Справа № 713/2669/25
Провадження №2-др/713/10/25
16.12.2025 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Пилип`юка І.В., з участю секретарки судових засідань Паучек Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вижниця заяву представника відповідача адвоката Нахамко Василя Івановича, про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №713/2669/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей,
УСТАНОВИВ:
09.11.2025 року представник відповідача адвокат Нахамко В.І. звернувся через систему «Електронний суд» із заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №713/2669/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.
У заяві вказував, що рішенням суду від 05.11.2025 року частково задоволено позов ОСОБА_1 . З повним текстом рішення ознайомилися 08.11.2025 року.
Також вони зробили відповідну заяву до закінчення судових дебатів у справі і просили, у випадку необхідності, вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Всі витрати, які вказані у розрахунку витрат невід`ємно пов`язані з пред`явленим позовом, наданням правничої допомоги відповідачу та з розглядом справи в цілому.
Дана справа відноситься до категорії найскладніших справ.
Саме необґрунтовано сформовані позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1/2 частки заробітку/доходу відповідача ОСОБА_2 змусило його скористатися професійною правничою допомогою. Мало місце пред`явлення позову за відсутності належних і допустимих доказів на підтвердження 50% позовних вимог. Так, суд задовільнив тільки 33,33% позовних вимог, через їх необґрунтованість та безпідставність.
Стверджував, що позивачкою не вживалися заходи досудового врегулювання спору, пропозиція про укладення мирової угоди від позивачки не надходила. Позивачка у позовній заяві просила суд розглянути справу без її участі, проте після подання представником відповідача відзиву, залучила до участі у справі свого представника.
Представник позивачки адвокат Ковалюк М.Г. письмове клопотання про неспівмірність судових витрат не подавав, що свідчить про відсутність у них заперечень проти розміру витрат на професійну правничу допомогу стороні відповідача.
У судове засідання представник позивача адвокат Ковалюк М.Г. не з`явився. До початку судового засідання надіслав через систему «Електронний суд» заперечення щодо відшкодування судових витрат, у якому зазначив, що після ухвалення рішення по справі представником відповідача подана заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, а саме стягнення з матері, яка самостійно утримує дітей на користь батька дітей, який їх не утримує, витрат батька на правничу допомогу у справі, у якій суд зобов`язав батька виконувати свої батьківські обов`язки.
Свої аргументи щодо відсутності підстав для стягнення витрат на правничу допомогу на користь відповідача виклали у запереченнях на відзив.
Відповідач дійсно має право на правничу допомогу.
Вважає, що суд повинен відмовити у стягненні цих витрат, оскільки справа не є складною, виконані роботи не містять ознак складності; час витрачений адвокатом на правничу допомогу у цій справі не є значним, а загалом і значно завищеним; обсяг наданих адвокатом послуг є незначним, адже не здійснювалося збирання доказів, не заявлялися клопотання, а заявлені клопотання не були необхідними та не стосувалися предмету спору жодним чином, не вивчалася судова практика, адже судова практика з питань стягнення аліментів є стабільною та такою, що однозначно визначає обов`язок сплати аліментів, а незгода відповідача з розміром аліментів не потребує додаткових адвокатських зусиль, тай при цьому відповідач загалом визнає свій обов`язок сплати аліментів, а також погоджується з тим, що він не надає позивачу коштів на утримання дітей, що зобов`язаний був би робити, незалежно від особистих відносин між позивачем та відповідачем, отож визнає факт, що спір про аліменти виник фактично по його вині; справа не має особливого значення для відповідача.
При цьому, представник відповідача під час судового розгляду справи 05.11.2025 року у судовому засіданні визнав той факт, що той свідомо не сплачує аліменти на утримання дітей, оскільки не довіряє їх матері. А якщо буде рішення суду, то буде сплачувати.
Вважає, що саме винна поведінка відповідача призвела позивачку до звернення в суд позовом, який суд задовольнив по суті у розмірі 2/3 заявлених вимог.
Тому відсутні підстави для стягнення судових витрат на користь відповідача.
Здійснення розрахунку витрат з кількості надрукованих аркушів є таким, що нівелює роботу як таку, адже тоді на перше місце виходить принцип «не якість, а кількість».
Просив відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.
Суд, дослідивши матеріали заяви, цивільної справи №713/2669/25, дійшов висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати.
Пунктом 3 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що витрати на правничу допомогу у разі у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Стаття 246 ЦПК України передбачає, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст.270 цього Кодексу.
Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Судом установлено, що рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 05.11.2025 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.
Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.08.2025 року і до досягнення ними повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 гривень.
Ухвалюючи рішення, судом не було вирішено питання щодо витрат відповідача на професійну правничу допомогу, водночас представник відповідача адвокат Нахамко В.І. у відзиві на позов просив вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
18.09.2025 року між адвокатом Нахамко В.І. та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір про надання правничої допомоги №2509/181-КВ-ФЦ, на підставі якого 30.09.2025 року адвокатом видано ордер на надання правничої допомоги серії СЕ №1110305.
18.09.2025 року між адвокатом Нахамко В.І. та відповідачем ОСОБА_2 укладено додаткову угоду №1 до договору №2509/181-КВ-ФЦ від 18.09.2025 року про надання правничої допомоги, відповідно до умов якої сторони:
1. На виконання п.5.2 Договору сторони погодили, що адвокат здійснює усіма законними методами та способами надання правничої (правової) допомоги (надалі «правничої допомоги») за нижчезазначеним переліком послуг, а також розмір та порядок оплати клієнтом адвокату гонорару та фактичних витрат пов`язаних із виконанням договору:
1.1. Щодо представництва інтересів клієнта у судах, в тому числі, але не виключно, перед органами виконавчої влади та місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та підпорядкування, їх підрозділами та підпорядкованими установами, фізичними особами-підприємцями та фізичними особами, органах нотаріату, ЦНАПах, та іншими, та під час здійснення цивільного судочинства у справі №713/2669/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів.
1.2. Гонорар за згодою адвоката та клієнта, відповідно до ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», обчислюється у формі погодинної оплати та визначається у розмірі 1500,00 грн за годину роботи.
1.3. Сторони погоджують, що вартість 1 аркушу підготовленого адвокатом документа (Формат А4, шрифт Times New Roman, 14, 1 міжрядковий інтервал) прирівнюється до вартості 1/2 години роботи.
1.4. Сторони погоджують, що вартість участі адвоката у одному судовому засіданні прирівнюється до вартості 2 годин роботи, а участь у форматі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів прирівнюється до вартості 1 години роботи.
1.5. Правнича допомога вважається належно наданою і підтверджується оплатою правничої допомоги чи підписанням сторонами акту приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги.
1.6. Сплата гонорару клієнтом здійснюється одним платежем чи частинами, у розмірах та строки усно чи письмово погоджених сторонами, на підставі виставленого адвокатом рахунку та підписаного сторонами акту приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги (робіт, послуг).
1.7. Розмір та порядок оплати клієнтом адвокату фактичних витрат пов`язаних із виконанням договору вказується у виставленому рахунку та/чи акті виконаних робіт.
05.11.2025 року адвокат Нахамко В.І. та відповідач ОСОБА_2 підписали акт приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги (робіт, послуг), за умовами якого:
1. Адвокат, на виконання договору про надання правничої (правової) допомоги №2509/181-КВ-ФЦ від 18.09.2025 року та ДУ №1 до нього від 18.09.2025 року передав, а клієнт прийняв частину правничої (правової) допомоги (послуг) з питань захисту та представництва його інтересів.
3. Клієнт не має претензій та зауважень до якості, повноти, строків та обсягу в цілому наданої правничої (правової) допомоги.
Згідно розрахунку суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи №2511/092 від 09.11.2025 року, адвокатом виконано роботи щодо представництва інтересів в суді: 1. Написання відзиву на позов - 8 арк. 2. Написання заяви про вступ у справу як представника та ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС - 3 арк. 3. Написання клопотання про відкладення розгляду справи - 1 арк. 4. Написання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, вартості робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, які сторона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи - 2 арк. 5. Написання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного підпису - 2 арк. 6. Збір, друк та посвідчення додатків до матеріалів справи (сім додатків) - 0,8 год. 7. Заповнення конверта, опису вкладення у цінний листа та надіслання до суду та позивачки документів через поштового оператора АТ «Укрпошта» - 0,6 год. 8. Підготовка та підписання з клієнтом акту приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги (робіт, послуг), включаючи надіслання та отримання підписаного клієнтом акту - 1,5 год. 9. Написання заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача здійснених відповідачем судових витрат, пов`язаних з розглядом справи - 7 арк. 10. Написання розрахунку суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи - 2 арк. 11. Збір та оформлення інших додатків до заяви про ухвалення додаткового рішення (13 додатків) - 1 год. 12. Участь у двох судових засіданнях - 1,5 год.
Просили врахувати також додатки, які були надані суду та стороні позивача до попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат:
1. Інформація з сайту Вищої школи адвокатури про підвищення кваліфікації адвоката у 20202025 роках.
2. Інформація з особистого кабінету Пенсійного фонду «Записи трудової книжки (за СПОВ)».
Представник позивача адвокат Ковалюк М.Г. подав заперечення на стягнення витрат на оплату правничої допомоги, яке обґрунтував не співмірністю із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1-6 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.
При визначенні суми компенсації понесених витрат на професійну правничу допомогу суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та її складності, суті виконаних послуг та витраченого адвокатом часу.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду від 15.11.2021 року у справі №320/5284/19.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №75/9215/15-ц вказано, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч.1 ст.182 ЦПК України).
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, обсягом та витраченим часом. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 22.112019 року у справі №902/347/18.
Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.
Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.
Згідно зі ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Іншими словами, суд виходить з того, що процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, зокрема дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначене узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, слідуючи якій заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Верховним Судом в постановах від 10.12.2019 року у справі №160/2211/19, від 18.11.2021 року у справі №580/2610/19 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Таким чином, враховуючи наведене та положення ст.141 ЦПК України, суд вважає, що відповідач має право на стягнення з позивачки витрат на професійну правничу допомогу.
Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин даної справи, її складності (малозначна), а також результатів розгляду такої справи позов задоволено частково, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з позивачки на користь відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 гривень.
За таких обставин суд дійшов висновку, що по справі не обхідно ухвалити додаткове рішення та відповідно до положень ст.141 ЦПК України стягнути з позивачки на користь відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у визначеному судом розмірі.
Керуючись ст.ст.133, 134, 137, 141, 246, 258-265, 270, 354 ЦПК України, Суд,
УХВАЛИВ:
Заяву представника відповідача адвоката Нахамко Василя Івановича, про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 коп.).
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.
Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Суддя Іван ПИЛИП`ЮК