Провадження № 22-ц/801/2582/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Горбатюк В. В.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 рокуСправа № 127/12781/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Берегового О.Ю., Ковальчука О.В., секретар Кулішко Б.А., розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 жовтня 2025 року, ухвалене суддею Горбатюком В.В., повне рішення складено 09 жовтня 2025 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила:

- стягнути із Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - ПАТ «НАСК «Оранта») на її користь 114 565,27 грн недоплаченої частки страхового відшкодування, 3 800 грн витрат ро оплаті виготовлення експертного дослідження №39 від 09 березня 2025 року;

- стягнути із ОСОБА_2 на її користь 10 000 грн моральної шкоди, 1 500 грн франшизи;

- стягнути з відповідачів витрати по оплаті судового збору в рівних частках та витрати по оплаті правової допомоги в сумі 10 000 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що постановою Вінницького міського суду у справі №127/37296/24 від 03 грудня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вказаною постановою встановлено, що 07 листопада 2024 року о 19:50 год. по вул. Замостянська, 37, в м. Вінниця, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «BMW 520D», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу в русі транспортному засобу марки «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «BMW 520D», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована згідно Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26 січня 2024 року №219109394.

Власником транспортного засобу «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_1 .

Позивачка зазначає, що 14 січня 2025 року ПАТ «НАСК «Оранта» здійснило їй виплату страхового відшкодування в сумі 20 473,57 грн, однак із такою сумою вона не погодилася, тому замовила експертну оцінку колісного транспортного засобу, згідно із висновком якої сума матеріальних збитків внаслідок ДТП на дату оцінки, а саме 07 листопада 2024 року, становила 135 038,84 грн. Позивачка повідомила страхову компанію про результати експертизи та просила стягнути страхове відшкодування в сумі 114 565,27 грн, яке станом на 23 квітня 2025 року виплачено не було. За проведену експертизу було сплачено 3 800 грн.

Крім того, у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка виникла з вини ОСОБА_2 , позивачка пережила нервовий стрес, який пов`язаний із страхом за своє здоров`я та життя, у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу, який належить позивачу та є її єдиним транспортним засобом, вона пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, негативними переживаннями, тривогою та емоційною напругою. Також вона відчуває додаткові незручності та вимушена продовжувати незвичний для себе спосіб життя. Свої моральні страждання позивач оцінює в 10 000 грн.

07 травня 2025 року від ОСОБА_1 надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій вона просила:

- стягнути із ПАТ «НАСК «Оранта» на її користь 48 565,27 грн недоплаченої частки страхового відшкодування, 3 800 грн витрат по оплаті виготовлення висновку експертного дослідження №39 від 09 березня 2025 року;

- стягнути із ОСОБА_2 на її користь 10 000 грн моральної шкоди, 1 500 грн франшизи;

- стягнути з відповідачів витрати по оплаті судового збору в рівних частках та витрати по оплаті правової допомоги в сумі 10 000 грн.

В обґрунтування цієї заяви зазначено, що після відкриття провадження у справі відповідачем ПАТ «НАСК «Оранта» здійснено часткове відшкодування страхового відшкодування в сумі 66 000 грн, тобто сума недоплаченої частки страхового відшкодування становить 48 565,27 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 жовтня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, в розмірі 46 324 (сорок шість тисяч триста двадцять чотири) гривні 90 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу у розмірі 1 500 (одну тисячу п`ятсот) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнуто з ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 3 342,10 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 142,16 гривень у рівних частках, тобто по 571,08 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 гривень у рівних частках, тобто по 3 000 гривень.

У решті позовних вимог - відмовлено.

Частково не погодившись із вказаним рішенням, ПАТ НАСК «Оранта» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким в частині стягнення із страхової компанії на користь ОСОБА_1 шкоди відмовити у повному обсязі. Стягнути судовий збір у розмірі 1 953,90 грн з ОСОБА_1 на користь ПАТ НАСК «Оранта».

У скарзі зазначає, що судом у рішенні суду на власний розсуд неправомірно зазначено, що пошкодження центральної стійки та каркасу відносяться до ДТП, однак, вказані обставини не відповідають матеріалам справи. ОСОБА_1 додатково не зверталася до страхової компанії із зауваженнями щодо пошкодження лівої стійки на її автомобілі в результаті ДТП. Також позивачка не заявляла клопотань щодо проведення судової експертизи, яка б підтвердила, що ліва центральна стійка була пошкоджена саме в ДТП. На підставі безпосереднього огляду автомобіля Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_2 , та фіксації саме пошкоджень в результаті ДТП були зафіксовані пошкодження, що утворились на автомобілі, які є в причинно-наслідковому зв`язку з ДТП. Судом було взято за основу лише висновок експерта, який виготовлений з припущеннями та з грубими порушеннями законодавства позивача, а також не відповідає вимогам закону. Експерт позивача не виділив суму ПДВ у висновку, а суд це не дослідив. Неправомірним є стягнення із страхової компанії витрат на проведення експертного дослідження.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди та франшизи ПАТ «НАСК «Оранта» не оскаржується, рішення суду першої інстанції в цій частині відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України не переглядається.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

24 листопада 2025 року від ПАТ НАСК «Оранта» надійшли заперечення на відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу.

У судове засідання, призначене на 09 грудня 2025 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені.

05 грудня 2025 року від представника ОСОБА_1 адвоката Каленяка Е.А. надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без участі ОСОБА_1 та її представника. Проти задоволення апеляційної скарги заперечують, рішення суду першої інстанції просять залишити в силі.

05 грудня 2025 року від представника ПАТ «НАСК «Оранта» надійшло клопотання, в якому він просить провести судове засідання без участі представника товариства.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, відповідно до якої неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів прийшла до висновку про розгляд заяви у відсутність належно повідомлених учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_2 .

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2024 року у справі №127/37296/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вказаної постанови 07 листопада 2024 року о 19:50 год. по вул. Замостянська, 37, в м. Вінниця водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «BMW 520D», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу в русі транспортному засобу марки «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постанова не оскаржувалася та набрала законної сили.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «BMW 520D», номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП 07 листопада 2024 року застрахована за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №219109394 від 26 січня 2024 року.

Відповідно до протоколу (акту) огляду транспортного засобу ПАТ «НАСК «Оранта» від 11 листопада 2024 року, складеного ОСОБА_3 , проведено огляд транспортного засобу марки «Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 ..

Згідно із листом №09-02-22/412 від 14 січня 2025 року страхова компанія повідомила ОСОБА_1 , що розглянувши матеріали справи №24-02-22319 ПАТ «НАСК «Оранта» прийнято рішення щодо виплати страхового відшкодування у розмірі 20 473,57 грн згідно страхового акту №ОЦВ-24-02-22319/1.

Листом №09-02-17/1571 від 06 лютого 2025 року страхова компанія повідомила ОСОБА_1 , що компанією здійснено розрахунок страхового відшкодування, під час здійснення якого бралися до уваги результати проведеного огляду пошкодженого транспортного засобу, а також положення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №1335/5/1159 від 24 липня 2009 року. Встановлено, що завданий ОСОБА_1 , як власнику пошкодженого транспортного засобу, збиток складає 21 973,57 грн. Вказано, що ПАТ «НАСК «Оранта» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 20 473,57 грн, за мінусом франшизи у розмірі 1 500 грн. Також повідомлено, що ПАТ «НАСК «Оранта» не вбачає підстав для доплати страхового відшкодування за рахунком на оплату №А-00001103 від 11 листопада 2024 року.

Відповідно до листа 09-02-17/3120 від 12 березня 2025 року, ПАТ «НАСК «Оранта» направила адвокату Каленяку Е.А. копії матеріалів зі страхової справи №24-02-22319 щодо виплати страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб «Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_2 , та повідомила про виплату страхового відшкодування у розмірі 20 473,57 грн.

Відповідно до отриманих копій матеріалів зі страхової справи №24-02-22319 позивач долучив їх до позовної заяви, а саме: перелік пошкоджень страхових елементів, розрахунок страхового відшкодування, страховий акт №ОЦВ-24-02-22319/1. Згідно із вказаними документами розрахунок страхового відшкодування здійснено на підставі ремонтної калькуляції №22319 від 16 листопада 2024 року, відповідно до якої нараховано матеріальний збиток в сумі 21 973,57 грн, за мінусом франшизи, передбаченої договором страхування №219109394 від 26 січня 2024 року в сумі 1 500 грн, сума страхового відшкодування становить 20 473,57 грн.

Згідно із звітом про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу №85-D/16/96 від 24 травня 2025 року, що доданий до матеріалів відзиву, встановлено, що 24 травня 2025 року до ФОП ОСОБА_4 звернулась страхова компанія із заявкою щодо виконання автотоварознвачого дослідження автомобіля «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_2 , з метою визначення матеріального збитку завданого внаслідок його пошкодження при ДТП на дату 07 листопада 2024 року. Цим висновком встановлено, що вартість матеріального збитку завданого власнику згаданого автомобіля внаслідок ДТП складає 103 199,33 грн з ПДВ на запасні частини та матеріали, 88 713,94 грн без ПДВ.

Відповідно до страхового акту №ОЦВ-ЗГ-24-02-22319/2 страхова компанія затвердила суму страхового відшкодування до виплати ОСОБА_1 у розмірі 66 740,37 грн. Обрахування вказаної суми відображено у розрахунку страхового відшкодування.

Разом із відзивом ПАТ «НАСК «Оранта» подало копії банківських виписок про виплачені ОСОБА_1 суми у розмірі 20 473,57 грн та у розмірі 66 740,37 грн.

Між позивачем та виконавцем ФОП ОСОБА_5 08 березня 2025 року укладено договір №39 на проведення експертної оцінки колісного транспортного засобу «Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до висновку експертного дослідження №39 від 09 березня 2025 року, сума матеріальних збитків внаслідок ДТП, завданих власнику автомобіля «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_2 , станом на дату оцінки 07 листопада 2024 року становила 135 038,84 грн.

Позивач сплатила за проведення експертизи 3 800 грн, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 09 березня 2025 року.

Відповідно до положень статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України зазначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі ст. 3 Закону №1961-IV, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 5 Закону №1961-IV, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (п. 22.1 ст. 22 Закону №1961-IV).

За змістом ст. 28 Закону №1961-ІV, шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц вказала, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону № 1961-IV).

У ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України (допустимість доказів), суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову в частині стягнення недоплаченої частки страхового відшкодування у розмірі 46 324,90 грн (135 038,84 грн (сума матеріальних збитків відповідно до висновку експертного дослідження №39 від 09 березня 2025 року) 20 473,57 грн 66 740,37 грн (відшкодовані суми) 1 500 грн (франшиза).

ПАТ «НАСК «Оранта» в апеляційній скарзі зазначає про те, що судом першої інстанції неправомірно застосовано при розрахунках суму в розмірі 135 038,84 грн, яка була визначена висновком експертного дослідження №39 від 09 березня 2025 року, який не можна брати до уваги.

З рішення суду вбачається, що судом було досліджено два висновки: висновок експертного дослідження №39 з експертної оцінки колісного транспортного засобу від 09 березня 2025 року, наданий позивачем, та звіт про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу №85-D/16/96 від 24 квітня 2025 року, наданий відповідачем.

Судом було звернуто увагу на наявність та характер пошкоджень, встановлених у двох експертних висновках.

За висновком, наданим позивачем, експерт після безпосереднього огляду автомобіля встановив такі його пошкодження: передні ліві двері деформовані, порушена геометрія каркасу; накладки передніх лівих дверей пошкоджені: подряпини, відшарування фактурної поверхні; задні ліві двері деформовані з порушенням геометрії каркасу; накладки задніх лівих дверей пошкоджені: подряпини, відшарування фактурної поверхні; центральна ліва стійка деформована в нижній частині (S=200?200 мм) з порогом 12 см.

Огляд автомобіля проводився безпосередньо експертом, що дозволило встановити локалізацію та характер пошкоджень.

За висновком (звітом), що поданий страховою компанією, експерт на підставі поданих відповідачем фотографій зафіксував такі пошкодження: поріг передніх дверей лівий деформація; передні ліві двері пошкодження лакофарбового покриття; задні ліві двері пошкодження лакофарбового покриття; поріг задніх дверей лівий пошкодження лакофарбового покриття; додатково зафіксовані деформації ущільнювачів дверей, плівок рам вікон, комплектів кріплень та захисних накладок на задніх дверях.

Огляд проводився по фотографіях, без безпосереднього контакту з транспортним засобом.

Висновок, наданий позивачем, включає деформації каркасу дверей і центральної стійки, що не були зафіксовані у висновку відповідача.

Наданий відповідачем висновок охоплює деформації порогів, лакофарбове пошкодження дверей, кріплень та накладок, але не дозволяє оцінити деформації каркасу дверей та стійки, оскільки огляд транспортного засобу проведено по фотографіях.

Суд вважав, що наданий позивачем висновок відображає повний обсяг пошкоджень, локалізацію та характер деформацій, що відповідає фактичним обставинам ДТП, тоді як висновок відповідача обмежений за обсягом і не дозволяє повноцінно оцінити причинно-наслідковий зв`язок між ДТП і пошкодженнями.

А тому при визначенні розміру матеріального збитку суд першої інстанції надав перевагу висновку експерта, наданому позивачем, оскільки вважав, що такий висновок є належним, допустимим і достовірним доказом у справі, який відображає реальний обсяг пошкоджень автомобіля.

Суд першої інстанції навів у своєму рішенні мотиви відхилення висновку, наданого ПАТ «НАСК «Оранта» на підтвердження завданого позивачу розміру матеріального збитку.

Доводам, які наводить скаржник в апеляційній скарзі (недостовірність висновку; час проведення експертизи; виявлені пошкодження), було надано оцінку судом першої інстанції при ухваленні рішення та наведено мотиви їх відхилення.

Вказані висновки суду першої інстанції ПАТ «НАСК «Оранта» в апеляційній скарзі не спростовані.

ПАТ «НАСК «Оранта» зазначає про те, що позивач не заявляв клопотання про проведення судової експертизи.

Разом з тим, позивач на підтвердження викладених у позовній заяві обставин, зокрема, розміру завданого збитку, надав висновок експертного дослідження №39 з експертної оцінки колісного транспортного засобу від 09 березня 2025 року, що передбачає ч. 1 ст. 106 ЦПК України: учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Лише неповідомлення експерта про кримінальну відповідальність не може слугувати підставою для неприйняття вказаного висновку, оскільки з висновку експертного дослідження слідує, що дослідження проводилося судовим експертом, який обізнаний щодо кримінальної відповідальності при складенні висновку.

Клопотань про виклик цього експерта від ПАТ «НАС «Оранта» не надходило.

Якщо ПАТ «НАСК «Оранта» вважало, що вказаний висновок не є допустимим та належним доказом, відтак не було позбавлено можливості заявити клопотання про призначення експертизи.

Разом з тим, положеннями п. 36.2 ст. 36 Закону №1961-IV визначено, що якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства ПДВ. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону № 1961-IV, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (п. п. «а» п. 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України).

Тобто вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ, а також понесення позивачем витрат зі сплати ПДВ.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 565/1210/19 та у постанові від 21 грудня 2020 року у справі № 911/286/20.

З висновку експертного дослідження №39 з експертної оцінки колісного транспортного засобу від 09 березня 2025 року слідує, що всі розрахунки були здійснені експертом з урахуванням ПДВ.

Позивач під час розгляду справи не надав доказів фактичних витрат на відновлення автомобіля після ДТП.

Тому з ПАТ «НАСК «Оранта» сума страхового відшкодування підлягає стягненню без ПДВ.

З листа ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на адвокатський запит Каленяка Е.А. встановлено, що страховою компанією здійснено позивачу виплату страхового відшкодування без урахування ПДВ.

Таким чином, зменшенню на суму ПДВ підлягає лише розмір стягнутої судом із ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь позивача майнової шкоди, яка в даному випадку становить 9 264,98 грн (20% від 46 324,90 грн).

Враховуючи викладене, розмір доплати страхового відшкодування становить 37 059,92 грн: 46 324,90 грн (різниця між визначеною експертом сумою та виплаченим страховою компанією страховим відшкодуванням) 9 264,98 грн (ПДВ).

Відтак, судом безпідставно стягнуто 9 264,98 грн і саме на цю суму слід зменшити розмір відшкодування.

Не заслуговують на вагу доводи апеляційної скарги з приводу безпідставного стягнення зі страхової компанії на користь позивача витрат, пов`язаних із залученням експерта, оскільки при ухваленні рішення в основу розрахунків судом було взято висновок експертного дослідження №39 з експертної оцінки колісного транспортного засобу від 09 березня 2025 року, яке проводилося на замовлення ОСОБА_1 .

Позиція скаржника з приводу того, що у позивача не було підстав залучати експерта, адже представник страховика з`явився до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, в даному випадку є неправильною та незастосовною, так як відповідно до обставин цієї справи позивачка залучила експерта для надання висновку, оскільки не погоджувалася з висновком оцінювача (експерта), який був направлений страховиком, в частині розміру відшкодування.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , пов`язані, зокрема, із залученням спеціалістів, експертів та проведенням експертизи (п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Оскільки такі витрати пов`язані з розглядом справи і судом враховано зазначений висновок, як доказ, наявні підстави для стягнення витрат за проведення оцінки зі страхової компанії на користь позивача.

При цьому, судом такі витрати стягнуті у меншому розмірі, ніж заявлялося до стягнення позивачем, однак, рішення суду в цій частині позивачем не оскаржувалося.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

У ч. 13 ст. 141 ЦПК України зазначено, що якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Стягуючи у рівних частинах з відповідачів судовий збір суд першої інстанції залишив поза увагою абз. 5 п. 35 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів.

Враховуючи, що позов до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» задоволено частково (на 73 %), беручи до уваги, що 82% заявлених позовних вимог стосувалися страхової компанії, а решета 18% - ОСОБА_2 , з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 782,03 грн, а з ОСОБА_2 171,66 грн, пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів.

Оскільки при вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу питання пропорційності судом не застосовувалося, то рішення суду в цій частині зміні не підлягає.

У зв`язку із частковим задоволенням вимог апеляційної скарги (на 16,5%), з ОСОБА_1 на користь ПАТ «НАСК «ОРАНТА» підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 322,30 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 жовтня 2025 року в частині стягнення з ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, змінити, зменшивши суму стягнення з 46 324 (сорок шість тисяч триста двадцять чотири) гривні 90 копійок до 37 059 (тридцять сім тисяч п`ятдесят дев`ять) гривень 92 копійок.

Змінити рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 жовтня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_2 та ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1142,16 гривень у рівних частках, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 171 (сто сімдесят одна) гривню 66 копійок, а з ПАТ НАСК «Оранта» - 782 (сімдесят вісімдесят дві) гривні 03 копійки.

У решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь ПАТ НАСК «Оранта» () судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 322 (триста двадцять дві) гривень 30 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2025 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

О.Ю. Береговий