Справа №751/6139/25
Провадження №4-с/751/37/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Діденко А. О.,

за участю секретаря судового засідання Рак Я.М.,

за участю:

представника заявника Головія Т.Ю. (в режимі відеоконференції)

представника Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Босенка М.М. (в реживі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» щодо не зняття арешту з майна боржника,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції заявника

11.07.2025 через систему «Електронний суд» звернувся представник адвокат Лабовкін О.О. в інтересах ОСОБА_1 з вищевказаною скаргою про зобов`язання Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт із майна ОСОБА_1 , який накладено в межах виконавчого провадження №48754047.

Заяву обґрунтовує тим, що 26.06.2014 Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» винесено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №500283729 від 13.06.2012 у сумі 71 963,59 та стягнуто судові витрати, а саме: витрати по сплаті третейського збору в сумі 400 грн. На виконання даного рішення Новозаводським районним судом м. Чернігова видано виконавчий лист № 751/8338/14 від 11.09.2014. У період з 16.09.2015 по 10.03.2016 у Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження №48754047. 10.03.2016 виконавче провадження закінчено, проте арешт накладений у вищевказаному виконавчому провадженню продовжує діяти. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.07.2017 було замінено стягувача ПАТ «Альфа Банк» правонаступником ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у виконавчому листі №751/8338/14 від 11.09.2014. Станом на сьогодні, заборгованість за кредитним договором №500283729 ОСОБА_1 погашено, а отже відсутність боргу є підставою для зняття арешту з майна. Другий Правобережний відділ ДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на вимогу ОСОБА_1 про зняття арешту з майна відмовив та повідомив, що фактично ВП знищено. Не погоджуючись із цим, скаржник вимушена звернутися до суду.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від

18 липня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

24.07.2025 через систему «Електронний суд» від представника Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Босенка М.М. надійшов відзив із запереченнями на скаргу, посилаючись на те що, скарга є необґрунтованою. Від так, просять в задоволення скарги відмовити. Зазначають, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні відділу перебували виконавчі провадження №45983095 (05.05.2015 постановою державного виконавця повернути виконавчий документ стягувачеві) та №48754047 (10.03.2016 постановою державного виконавця було закінчено виконавче провадження) (направлення ВД за належністю до іншого відділу ДВС). Повернення виконавчого документа стягувану не є підставою для зняття арешту з майна боржника. Скаржником не подано доказів на підтвердження того, що її права порушені саме діями Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), тобто скаржник не вірно визначився із колом осіб та їх процесуальним статусом. Також у відзиві зазначено, що матеріали виконавчих проваджень №45983095 та № 48754047 були знищені.

У судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. Пояснивши, що оскільки заборгованість була фактично погашена та відсутнє відкрите виконавче провадження, то збереження арешту, накладеного державним виконавцем є невиправданим втручанням у право на володіння майном ОСОБА_1 . Крім того, ні правонаступник, ні первісний кредитор не пред`являли жодних вимог до ОСОБА_1 .

Представник відділу державної виконавчої служби в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив, посилаючись на обставини, викладені у раніше наданому відзиві.

Скаржник та представник заінтересованої особи у судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому порядку, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Суд, відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, ухвалив продовжити розгляд справи за їх відсутності, оскільки неявка учасників розгляду не є перешкодою для розгляду даної скарги.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Суд встановив, що 05.09.2014 ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова було задоволено заяву Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Третейського суду у складі судді Веремій Т.М. (одноособово) по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Видано Публічному акціонерному товариству «Альфа-Банк» - виконавчий лист на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 26.06.2014 по цивільній справі №1585-2/334/14 Третейського суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №500283729 від 13.06.2012 у сумі 71 963 грн. 59 коп. та стягнення судових витрат, а саме: витрат по сплаті третейського збору в сумі 400 грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк» судові витрати в розмірі 243 (двісті сорок три) гривень 60 копійок. (а.с. 10 зворот -11)

Відповідно до копії ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.07.2017 задоволено зяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у виконавчому листі №751/8338/14 від 11.09.2014 року, виданого за ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.09.2014 року на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації "Всеукраїнський фінансовий союз" від 26.06.2014 року по цивільній справі №1585-2/334/14 Третейського суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованості за кредитним договором №500283729 від 13.06.2012 року у сумі 71 963 грн. 59 коп. та судових витрат, а саме витрат по сплаті третейського збору в сумі 400,00 гривень. (а.с. 11 зворот -12)

Згідно копії інформаційного листа Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях від 12.05.2025 вбачається, що згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів станом на 12.05.2025, транспортний засіб марки, моделі «Mitsubishi Space Star» перебуває під наступними обмеженнями (арешт, заборона відчуження): арешт, заборона на відчуження, Ленінський ВДВС Дніпропетровського МУЮ, вих. 435/16 від 14.01.2015, ПАТ «Альфа-Банк»; арешт та/або заборона на відчуження, Ленінський ВДВС Дніпропетровського МУЮ, вих. 49880807/16 від 29.03.2016, картка №480-16, стягував ПАТ ІМЕКСБАНК, сума 266,31 грн; арешт та/або заборона на відчуження, Ленінський ВДВС Дніпропетровського МУЮ, вих. 48754047 від 01.03.2016, картка №350-16, стягував ПАТ АЛЬФА-БАНК, сума 72606,60 грн. (а.с. 14 зворот -15)

Листом Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 09.08.2024 №25928/18 представника скаржника було повідомлено про наявність в Автоматизованій системі виконавчого провадження (АСВП) наступних виконавчих проваджень:

-№45983095 з примусового виконання виконавчого листа №751/8338/14 виданого 11.09.2014 Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» боргу 72607,19 грн. Виконавче провадження було відкрито з накладенням арешту на майно боржника 14.01.2015 та повернуто виконавчий документ стягувачеві 05.05.2015 керуючись п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: (стягував перешкоджав провадженню або не здійснював авансування);

-№47996378 з примусового виконання виконавчого листа №751/8338/14 виданого 11.09.2014 Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» боргу 72607,19 грн. Державним виконавцем 02.07.2015 керуючись п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» відмовлено у прийнятті виконавчого документу (інші обставини);

-№48754047 з примусового виконання виконавчого листа №751/8338/14 виданого 11.09.2014 Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» боргу 72607,19 грн. Виконавче провадження було закінчено 01.03.2016 керуючись вимогами п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення виконавчого документу за належністю до іншого відділу ДВС);

-№ 4988113 з примусового виконання виконавчого листа №2/205/401/15 виданого 23.01.2015 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ІмексБанк» заборгованість у розмірі 26631,16 грн. Виконавче провадження було закінчено 12.04.2016, керуючись вимогами п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення виконавчого документу за належністю до іншого відділу ДВС);

-№49880807 з примусового виконання виконавчого листа №2/205/401/15 виданого 23.01.2015 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ІмексБанк» заборгованість у розмірі 2631,16 грн. Виконавче провадження було закінчено 12.04.2016 керуючись вимогами п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення виконавчого документу за належністю до іншого відділу ДВС).

Разом з тим в листі зазначено, що виконавчі провадження, які було завершено по 2019 рік включно, а виконавчі провадження за постановами про накладення адміністративного стягнення по 2021 рік включно, були знищені на підставі Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями. Відділ ДВС додатково роз`яснив, що підстави для зняття арешту передбачені ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», однак у державного виконавця не має законних підстав для зняття арешту. (а.с. 15 зворот-17)

Відповідно до витягу з спецрозділу автоматизованої системи виконавчих проваджень по ВП .03.2016 державним виконавцем винесено постанову про закриття виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження»). (зворот а.с. 17)

Згідно наданих копій квитанцій за період з 12.07.2012 до 11.10.2012, з 04.01.2013 до 13.12.2013 ОСОБА_1 сплатила на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованість за кредитним договором №500283729 від 13.06.2012 в загальному розмірі 50 800,00 грн (а.с.18-24).

Згідно ВП-спецрозділу від 25.09.2024 вбачається, що згідно відповіді ДПІ боржник перебуває у трудових відносинах з ПТ «Ломбард КЕШ» Брила О.І. Компанія, що знаходиться в м. Дніпропетровськ, вул. Леніна, 8-10, кімн. 1-Б, що територіально належить до Бабушкінського району міста, у зв`язку з чим державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49.

Відповідно до відомостей, наданих листом Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра від 15.07.2025 вих №108634/28.25 на примусове виконання до Шевченківського відділу державної виконавчої служби надійшов виконавчий документ №751/8338/14 від 11.09.2014 виданий Новозаводським районний судом міста Чернігова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованості в розмірі 72 606,60 грн (виконавче провадження №50732415). 01.04.2016 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра прийнято рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження №50732415.

Отже, наявні у матеріалах справи докази вказують на те, що на даний час виконавче провадження не перебуває в провадженні жодного із відділів виконавчої служби.

ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Примусове виконання рішень в Україні покладається в тому числі і на Державну виконавчу службу (ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Підставою для задоволення скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця за змістом ст. 451 ЦПК України є сукупність таких складових, як встановлена судом неправомірність рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця і порушення права сторони виконавчого провадження цими рішеннями, діями чи бездіяльністю.

Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, розв`язуючи цю скаргу, суд повинен перш за все встановити, чи відповідають вимогам законодавства прийняті державним виконавцем під час здійснення вказаного провадження рішення та виконавчі дії.

Законом України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваних рішень державного виконавця, внормовано право державного виконавця застосовувати такий захід забезпечення виконавчого провадження, як накладення арешту на майно боржника.

Суд вважає, що дії державного виконавця, в провадженні якого перебував виконавчий документ, яким є виконавчий лист з виконання рішення суду, що набрало сили закону і є обов`язковим для виконання, діяв правомірно, прийнявши оскаржуваний захід забезпечення виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у т.ч. від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостійст. 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) зняття арешту в порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».

З наведеного випливає, що перелік випадків, коли арешт майна припиняється за постановою виконавця, є вичерпним і до нього не відносяться випадки зняття арешту, коли виконавче провадження, при здійсненні якого він застосований, знищено за спливом строку зберігання.

Частиною 5 цієї ж статті встановлено, що у всіх інших, випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У справі, яка розглядається, встановлено, що станом на 01.03.2016 пункт 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV встановлював, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

На виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №48754047, при цьому державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження - направлення за належністю до іншого відділу ДВС.

Тобто виконавче провадження було направлено на адресу Бабушкінського ДВС у м. Дніпропетровськ.

Відповідно до розпорядження міського голови від 26.11.2015 року №897-р «Про перейменування топонімів м. Дніпропетровська» район був перейменований на Шевченківський.

Отже, суд констатує, що у зв`язку із передачею виконавчого документа до іншого відділу виконавчої служби посадові особи органу державної виконавчої служби, який є відповідачем за даною скаргою, не мали повноважень на знятят арешту з майна ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 17.01.2024 у справі №472/333/22, від 04.10.2023 у справі № 161/7015/15-ц.

Також суд ураховує висновки Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24.05.2021 у справі №712/12136/18, провадження № 61-4726сво19 про те, що позивач, який є боржником у виконавчому провадженні, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, - оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченомурозділом VII ЦПК України.

Аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 904/51/19, провадження № 12-122гс19.

Таким чином, боржник обрав єдиний можливий спосіб захисту своїх прав - це звернення зі скаргою на дії, рішення та бездіяльність державного виконавця.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Беручи до уваги наведене вище, суд вважає, що наявність протягом тривалого часу (близько 10 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Відтак, суд убачає наявність порушення права заявника, яке в даному випадку не може бути усуненим діями або рішеннями державного виконавця, оскільки встановлені судом обставини не підпадають під коло підстав для скасування арешту майна самим виконавцем, тому у відсутність ознак протиправності в поведінці виконавця, вважає за необхідне в даній частині скаргу задовольнити та поновити його порушене право, не констатуючи ознак неправомірності в бездіяльності уповноважених посадових осіб відділу державної виконавчої служби щодо нескасування арешту майна заявника.

Суд також бере до уваги й те, що на час розгляду справи ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не подавала заперечень щодо задоволення даної скарги, не надала доказів того, що сток пред`явлення виконавчого документа поновлювався або що на даний час існують невикоанні зобов`язання за рішенням суду, та не виявляла процесуального інтересу до збереження арешту, накладеного на майно боржника.

Отже, враховуючи відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту, накладеного на майно боржника із забороною на його відчуження, та відсутність необхідності подальшого застосування цього арешту, суд дійшов висновку, що право боржника підлягає захисту шляхом зняття арешту з майна боржника із забороною його відчуження та зобов`язання відділу ДВС виключити запис щодо арешту нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, тому скарга в цій частині підлягає задоволенню.

Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

Отже, Правилами визначено, що у разі завершення виконавчого провадження, зокрема у зв`язку із поверненням виконавчого документа стягувачу, матеріали виконавчого провадження передаються до архіву та зберігаються протягом трьох років, після чого підлягають знищенню.

Наявні підстави вважати, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу та неможливості поновлення виконавчого провадження у зв`язку із закінченням строків пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, а як наслідок і неможливість подальшого виконання судового рішення в примусовому порядку, існування арешту, накладеного на майно боржника, втрачає свій сенс, оскільки будь-якого правового механізму реалізації досягнення мети, з якою було накладено арешт, - забезпечення реального виконання судового рішення - немає.

Врахувавши усталену практику ЄСПЛ, яка є обов`язковою для застосування національними судами, слід дійти висновку, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, коли немає відкритого виконавчого провадження, немає реальної можливості його відновлення та можливості продовження виконання судового рішення у примусовому порядку, призводить до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Керуючисьст. 353, 354, 450, 451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Зняти арешт та заборону відчуження майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладені на підставі постанови Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ (на даний час - Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 01.03.2016 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 48754047.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Заявник: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Суб`єкт оскарження: Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (місцезнаходження: 49128, Дніпропетровська область, Дніпровський район, м. Дніпро, вул. Юрія Кондратюка, 108, )

Заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ),

Суддя А. О. Діденко