Справа № 314/4107/25
Провадження № 2/314/2008/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2025 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Румянцева А.М.,

справа № 314/4107/25;

провадження № 2/314/2008/2025;

учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 ;

-відповідач Приморська міська військова адміністрація Бердянського району Запорізької області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приморської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області про визнання права власності,

стислий виклад позицій сторін.

Позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Глинської І.П. звернулася до суду з позовом до Приморської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області про визнання права власності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Приморської міської ради №122 від 18 травня 1990 року, ОСОБА_1 , було дозволено будівництво індивідуального житлового будинку на 4 кімнати, житловою площею 66,2 кв.м та господарських будівель для особистого підсобного господарства площею 21,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 837 кв.м. Упродовж травня 1990 року - липень 1998 року, Позивачем було збудовано за вказаною адресою житловий будинок із будівлями та спорудами.

Згідно з технічним паспортом, складеним 09.06.1998, на земельній ділянці за вказаною адресою розташовано: житловий будинок літ. «А», «а» - сіней, «Б» - літньої кухні, «В»- гаражу, під. «В»- льоха, «Д»-вбиральні, «Е»-душа, «Ж»-сарая, «Г»- водопроводу, N1,N2,N3,N4 огорожі, «1»-замощення.

04.11.2002 року було складено акт приймання в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку, згідно з яким, на ділянці збудовано одноповерховий житловий будинок, площа забудови 174 кв.м, корисна площа 87,7 кв.м, житлова площа 66, кв.м.

Комісія постановила: закінчений будівництвом житловий будинок та господарські будівлі на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 - вважати прийнятим в експлуатацію з оцінкою «задовільно».

Рішенням виконкому Приморської міської ради №147 від 15.11.2002 зазначений вище акт було затверджено, про що свідчить відмітка на акті. На підставі цього рішення, 19.11.2002 року Позивачу ОСОБА_1 . Приморською міською радою видано свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок.

В ньому зазначено, що їй дійсно належить весь житловий будинок із належними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Того ж дня, 19.11.2002 року, Приморське бюро технічної інвентаризації зареєструвало цей будинок за ОСОБА_1 , та внесено запис в реєстрову книгу № 31 за реєстровим № 4820, про що свідчить напис на свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок. 02.08.2024 року Позивач звернулася із заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради з метою внесення відомостей про наявність у неї право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Проте рішенням № 74473169 від 07.08.2024 державний реєстратор відмовив в проведенні реєстраційних дій у зв`язку з тим, що не вдалося отримати інформацію від Комунального підприємства технічної інвентаризації Приморської міської ради Приморського району Запорізької області щодо зареєстрованих прав, що виникли до 1 січня 2013 року. Бюро технічної інвентаризації, яке здійснювало державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_1 , залишилося на тимчасово окупованій території, а саме в м. Приморськ, Бердянського району, Запорізької області, тому отримання державним реєстратором інформації з цього бюро технічної інвентаризації є неможливим.

В зв`язку з чим, Позивач позбавлена можливості внести відомості про свій будинок до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а тому порушуються її права на володіння, користування та розпорядження належним об`єктом нерухомого майна

Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, на позовних вимогах наполягають, проти заочного розгляду справи не заперечують.

Від відповідачі надійшла до суду заява про визнання позову, просять розгляд справи провести без їх участі..

Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 02.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 314/4107/25 за позовом ОСОБА_1 до Приморської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області про визнання права власності.

Ухвалою суду від 11.11.2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Суд, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив

рішенням Приморської міської ради №122 від 18 травня 1990 року, ОСОБА_1 , було дозволено будівництво індивідуального житлового будинку на 4 кімнати, житловою площею 66,2 кв.м та господарських будівель для особистого підсобного господарства площею 21,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 837 кв.м. Упродовж травня 1990 року - липень 1998 року, Позивачем було збудовано за вказаною адресою житловий будинок із будівлями та спорудами.

Згідно з технічним паспортом, складеним 09.06.1998, на земельній ділянці за вказаною адресою розташовано: житловий будинок літ. «А», «а» - сіней, «Б» - літньої кухні, «В»- гаражу, під. «В»- льоха, «Д»-вбиральні, «Е»-душа, «Ж»-сарая, «Г»- водопроводу, N1,N2,N3,N4 огорожі, «1»-замощення.

04.11.2002 року було складено акт приймання в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку, згідно з яким, на ділянці збудовано одноповерховий житловий будинок, площа забудови 174 кв.м, корисна площа 87,7 кв.м, житлова площа 66, кв.м.

Комісія постановила: закінчений будівництвом житловий будинок та господарські будівлі на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 - вважати прийнятим в експлуатацію з оцінкою «задовільно».

Рішенням виконкому Приморської міської ради №147 від 15.11.2002 зазначений вище акт було затверджено, про що свідчить відмітка на акті. На підставі цього рішення, 19.11.2002 року Позивачу ОСОБА_1 . Приморською міською радою видано свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок.

В ньому зазначено, що їй дійсно належить весь житловий будинок із належними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Того ж дня, 19.11.2002 року, Приморське бюро технічної інвентаризації зареєструвало цей будинок за ОСОБА_1 , та внесено запис в реєстрову книгу № 31 за реєстровим № 4820, про що свідчить напис на свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок. 02.08.2024 року Позивач звернулася із заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради з метою внесення відомостей про наявність у неї право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Проте рішенням № 74473169 від 07.08.2024 державний реєстратор відмовив в проведенні реєстраційних дій у зв`язку з тим, що не вдалося отримати інформацію від Комунального підприємства технічної інвентаризації Приморської міської ради Приморського району Запорізької області щодо зареєстрованих прав, що виникли до 1 січня 2013 року. Бюро технічної інвентаризації, яке здійснювало державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_1 , залишилося на тимчасово окупованій території, а саме в м. Приморськ, Бердянського району, Запорізької області, тому отримання державним реєстратором інформації з цього бюро технічної інвентаризації є неможливим.

В зв`язку з чим, Позивач позбавлена можливості внести відомості про свій будинок до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а тому порушуються її права на володіння, користування та розпорядження належним об`єктом нерухомого майна

Доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 392 ЦК України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1)якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч.3ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом (ч.4ст.3 цього Закону).

Положення п.3 ч.3ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вказують, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.

З 2002 року по 01 січня 2013 року державна реєстрація прав власності на нерухоме майно здійснювалася відповідними бюро технічної інвентаризації згідно з нормами Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002.

Пунктом 1.3 Тимчасового положення передбачалося, що реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації. Пункт 1.4 положення визначав реєстрацію прав власності на нерухоме майно як внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв`язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об`єктів нерухомого майна на підставі право встановлювальних документів, за рахунок коштів особи, що звернулася до БТІ.

З 01.01.2004 року введений в дію Цивільний кодекс України.

Відповідно до ч.1,2,4ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відповідно дост.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено принцип обов`язковості державної реєстрації прав, за яким обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, зокрема, право власності на нерухоме майно.

У постанові від 19.05.2020 року у справі №916/1608/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що правило за аналогією закону (а саме, статті 392 ЦК України) має застосовуватися не тільки у випадках, коли власник втратив документ, який засвідчує його право власності, а й у випадках, коли наявні в нього документи не дають змоги беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно, але лише за умови, що право на майно не зареєстроване за іншою особою.

Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на дату розгляду справи триває.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, м. Приморськ, Бердянського району, Запорізької області віднесено до тимчасово окупованої Російською Федерацією території України з 2022 року.

Суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, вважає, що на теперішній час державний реєстратор позбавлений можливості перевірити інформацію щодо фактів оформлення та/або реєстрації права власності на спірне майно, коли позивач набув право власності на нього тобто до 01.01.2013 року, коли повноваження з державної реєстрації прав власності на нерухоме майно були передані місцевими органами державної реєстрації прав.

Відсутність об`єктивної можливості підтвердити факт оформлення та/або реєстрації права власності за позивачем на спірне майно, а також відмова державного реєстратора провести реєстрацію права власності на спірне майно за позивачем, утворили ситуацію, при якій позивач не може реалізовувати свої права як власник майна, зокрема, щодо розпорядження цим майном.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності є обґрунтованими.

Судові витрати.

Судові витрати у справі складаються із судового збору в сумі 968,96 грн., вони понесені та сплачені позивачем і в силу ст. 141 ЦПК України підлягають зарахуванню на користь держави.

Керуючись ст.13, 89, 200, 229, 247, 263-265, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності, на житловий будинок із належними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , із площею забудови 174,0 кв.м., корисною площею 87,7 кв.м., житловою площею 66,2 кв. м., що складається із житлового будинку літ. «А», «а» - сіней, «Б» - літньої кухні, «В»- гаражу, під. «В»- льоха, «Д»-вбиральні, «Е»-душа, «Ж»-сарая, «Г»- водопроводу, N1,N2,N3,N4 огорожі, «1»-замощення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 04.12.2025.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приморська міська військова адміністрація Бердянського району Запорізької області, адреса: , Запорізька область, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 164.

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

04.12.2025