Справа № 128/4658/24
РІШЕННЯ

Іменем України

11.12.2025 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді Саєнко О.Б., при секретарі Савченко Я.С.,

без участі сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом», -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2024 року адвокат Зубань О.О. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з вищевказаною позовною заявою, яку обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати сторін у справі ОСОБА_3 , яка була головою колгоспного двору за адресою АДРЕСА_1 , а членами колгоспного двору станом на момент набрання законної сили законом України «Про власність» в 1991 році був її чоловік ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначає, що після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , відкрилася спадщина на його майно, а саме належну йому частку в майні колгоспного двору, спадщину прийняла його дружина ОСОБА_3 , яка станом на момент його смерті проживала з ним та фактично прийняла спадщину. Проте, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , спадщину прийняла позивач ОСОБА_1 , оскільки відповідач ОСОБА_2 подав заяву про відмову від прийняття спадщини.

Представник позивача вказує, що будинок, який є спадковим майном, має статус колгоспного двору, тому позивач оформити в нотаріальному порядку не змогла, оскільки нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, тому позивача вимушена звернутися до суду із даним позовом. Окрім цього вказує, що оскільки станом на 1991 рік членами колгоспного двору були батьки позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно їх частки є рівними, кожному по 1/2. Після смерті ОСОБА_4 його частку успадкувала дружина ОСОБА_3 , оскільки станом на дату смерті чоловіка проживала з ним і фактично прийняла спадщину та з того часу стала власником цілого будинку, а після її смерті будинок успадкувала донька ОСОБА_5 , при цьому син ОСОБА_2 (відповідач) відмовився від спадщини, подавши відповідну заяву до нотаріуса.

Тому представник позивача просить суд визнати за позивачем ОСОБА_5 право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

01.12.2025 у судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Зубань О.О. не з`явилися, попередньо через канцелярію суду представник позивача подав заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився; при цьому поштою на адресу суду скерував належним чином завірену заяву, в якій останній зазначив, що не заперечує щодо задоволення позову, просить суд розгляд даної цивільної справи проводити у його відсутності.

З урахуванням поданих сторонами письмових заяв, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та задовольнити позов, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 74 роки померла ОСОБА_3 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 17.10.2012 виконавчим комітетом Ксаверівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис №16 (а.с.12).

ОСОБА_3 на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка №2815/02-06, видана 01.12.2023 сільським головою Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с.17).

Після її смерті відкрилася спадщина на відповідне спадкове майно, в тому числі на будинковолодіння АДРЕСА_1 , що належав померлій ОСОБА_3 на підставі свідоцтва №124 про право особистої власності на домоволодіння від 20.12.1988, виданого на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів №128 від 19.05.1988, згідно якого вищевказане домоволодіння належить до колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_3 (а.с.15).

Згідно довідки №428/02-06, виданої 19.02.2024 сільським головою Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, у будинковолодінні, яке являється колгоспним двором та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 01.01.1990 по 31.12.1991 були зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 57 років помер ОСОБА_4 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 22.01.1997 Ксаверівською сільською радою Вінницького району Вінницької області, актовий запис №4 (а.с.11), після смерті якого, належну йому частку колгоспного двору, успадкувала дружина ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно копії технічного паспорту на будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого ФОП ОСОБА_6 на замовлення ОСОБА_1 , загальна площа приміщень становить 62,9 кв.м., житлова (основна) площа 43,9 кв.м., допоміжна (підсобна) площа 19,0 кв.м., паспорт виготовлено станом на 16.08.2024 (а.с.19-21).

На замовлення позивача ОСОБА_1 , ТОВ «Будинок оцінки» виготовлено звіт про оцінку майна, а саме на належний ОСОБА_3 вищевказаний будинок, відповідно до якого оціночна (ринкова) вартість будинку станом на 19.11.2024 склала 595956,00 грн. (а.с.23-36).

Єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , є її діти (сторони у справі) ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_2 (відповідач), при цьому позивач прийняла після смерті матері спадщину, так як проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.18) та подала відповідну заяву про прийняття спадщини(а.с.37), а відповідач відмовився від прийняття належної йому частки спадщини, яка залишилась після смерті його матері ОСОБА_3 на користь дочки померлої ОСОБА_1 , що підтверджується заявою ОСОБА_2 від 08.04.2013 (а.с.38).

Той факт, що ОСОБА_3 була рідною матір`ю позивача ОСОБА_1 підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_7 серії НОМЕР_3 , виданого 13.10.1973 (а.с.13) та копією про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 01.09.1994, згідно якого ОСОБА_7 у зв`язку із реєстрацією шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_8 » (а.с.10).

Постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Березовської Л.М. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий будинок, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 , належить до категорії колгоспних дворів, головою якого була ОСОБА_3 , що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1888/02-31 від 04.12.2023 (а.с.14).

Застосовуючи норми матеріального та процесуального права, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України).

Частиною 1 статті 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Згідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Тобто усі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Так, з матеріалів справи судом установлено, що спадкове домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , відноситься до категорії колгоспних дворів; ОСОБА_3 (мати сторін у справі) за життя мала право на вищевказане домоволодіння, як голова колгоспного двору та спадкоємицею за законом після смерті її чоловіка- ОСОБА_4 (батька сторін у справі); позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері, так як звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 в поза судовому порядку, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1888/02-31 від 04.12.2023 Вінницької районної державної нотаріальної контори (а.с.14).

Окрім того, судом також установлено, що ОСОБА_2 (син померлої та відповідач по даній справі) від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 відмовився на користь її доньки ОСОБА_1 (позивача в даній справі), подавши компетентним органам відповідну заяву (а.с.38).

Тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач позбавлена у позасудовий спосіб прийняти спадщину після смерті матері, що не суперечить законним інтересам сторін, відповідає чинному законодавству України, а також не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб.

Також, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом», - задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Олена САЄНКО