Номер справи 171/3645/25
Номер провадження 2/171/2129/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09.10.25 м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Ліпчанського С.М. за участю секретаря Ровної Н.А., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування поданого позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 .. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 36,7 кв.м.. На момент смерті батька позивач проживав разом з ним, інших спадкоємців не має. 10.12.2021 року між позивачем та матір`ю ОСОБА_2 було досягнуто угоди на продаж належної їй 1/3 частини квартири, на підтвердження наміру придбати дану частину квартири позивач в день написання розписки передав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 30000 грн. за 1/3 частину квартири, яка знаходиться за адресом АДРЕСА_1 . В зв`язку з вищевикладеним просить суд, визнати за позивачем право власності на вищезазначену квартиру.

Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві просив справу розглядати за його відсутності .

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Відповідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до п. 2. ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про строк подання відзиву та не подав відзив, суд ухвалює заочне рішення по справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 09.07.2024 року встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 494.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Мар`їнського районного управління юстиції Донецької області 11.06.2010 року встановлено, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано , актовий запис №131 від 11.06.2010 року.

Відповідно до актового запису про народження із застосунку «Дія» встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 15.07.1994 року виданого керівником органу приватизації ОСОБА_5 встановлено, що квартира за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 36,7 кв.м. на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ..

Відповідно до розписки від 10.12.2021 року встановлено, що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 30000 гривень за договором купівлі-продажу.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять, усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Не підлягає задоволенню вимога спадкоємця про визнання за ним права власності на самочинно зведені спадкодавцем будівлі, або споруди, оскільки згідно ч. 2 ст. 376 УК України останній не може набути права власності на таке майно.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 1268, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6-місячного строку, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що викладені обставини дають підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі та за позивачем необхідно визнати право власності.

Керуючись ст.ст.10-13,81,200,259,263,265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Мар`їнським РВ УМВС України в Донецькій області, 27.09.2004 року, РНОКПП: НОМЕР_4 , право власності на квартиру яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 36,7 кв.м.

Заочне рішення може бути переглянуте Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене повністю або частково позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п. 15.5 ч. 1 Розділу XIІІ Перехідних Положень ЦПК України).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.М. Ліпчанський