Справа № 466/8987/22 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 22-ц/811/1496/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Підлужного В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 03 квітня 2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

в листопаді 2022 року Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що гуртожиток, 2 в/м №199/22, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить до відомства Міністерства оборони України в системі квартирно-експлуатаційних органів ЗСУ і підпорядковується Квартирно-експлуатаційному відділу м. Львова. Відповідачі проживають у відомчому житловому фонді, а саме у кімнатах АДРЕСА_2 . Між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Львова та ОСОБА_1 28 травня 2015 року укладено договір про надання послуг з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій, договір про користування електричною енергією. На ім`я ОСОБА_1 відкрито особові рахунки на оплату комунальних послуг за N: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 . За час проживання у вказаному гуртожитку відповідачі не сплачували своєчасно та у повному обсязі кошти за надані житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим у них утворилась заборгованість. З наведених підстав просить стягнути солідарно з відповідачів на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова заборгованість за житлово-комунальні послуги, що складає 103 572, 69 грн. та сплачений судовий збір в сумі 2 481 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 03 квітня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова (UA2001696) у Державній Казначейській Службі у м. Києві МФО банку 820172, ) заборгованість за житлово-комунальні послуги, що складає 103 572, 69 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 2481 грн., а саме, по 1240,50 грн. з кожного відповідача.

Рішення суду оскаржує представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження наявності у відповідачів заборгованості по оплаті комунальних послуг. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не є належним доказом заборгованості, оскільки складений в односторонньому порядку. Всі розрахунки надані позивачем стосуються гуртожитку по АДРЕСА_1 , а надані позивачем договори, які укладені між КЕВ м. Львова та ОСОБА_1 , стосуються гуртожитку по АДРЕСА_3 . Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу з протоколу житлової комісії штабу і управління ПРИКВО №9 від 27.12.1994 року, та Витягу з протоколу № 15 засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.11.2006 року сім?ї ОСОБА_1 виділено кімнати в гуртожику АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 . ОСОБА_3 не зареєстрований у гуртожитку по АДРЕСА_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією довідки від 01.11.2022 року № 575/3606, та в матеріалах справи відсутні будь-які докази його проживання у спірному гуртожитку. На підставі цього, у нього відсутній солідарний обов?язок нести відповідальність за зобов?язаннями зі сплати житлово-комунальних послуг. Позивач просить стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги в т.ч. починаючи з січня 2018 року, а з позовом звернувся лише в листопаді 2022 року, що свідчить про пропуск трьохрічного строку позовної давності щодо частини вимог. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі користуються житлово комунальними послугами та послугами з опалення, від їх отримання не відмовлялися, однак їх не оплачують, через що утворилася заборгованість, що є підставою для її стягнення в судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, однак не в повній мірі погоджується зі стягнутою судом першої інстанції сумою заборгованості.

Судом першої інстанції встановлено, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова є державною установою, яка створена Міністерством оборони України і призначена для забезпечення життєдіяльності і функціонування військових частин та установ в межах його відповідальності з питань квартирно-експлуатаційного забезпечення, забезпечення розквартирування, реалізації державної політики щодо забезпечення житлом військовослужбовців Збройних сил України, осіб звільнених з військової служби у запас або відставку, членів їх сімей, які мають право на отримання житла за рахунок Міністерства оборони України.

Гуртожиток, АДРЕСА_6 належить до відомства Міністерства оборони України в системі квартирно - експлуатаційних органів Збройних Сил України і підпорядковується Квартирно-експлуатаційному відділу м. Львова, що стверджується положення та інвентарна карта обліку основних засобів.

Згідно даних витягу з протоколу житлової комісії штабу і управління ПРИКВО №9 від 27.12.1994р. та витягу з протоколу №15 засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.11.2006 року сім`ї гр. ОСОБА_1 виділено кімнати в гуртожитку АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 .

Відповідно д наказу Департаменту житлового господарства та інфраструктури від 27.10.2016 року №714 «Про надання будівлям №22, АДРЕСА_7 статусу гуртожитків для проживання сімей» будівлям № АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 статусу гуртожитків для проживання сімей.

Розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 21.12.2018 №829 «Про присвоєння будівлям гуртожитків поштових адрес « АДРЕСА_11 » будівлі гуртожитку АДРЕСА_12 , літера А-3, площею 3372,2 кв.м) на АДРЕСА_13 присвоїти поштову адресу АДРЕСА_1 .

Наведене безспірно підтверджує те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають у кімнатах АДРЕСА_14 .

Перевіркою виконання вимог щодо своєчасної оплати за житлово-комунальні послуги мешканцями відомчого житлового фонду Міністерства оборони України встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають у відомчому житловому фонді, а саме у кімнатах АДРЕСА_2 .

Між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Львова та ОСОБА_1 існують фактичні договірні відносини з надання житлово-комунальних послуг (укладено Договір про надання послуг з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій від 28 травня 2015 р., договір про користування електричною енергією) та відкрито щодо вказаної особи, особові рахунки на оплату комунальних послуг за N: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Згідно з довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописку за вказаною адресою зареєстровано 2 особи: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (проживають без реєстрації).

За час проживання у вказаному гуртожитку відповідачі у порушення вимог нормативно-правових актів України не сплачували своєчасно та у повному обсязі кошти за надані житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути у судовому порядку з причин небажання її погашення у добровільному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (ч. 1 ст. 68 ЖК України).

Згідно із ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири).

Відповідно до ч. 2 ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 9 листопада 2017 року.

Стаття 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 9 листопада 2017 року визначає перелік комунальних послуг.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 9 листопада 2017 року до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 9 листопада 2017 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 9 листопада 2017 року споживач має право на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості.

Відповідно до ст. 64, 67, 68 ЖК України та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», постанови КМ України від 21 липня 2005 р. N 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними, відсутність укладених письмових договорів про надання послуг між надавачем та споживачем послуг, не є підставою для їх неоплати.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , проживають у гуртожитку АДРЕСА_6 , є споживачами комунальних послуг, які надає позивач, а відтак повинні своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідачі своєчасно та в повному обсязі не сплачують вартість наданих житлово-комунальних послуг, внаслідок чого за період з 01.08.2018 по 30.09.2022 у них склалася заборгованість в розмірі 103 572 (сто три тисячі п`ятсот сімдесят дві) грн. 69 коп., з яких: заборгованість по опаленню складає 45 185грн.80коп; заборгованість по квартирній платі - 58 386 грн. 89 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості наданого позивачем, та який не спростований відповідачами (а.с.22-23, 24-26).

Встановивши відсутність доказів того, що позивач неналежним чином чи не в повному обсязі надає відповідачу послуги з постачання теплової енергії - центрального опалення, відсутність доказів відмови відповідачів від отримання вказаних послуг, які постачає позивач, суд першої інстанції дійшов до вірного та обґрунтованого висновку, що обов`язком відповідачів є здійснення оплати послуг, які вони фактично отримали і від отримання яких не відмовлялися..

Відповідачами всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих житлово-комунальних послуг, не надано доказів відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції підставно вважав порушеними права позивача та дійшов висновку про задоволення позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Однак колегія суддів не погоджується з розміром стягнутої судом заборгованості за житлово - комунальні послуги і вважає, що така підлягає стягненню в меншому розмірі з огляду на таке.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути заборгованість за житлово комунальні послуги, яка станом на момент звернення до суду з позовом становить 103572.69 грн., яка склалася за період з 01 серпня 2018 року до 30 вересня 2022 року, з яких : заборгованість по опаленню складає 45185.80 грн.; 58386.89 грн. заборгованість по квартплаті.

З долучених до справи розрахунків заборгованості за опалення за період з 01.08.2018 року до 30.09.2022 року вбачається, що заборгованість становить 45185.80 грн.

Разом з тим, у зазначену суму заборгованості за опалення включено заборгованість, яка склалася до 01.08.2018 року, розмір якої становить 23376.27 грн., а відтак з врахуванням обґрунтувань позовних вимог, зазначених у позовній заяві, розмір заборгованості за період з 01.08.2018 року до 30.09.2022 року підлягає зменшенню на суму 23376.27 грн., та становитиме 21809.53 грн.

З долучених до справи розрахунків заборгованості за житлово комунальні за період з 01.08.2018 року до 30.09.2022 року вбачається, що заборгованість становить послуги 58386.89 грн.

Разом з тим, у зазначену суму заборгованості також включено заборгованість, яка склалася до 01.08.2018 року, розмір якої становить 25861.75 грн., а відтак, з врахуванням обґрунтувань позовних вимог, зазначених у позовній заяві, розмір заборгованості за період з 01.08.2018 року до 30.09.2022 року підлягає зменшенню на суму 25861.75 грн., і буде становити 32525.14 грн.

З огляду на те, що зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути заборгованість в розмірі 103572.69 грн., яка, як зазначає позивач, склалася за період з 01.08.2018 року до 30.09.2022 року, а судом апеляційної інстанції з наданих позивачем розрахунків встановлено, що сума заборгованості в цей період становить за опалення 21805.53 грн., а за житлово комунальні послуги 32525.14 грн., розрахунків заборгованості відповідачів до 01.08.2028 року позивач суду не надав, а тому колегія суддів приходить до висновку, що розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача слід зменшити і стягнути заборгованість за опалення 21805.53 грн., а за житлово комунальні послуги 32525.14 грн., а всього 54330.67 грн., у зв`язку з чим оскаржуване рішення суду слід змінити.

З долучених до справи розрахунків заборгованості позивачів за опалення та по квартирній платі вбачається, що протягом 2018 2022 років ОСОБА_1 та ОСОБА_3 частково оплачували ці послуги, що свідчить про переривання строку позовної давності, про застосування якої заявляли відповідачі та їх представник.

А відтак, доводи апеляційної скарги про те, що судом не застосовано наслідків спливу позовної давності, є безпідставними.

Доводи апелянта про те, що суд не взяв до уваги те, що ОСОБА_3 не проживає по АДРЕСА_15 , спростовуються довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописку, виданою 04.11.202 року №575/3606 КЕВ м. Львова та

розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 21.12.2018 року №829, згідно з яким будівлі гуртожитку АДРЕСА_16 , присвоїно поштову адресу АДРЕСА_1 .

З паспортів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вбачається, що місцем їх реєстрації є АДРЕСА_13 , однак ця відмітка про їх реєстрацію проставлена відповідно у 1998 році та у 2004 році, а як встановлено судом будівлі гуртожитку АДРЕСА_16 , присвоїно поштову адресу АДРЕСА_1 лише 21.12.2018 року.

А відтак, безпідставними та необгрунтованими є доводи апелянта про те, що відповідачі не проживають за адресою АДРЕСА_15 .

Частина 13 статті 141 ЦПК України передбачає, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи задоволення судом позивних вимог КЕВ м.Львова частково, стягнувши з відповідачів 54330. 67 грн. замість 103572.69 грн., суд апеляційної інстанції задоволено лише 52.46% розміру позовних вимог, а відтак судовий збір, який підлягає стягненню з відповідачів слід змінити, стягнувши з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова 1301.53 грн., по 650.77 грн. з кожного та стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова на користь ОСОБА_1 928.12 грн. грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Савки Тараса Володимировича задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 квітня 2025 року в частині розміру стягнутої заборгованості по оплаті житлово комунальних послуг, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь КЕВ м.Львова змінити, зменшивши розмір заборгованості зі 103572.69 грн. до 54330.67 грн.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 квітня 2025 року в частині розміру стягнутого судового збору, стягнутогоз ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова змінити, зменшивши його з 2481 грн. до 1301.53 грн., по 650.77 грн. з кожного.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова на користь ОСОБА_1 926.12 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 11.12.2025 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк