Справа № 305/436/25
Провадження по справі № 2/305/908/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2025. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Марусяк М.О.

секретаря судового засідання Веклюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рахівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області про відшкодування моральної (немайнової) шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до до Рахівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15 грудня 2023 року, інспектором СРПП Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області, ОСОБА_2 було складено протокол серія ААД №487584 в справі про адміністративне правопорушення, яким його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.126 КУпАП та було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. Під час розгляду справи працівник поліції поводився некоректно чим порушив присягу поліцейського, а саме ст.18 Закону України «Про Національну поліцію». Більше того, він відвіз його до Рахівської районної лікарні для медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Після проведення його обстеження висновок був, що він тверезий (0,000100), після чого, ОСОБА_2 , залишив його в лікарні і відмовився відвезти до його автомобіля, чим порушив його права, як людини. Зазначає, що 05 січня 2024 року Рахівським районним судом Закарпатської області у справі №305/3061/23 була винесена судом постанова, якою справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за статтею 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрити на підставі п.1 ч.І ст.247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Відповідно до положень ст.62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведенності вини особи тлумачаться на її користь. Стверджує, що поліцейський порушив його

конституційні права безпідставним звинуваченням. Тому, вважає, що посадові та службові особи Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області неправомірно та неефективно виконують свої посадові та службові обов`язки чим порушили його права як людини і порушили присягу поліцейського, а саме ст.64 Закону України «Про Національну поліцію». Вважає, що окремі посадові та службові особи Рахівської поліції умисно перевищили свої службові повноваження та неправомірно завдали йому моральної шкоди, чим порушили ст.З Конституції України, де зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Позивач стверджує, що у зв`язку з вище наведеним, порушився його стандартний ритм життя, він зазнав переживань, емоційних хвилювань. Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань, характер та тривалість їх немайнових витрат, часу, зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попереднього мого життєвого стану, що завдало мені моральної шкоди. Відшкодування заподіяної йому моральної шкоди оцінює у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень. Це сума обумовлена вищезазначеними фізичними та душевними стражданнями, погіршенням внаслідок цих страждань стану його здоров`я. Враховуючи вищенаведені обставини просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача Рахівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області на свою користь суму 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконними діями посадовими та службовими особами органу державної влади Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

Пред`явлена позовна заява ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 12 лютого 2025 року була залишена без руху та надано позивачу семиденний строк з моменту отримання ним ухвали на усунення недоліків.

На виконання ухвали про залишення заяви без руху, ОСОБА_1 , 27.02.2025 подав заяву про усунення недоліків. Однак, зазначені в ухвалі суду від 12 лютого 2025 року недоліки позивачем не були усунуті, а саме: в позові не обґрунтовано якими міркуваннями керувався позивач при визначенні розміру моральної шкоди; чи можна вважати розумними вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в такій сумі та недодано відповідного розрахунку, згідно якого позивач оцінив свої моральні страждання, виходячи з вимог ст.23 ЦК України; якими доказами підтверджується завдання позивачу моральної шкоди саме в такому розмірі.

10.03.2025, хвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, Марусяк М.О., позовну заяву ОСОБА_1 до Рахівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області про відшкодування моральної (немайнової) шкоди - визнано неподаною та повернуто позивачу, разом з усіма доданими документами.

18.03.2025, не погоджуючись із зазначеною ухвалою Рахівського районного суду, ОСОБА_1 , оскаржив таку у апеляційному порядку.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 11.07.2025, ухвалу судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 10.03.2025 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою судді від 09.09.2025, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Направлено відповідачу ухвалу про відкриття провадження в справі з копією позовної заяви та доданими до неї документами. Запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, подати відзив та, протягом п`яти днів з дня вручення відповіді на відзив, заперечення, з дотриманням правил, встановлених ст.178 ЦПК України.

Сторони в судове засідання не викликались, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 , 24.10.2025 та 18.11.2025, подав через канцелярію суду заяви про розгляд справи без його участі на підставі наявних матеріалів в даній справі. Позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити.

Представник Рахівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, відзиву на позов не подавали. Були належним чином повідомленими про наявність ухвали про відкриття провадження по справі від 09.09.2025, оскільки копії ухвали про відкриття провадження по справі, копії позову та долучені до нього документи, направлялися за місцем знаходження відділу поліції.

Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі не надання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив не подано, у матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №487584 від 15.12.2023 року, ОСОБА_1 15 грудня 2023 року, о 17 годин 00 хвилин, в м. Рахів, по вул. Буркут Рахівського району Закарпатської області, керуючи автомобілем марки Nissan-Navara, реєстраційний номер НОМЕР_1 не впорався з керуванням на слизькій ділянці автодороги, внаслідок чого з`їхав у кювет та допустив зіткнення з дерев`яною колодою. При дорожньо-транспортній пригоді автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху.

Водій транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.12.2023 року, ОСОБА_1 направлявся для дослідження на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно висновку щодо результатів огляду водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.12.2023, ОСОБА_1 тверезий.

Постановою судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 05.01.2024, справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набрала законної сили 16 січня 2024 року.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Згідно з положеннями ч.1 ст.48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин.

Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.

На позивача покладений обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач.

Відповідно до ч.2 ст.51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем, до якого пред`явлено позовні вимоги, позивач вказав Рахівський районний відділ поліції ГУНП в Закарпатській області.

Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

З аналізу положень ст.13 ЦПК України вбачається, що суд зобов`язаний вирішити справу за тим зверненням особи, що пред`явлене, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому (принцип диспозитивності цивільного судочинства).

Відповідач - це особа, яка на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (п.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі №523/9076/16-ц).

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом положень ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача).

Водночас позивач всупереч вимогам ч.1-3 ст.51 ЦПК України своїм процесуальним правом на внесення клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, або залучення у справі як співвідповідачів, не скористався, тоді як з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу, суд позбавлений можливості самостійно вчинити такі процесуальні дії.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним, з власної ініціативи.

Зважаючи на викладене та в зв`язку з поданням позивачем позовної заяви до Рахівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, який є неналежним відповідачем у даній справі, а суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи, наявні правові підстави для відмови у задоволенні позову.

Беручи до уваги, що Рахівський районний відділ поліції ГУНП в Закарпатській області не є окремою юридичною особою, а є структурним підрозділом ГУНП в Закарпатській області, який є юридичною особою, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з позовом до належного відповідача, яким є Головне управління Національної поліції в Закарпатській області (88000, м. Ужгород, вул. Ф. Ракоці, 13, .

Керуючись ст.ст.133,141, 223, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Рахівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області про відшкодування моральної (немайнової) шкоди - відмовити.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець: АДРЕСА_1 .

Відповідач, Рахівський районний відділ поліції ГУНП в Закарпатській області, , місцезнаходження: м. Рахів, вул. Шевченка, буд.3, Рахівського району, Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Головуюча: М.О. Марусяк