УХВАЛА

27 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 522/20024/14

провадження № 61-10831ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу Одеської міської ради на постанову Одеського апеляційного суду від 08 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визначення додаткового строку для прийняття спадщини та за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Рубінчик Людмила Олександрівна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тиквенко Марина Олексіївна,

про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання спадщини відумерлою та витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Одеської міської ради, у якому, з урахування уточнених позовних вимог, остаточно просила:

- встановити факт її постійного проживання однією сім`єю за адресою:

АДРЕСА_1 з квітня 2008 року до моменту смерті

ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю шість місяців від дня набрання законної сили рішенням суду, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У листопаді 2016 року Одеська міська рада звернулася до суду з позовом

до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Рубінчик Л. О., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тиквенко М. О., у якому просила:

- визнати відумерлою спадщину після смерті ОСОБА_3 , що складається

з двокімнатної квартири АДРЕСА_2 , що належала йому на праві власності;

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер 1856, видане 24 грудня 2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рубінчик Л. О. на ім`я ОСОБА_1 ;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , серія та номер 2097, укладений 29 грудня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тиквенко М. О.;

- витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради квартиру

АДРЕСА_2 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 травня 2018 року об`єднано в одне провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визначення додаткового строку для прийняття спадщини, та за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Рубінчик Л. О., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тиквенко М. О., про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання спадщини відумерлою та витребування майна.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2018 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Позов Одеської міської ради задоволено.

Визнано відумерлою спадщину після смерті ОСОБА_3 , що складається

з двокімнатної квартири АДРЕСА_2 , що належала йому на праві власності.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер 1856, видане 24 грудня 2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рубінчик Л. О. на ім`я ОСОБА_1 , як спадкоємця після смерті ОСОБА_3 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири

АДРЕСА_2 , серія та номер 2097, укладений 29 грудня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тиквенко М. О.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 08 травня 2025 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2018 року в частині позовних вимог Одеської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ,

треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу

Рубінчик Л. О., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тиквенко М. О., про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання спадщини відумерлою, витребування майна скасовано.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог Одеської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Рубінчик Л. О., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тиквенко М. О., про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання спадщини відумерлою, витребування майна.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2018 року

в частині позовних вимог Одеської міської ради до ОСОБА_2 ,

ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Рубінчик Л. О., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тиквенко М. О., про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину - залишено без змін.

18 серпня 2025 року Одеська міська рада, засобами поштового зв`язку, звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 08 травня 2025 року в цій справі, в якій представник заявника, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 08 травня 2025 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Одеської міської ради, а в іншій частині постанову Одеського апеляційного суду від 08 травня 2025 року та рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2018 року залишити без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 10 вересня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та запропоновано заявнику надати докази (наприклад, експертний висновок, дані загальнодоступних джерел щодо ринкової вартості майна тощо).

На виконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху Одеська міська рада надіслала матеріали на усунення недоліків, з яких вбачається, що недоліки касаційної скарги представником заявника усунуто.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження

(про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження постанови Одеського апеляційного суду

від 08 травня 2025 рокуОдеська міська рада вказує пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норм частини другої статті 1280 ЦК України у подібних правовідносинах.

Касаційна скарга оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення в малозначних справах та в справах

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У справі предметом позову є вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання спадщини відумерлою

та витребування майна.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися в ціні заявленого позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого

2019 року у справі № 907/9/17).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається, зокрема у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

З огляду на вказане ціна позову в частині витребування майна (квартири

АДРЕСА_2 за спірним договором купівлі-продажу

від 29 грудня 2014 року) становить загальному розмірі 678 060,00 грн,

що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму

для працездатних осіб на день звернення з касаційною скаргою (3 028 х 250 = 757 000,00 грн).

Отже, касаційна скарга подана на судове рішення в справі незначної складності,

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на день звернення з касаційною скаргою,

які відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню.

Однак у касаційній скарзі представник заявника посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, і має виняткове значення для Одеської міської ради.

Необхідність розгляду справи в касаційному порядку представник заявника мотивував тим, що справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та ця справа має виняткове значення для Одеської міської ради.

На обґрунтування вказаного зазначає, що проблема застосування частини другої статі 1280 ЦК України у питанні захисту речових прав територіальної громади

на спадкове майно, яке за наявності умов, передбачених статтею 1277 ЦК України, має бути визнане відумерлою спадщиною, однак, було відчужене особою,

яка не є спадкоємцем та яка померла, а правонаступники у такої особи відсутні, враховуючи відсутність як законодавчого врегулювання цього питання,

так і висновку Верховного Суду, щодо застосування норм частини другої статі 1280 ЦК України у правовідносинах, що склалися, а саме: неналежне законодавче врегулювання захисту речових прав територіальної громади на майно,

яке підлягає визнанню відумерлою спадщиною, та відсутність достатніх наукових досліджень питання правового захисту речових прав територіальної громади

на майно, яке підлягає визнанню відумерлою спадщиною.

Виняткове значення цієї справи полягає у тому, що для територіальної громади міста Одеси та її жителів непоодинокими є випадки заволодіння нерухомим майном без жодних правових підстав, серед іншого на підставах, що згодом відпали, зокрема майном, яке має бути визнане відумерлою спадщиною,

на підставі судових рішень про встановлення факту спільного проживання

зі спадкодавцем (у справах де територіальна громада навіть не була учасником

та не знала і не могла знати про його існування таких справ, а також своєчасно оскаржити таке рішення, тобто справи, де заявник/позивач умисно в якості заінтересованої особи/відповідача визначали нотаріуса, сусідів, голову ОСББ, родичів заявника та ін.). Зазначене фактично унеможливлює поновлення прав територіальної громади, наприклад, у випадку смерті особи, яка була первісним відчужувачем відповідного майна при відсутності у неї правонаступників, та по суті нівелює норми чинного цивільного законодавства щодо можливості захисту територіальною громадою своїх прав та інтересів. Тобто така категорія справ

є досить поширеною в нашій державі, а тому врегулювання проблемного питання щодо можливості захисту порушених прав та інтересів територіальної громади шляхом подання віндикаційного позову є нагальною проблемою для територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради.

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу

та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України

від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Аналіз змісту касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу (підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України) та касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а тому судове рішення в справі підлягає касаційному оскарженню.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

З огляду на зазначене касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України в суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати із Приморського районного суду м. Одеси справу № 522/20024/14.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська