принципом взаємності.

17. Згідно з пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» (далі - Постанова) клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

18. Абзацом першим пункту 17 Постанови визначено, що згідно з міжнародними договорами України рішеннями, які не потребують виконання, зокрема, є рішення про визнання прав, оголошення банкрутом, визнання недійсними певних актів, визнання, оспорення чи позбавлення батьківства, розірвання шлюбу, встановлення фактів, що мають юридичне значення, усиновлення, визнання громадянина безвісно відсутнім чи оголошення померлим тощо.

19. За правилами, встановленими частинами 4 - 7 статті 473 ЦПК, розгляд клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, проводиться суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

20. Неявка без поважних причин у судове засідання заінтересованих осіб або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із заінтересованих осіб не було порушено питання про перенесення його розгляду.

21. За наслідками розгляду клопотання, а також заперечення у разі його надходження суд постановляє ухвалу про визнання в Україні рішення іноземного суду та залишення заперечення без задоволення або про відмову у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

22. У визнанні в Україні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, може бути відмовлено з підстав, встановлених статтею 468 цього Кодексу.

23. Статтею 468 ЦПК визначено, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

24. Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено:

- якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили;

- якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи;

- якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України;

- якщо раніше ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, яка порушена до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді;

- якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Кодексом строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні;

- якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду;

- якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України;

- якщо раніше в Україні було визнано та надано дозвіл на виконання рішення суду іноземної держави у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що і рішення, що запитується до виконання;

- в інших випадках, встановлених законами України.

25. Судом встановлено, що рішення Сімейного суду Судової та трибунальної служби Його Величності, ухвалене у справі №1689-2677-7050-0198, набрало законної сили (оскільки стало остаточним), а відповідне клопотання про його визнання заявлене за правилами, встановленими главою 1 розділу IХ ЦПК.

26. З огляду на викладене, суд доходить висновку про дотримання заявником встановленої Законом №2709-ІV та ЦПК процедури і наявність законних підстав для задоволення заявленого у справі клопотання.

27 . Керуючись статтями 258 - 260, 473 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

п о с т а н о в и в :

Визнати на території України рішення Сімейного суду Судової та трибунальної служби Його Величності (Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії) (набрало законної сили 19 березня 2025 року), ухвалене у справі №1689-2677-7050-0198 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21 квітня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції міста Дніпропетровська (актовий запис №78).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК.

Суддя М.О. Католікян