Провадження № 2/522/6416/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Сафтюк-Панько Б.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду міста Одеси надійшла справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування своєї заяви позивач посилається на те, що ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з ОСОБА_3 з 24.01.1976 року. Вказане підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_1 , виданим 24.01.1976 року міським відділом ДРАЦС м. Чернівці. ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу в подружжя народилась дочка - ОСОБА_4 . 26.03.2004 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_5 та після укладення шлюбу взяла прізвище чоловіка - ОСОБА_6 , що підтверджується Свідоцтвом про одруження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси. Від шлюбу у подружжя народились діти: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на даний час є повнолітнім та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ІНФОРМАЦІЯ_4 помер чоловік Позивачки та батько Відповідачки - ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2 , виданим 16.06.2007 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси. Таким чином, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 (дівоче прізвище - ОСОБА_9 ), яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 та яка є єдиною дочкою позивача. Все своє життя ОСОБА_1 дбала про свою дочку, забезпечувала її всім необхідним, оплачувала навчання на контракті в Одеському державному економічному університеті, що підтверджується відповідними документами, а саме: рахунком № 7 від 10.08.1994 року, контрактом та квитанцією про оплату.

Також ОСОБА_1 все своє життя допомагала сім`ї її дочки, позичала та в багатьох випадках дарувала грошові кошти для забезпечення її сім`ї, допомагала у фінансуванні та організації будівництва житлового будинку, який на даний час належить її дочці, оформлення її права власності, проведення ремонтів та купівлі меблів для такого комфортного життя її дочки - ОСОБА_2 , її дітей та чоловіка. Крім того, після смерті чоловіка, батька ОСОБА_2 , ОСОБА_1 залишилась фактично одна і всі свої ресурси спрямовувала на добробут її єдиної дочки та її сім`ї. Також позивач дбала про своїх онуків, в міру своїх можливостей забезпечувала їм навчання, лікування, курортний відпочинок, куплю одягу. Однак, після смерті чоловіка, здоров`я позивача почало поступово погіршуватись. Станом на даний час ОСОБА_1 є непрацюючою пенсіонеркою похилого віку, має ряд захворювань, її дохід складає лише пенсія, яка не дозволяє забезпечити належне лікування, оздоровлення, харчування та проживання.

В зв`язку з чим, позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати на її користь аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і довічно; стягнути з ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.06.2025 року відкрито спрощене позовне провадження по справі з викликом сторін.

16 вересня 2025 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Берковича Ю.О. про залучення відзиву на позовну заяву від 16.09.2025 року з додатками на 57 аркушах, в якому сторона відповідача просила задовольнити позов частково.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.09.2025 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Грабовської М.В. про витребування доказів задоволено, витребувано від Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) інформацію про доходи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний код: НОМЕР_3 за останні два роки, тобто за період з 01.01.2023 року по 01.09.2025 року включно.

08 жовтня 2025 року до суду надійшла від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Грабовської М.В. відповідь на відзив сторони відповідача.

16 жовтня 2025 року на виконання ухвали суду про витребування доказів

від 17.09.2025 року до суду надійшов лист з додатками Головного управління ДПС в Одеській області.

18 жовтня 2025 року до суду надійшло заперечення представника відповідача

ОСОБА_2 адвоката Берковича Ю.О. на відповідь на відзив.

В судовому засіданні, призначеному на 13.11.2025 року сторони подали заяви про проведення судового засідання за їх відсутності згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до позову документи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 51 Конституції України визначено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Згідно з ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, що є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом 1, 2 чи 3 групи.

Крім того, зі змісту ст. 202 СК України можна зробити висновок, що оскільки обов`язок батьків утримувати дитину не залежить від їхнього матеріального стану, то і обов`язок сина, дочки щодо матері, батька не пов`язуються з цією обставиною.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є рідною матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 .

Встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до копії пенсійного посвідчення

№ НОМЕР_5 , серії НОМЕР_6 , виданого 20.10.2004 року, ОСОБА_1 є пенсіонером за віком - довічно.

Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 , виданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 16» Одеської міської ради від 20.03.2025 року, ОСОБА_1 більше 10 років хворіє на гіпертонічну хворобу (відповідно до повного діагнозу хвороба 2,3 ступ., дуже високий ризик), ІХС, постійно приймає рекомендовані гіпотензивні препарати, близько 7 років хворіє на цукровий діабет (ІІ тип, перебіг середньої тяжкості), діагностовано дифузний кардіосклероз, спостерігається фібриляція пересердь, постійна форма, СН2а, NYНА 3ф.к., стареча катаракта, неуточнена, стан після імплантації ІОЛ ОU.

Як вбачається із довідки про доходи № 5841 8988 9082 2227, виданої пенсіонеру ОСОБА_1 розмір пенсії за період вересень 2024-лютий 2025 роки складає 6808,82 грн. на місяць.

Відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою, працює на посаді бухгалтера в Комунальному підприємстві «ЖКС «Порто-Франківський», .

Як вбачається з інформації, наданої Головним управлінням ДПС в Одеській області на виконання ухвали суду про витребування доказів від 17.09.2025 року ОСОБА_2 за останні два роки, тобто за період з 01.01.2023 року по 31.08.2025 року включно отримала в КП «ЖКС «Порто-Франківський» наступні доходи у вигляді заробітної плати: січень 2023 року - 11 400,00 грн.; лютий 2023 року - 10 043,22 грн.; березень - 2023 року 21 224,70 грн.; квітень 2023 року - 11 400,00 грн.; травень 2023 року - 19 697,22 грн.; червень 2023 року - 22 798,50 грн.; липень 2023 року - 28 649,52 грн.; серпень 2023 року - 19 283,82 грн.; вересень 2023 року - 15 199,00 грн.; жовтень 2023 року - 14 781,28 грн.; листопад 2023 року - 26 638,00 грн.; грудень 2023 року - 15 199,00 грн.; січень 2024 року - 15 199,00 грн.; лютий 2024 року - 15 199,00 грн.; березень 2024 року - 25 023,46 грн.; квітень 2024 року - 22 798,50 грн.; травень 2024 року - 33 163,93 грн.; червень 2024 року - ; липень 2024 року - 18 683,84 грн.; серпень 2024 року - 35 460,17 грн.; вересень 2024 року - 20 680,76 грн.; жовтень 2024 року - 69 314,90 грн.; листопад 2024 року - 20 412,86 грн.; грудень 2024 року - 38 104,00 грн.; січень 2025 року - 27 031,44 грн.; лютий 2025 року - 54 617,88 грн.; березень 2025 року - 28 578,00 грн.; квітень 2025 року - 21 832,10 грн.; травень 2025 року - 42 867,00 грн.; червень 2025 року; липень 2025 року - 78 836,86 грн.; серпень 2025 року - 25 856,28 грн.

Також з листа Комунального підприємства «ЖКС «Порто-Франківський» від 12.06.2025 року вбачається, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , працює в Комунальному пiдприємствi «ЖКС «Порто-Франківський», що пiдтверджується Наказом № 86-л вiд 09.09.2022 року. ОСОБА_11 прийнята на роботу з 12.09.2022 року на посаду провiдний бухгалтер. Сума окладу ОСОБА_2 складає 19 052,00 грн.

При цьому, у відзиві на позовну заяву представник ОСОБА_2 адвокат

Беркович Ю.О. зазначив, що відповідач отримує в КП «ЖКС «Порто-Франківський» заробітну плату в розмірі 16 647,17 грн.

Також, як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру загальною площею 106 кв.м., житловою площею 50 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); квартиру загальною площею 36.8 кв.м., житловою площею 14.8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01; садовий будинок, земельна ділянка № НОМЕР_7 за адресою: АДРЕСА_3 .

Також, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 , зокрема, ОСОБА_2 є квартира за адресою: АДРЕСА_4 .

Судом встановлено, що в ОСОБА_2 є двоє синів, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , який 09.03.2022 року був прийнятий на військову службу на посаду електромеханіка військової частини НОМЕР_8 .

Стороною відповідача не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 до цього часу утримує старшого повнолітнього сина, а також доказів того, що на її утриманні перебуває непрацездатний член подружжя, який потребує догляду та утримання.

Крім того, щодо перебування на утриманні молодшого сина, суд зазначає, що відповідно до положень сімейного законодавства, батько та мати зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Однак, наявність такого обов`язку не може свідчити про відсутність обов`язку ОСОБА_2 утримувати непрацездатну матір, яка потребує матеріальної допомоги.

Також суд критично оцінює доводи сторони відповідача щодо неможливості сплати аліментів на утримання матері у заявленій в позовній заяві сумі, оскільки як вбачається з листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (Філія ГСЦ МВС) від 17.09.2025 року за

вих. № 31/30/15/1159аз/2025, ОСОБА_2 01.08.2025 року, тобто під час перебування цієї справи у провадженні суду, придбала транспортний засіб марки VOLKSWAGEN модель TOUAREG, 2004 р.в., об`єм двигуна - 3500 см. куб. Реєстрація транспортного засобу відбулась на підставі договору купівлі- продажу укладеного в ТСЦ № 5142. ОСОБА_5 володіє транспортним засобом марки DАІНАТSU модель FЕRОZА, 1993 р.в., об`єм двигуна - 1600 см. куб. Таким чином, подружжя ОСОБА_6 володіє двома транспортними засобами.

Судом встановлено, що після відкриття провадження по даній справі, а саме 27.06.2025 року між ОСОБА_2 та її свекрухою ОСОБА_12 укладено договір довічного утримання. За цим договором Відчужувач - ОСОБА_12 передає у власність Набувача - ОСОБА_2 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 50,7 кв.м, в тому числі житловою площею 27,5 кв.м, яка складається з двох жилих кімнат, взамін чого ОСОБА_2 зобов?язується забезпечувати ОСОБА_12 угриманням та доглядом довічно на умовах, обумовлених цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд наголошує, що враховуючи дату укладання вказаного правочину, наявність такого обов`язку ОСОБА_2 який вбачається з договірних зобов`язань, не може свідчити про відсутність обов`язку ОСОБА_2 утримувати рідну непрацездатну матір, яка потребує матеріальної допомоги.

Суд критично оцінює доводи сторони відповідача щодо сплати ОСОБА_2 комунальних послуг ОСОБА_1 за останні роки на загальну суму близько 30 000 грн., оскільки матеріалами справи підтверджується сплата комунальних послуг за чотири місяці 2025 року в загальній сумі 1384 грн. 56 коп.

Також сторона відповідача не надала доказів добровільної сплати аліментів ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в готівковому вигляді в сумі 1500-2000 грн. на місяць.

Крім того, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків.

В матеріалах справи відсутні докази про наявність у позивача ОСОБА_1 інших дітей, окрім відповідача - ОСОБА_2 . Крім того, матеріалами справи доведено спорідненість сторін, як матері та дочки.

Відтак, з матеріалів справи слідує, що позивач ОСОБА_1 досягла пенсійного віку, потребує матеріальної допомоги, оскільки хворіє та потребує лікування й відповідно медичної допомоги, на підтвердження чого надала копії медичних виписок.

Суд, враховує обставини справи, що позивач є пенсіонером, потребує медичного догляду, отримує пенсію, якої недостатньо для оплати комунальних послуг, медикаментів та нормального життєзабезпечення, а тому позивач потребує утримання від своєї дочки.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України) не є абсолютним.

Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК).

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, та не позбавленні батьківських прав.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 була позбавлена батьківських прав відносно ОСОБА_2 та ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків, суду не надано.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 оплатила навчання

ОСОБА_2 в Одеському державному економічному університеті, що підтверджується відповідними документами, а саме: рахунком № 7 від 10.08.1994 року, контрактом та квитанцією про оплату, ОСОБА_2 була зареєстрована разом з своєю матір`ю з

04.10.2000 року до ІНФОРМАЦІЯ_7 в квартирі ОСОБА_1 .

Крім того, ОСОБА_1 31.07.2006 року за договором дарування подарувала ОСОБА_2 садовий будинок та земельну ділянку № НОМЕР_7 за адресою: Одеська обл., Біляївський р., с/рада. Холоднобалківська, «Лаванда» СТ, масив «Алтестівський».

В силу ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.

При цьому, факт ухилення позивача, як матері від виконання своїх батьківських обов`язків відносно відповідача, в судовому засіданні не був встановлений.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Згідно з ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Як вбачається з норм Сімейного законодавства України потреба у матеріальній допомозі має визначатися відповідно до прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність в 2025 році складає 2361,00 грн.

Суд вважає, що встановлений законом розмір прожиткового мінімуму і сума пенсії, яку отримує позивач не може вважатися достатніми для нормальної життєдіяльності особи, оплати лікування та комунальних послуг та харчування, оскільки в результаті інфляції дані суми знецінені.

Таким чином, суд вважає. що в силу людяності, та закону, відповідач, як одна єдина дочка повинна допомагати своїй рідній матері, яка є людиною похилого віку, непрацездатною і за станом свого здоров`я потребує матеріальної допомоги.

Обов`язок повнолітніх дітей, щодо утримання батьків, які потребують матеріальної допомоги і є непрацездатними за станом здоров`я (інвалідами 1, 2 і 3 групи), зберігається протягом усього строку інвалідності, а щодо батьків, які потребують матеріальної допомоги і є непрацездатними за віком, - довічно.

За загальним правилом, якщо кошти на утримання непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, стягуються у судовому порядку, це робиться з моменту пред`явлення позову.

Встановлено, що відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання матері в розмірі 2000,00 гривень щомісячно.

Однак, враховуючи те, що ОСОБА_2 є працездатною особою, працює на посаді бухгалтера в Комунальному підприємстві «ЖКС «Порто-Франківський», має у власності об`єкти нерухомого майна та транспортні засоби, то, суд вважає заявлену позивачем суму аліментів в 4000,00 гривень обґрунтованою.

Згідно з ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

За таких обставин, враховуючи викладене та виходячи з принципів змагальності, всебічності та повноти з`ясування обставин справи, розумності та справедливості, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову та стягнення з дочки на утримання матері аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн., щомісяця, починаючи з 12.06.2025 року.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

На підставі п.3ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки, позивача звільнено від сплати судового збору при поданні позовної заяви, а тому на підставі частин першої, шостої статті 141 ЦПК України, враховуючи часткове визнання відповідачем позову, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн. за подання позову про стягнення аліментів на користь держави.

Згідно з ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Також що стосується заявлених стороною позивача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

В обґрунтування розміру понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 27 000,00 грн. до заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу надано копії наступних документів: договору про надання правничої допомоги від 08.05.2025 року № 101/2025 з додатком, Актів про надання послуг № 1 та № 2 від 12.06.2025 року та від 14.11.2025 року та довідки про сплату гонорару.

Суд, оцінюючи вказані обставини, дійшов до наступних висновків.

08.05.2025 року між Адвокатським об`єднанням «БОНДАРЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання правничої допомоги № 101/2025, відповідно до якого Адвокатське об`єднання надає Клієнту юридичні послуги, що включають консультації, проведення перемовин, направлення адвокатських запитів, складення та підписання процесуальних документів, представництво перед будь-якими фізичними та юридичними ососбами, органами державної влади та місцевого самоврядування, у тому числі, у суді першої інстанції та вчинення будь-яких інших дій, пов`язаних з належним представництвом та захистом прав Клієнта з питань призначення та стягнення аліментів на утримання Клієнта, а також інших суміжних питань.

Згідно зі п. 2.1. цього Договору розмір гонорару за цим Договором становить 30 000,00 грн. При укладенні договору Клієнт вносить аванс у розмірі 2 000,00 грн., а несплачений залишок від суми гонорару адвоката сплачується Клієнтом за фактом виконаних робіт за вартістю послуг, що встановлена в Додатку до цього Договору та в строки, погоджені за домовленістю.

Як вбачається з наданих документів, ОСОБА_1 під час укладання договору сплатила 2000,00 грн., а 21.05.2025 року сплатила 6000,00 грн.

12.06.2025 року між сторонами підписано Акт наданих послуг № 1 відповідно до якого, Адвокатське об`єднання у період з 08.05.2025 року по 12.06.2025 року надало ОСОБА_1 наступні послуги відповідною вартістю: проведено перемовини щодо досудового врегулювання спору, зібрано докази для подання позову, підготовлено позовну заяву про стягнення аліментів, а також сформувано пакети документів для учасників, подано позовну заяву через Електронний суд - 1 послуга - вартість послуги: 15 000,00 грн.

12.06.2025 року ОСОБА_1 сплатила Адвокатському об`єднанню 4000,00 грн. та 22.07.2025 року - 3000,00 грн.

14.11.2025 року між сторонами підписано Акт наданих послуг № 2 відповідно до якого, Адвокатське об`єднання у період з 13.06.2025 року по 14.11.2025 року надало ОСОБА_1 наступні послуги відповідною вартістю: 1) підготовлено та подано клопотання по справі про залучення доказів та витребування доказів - послуга - 2 шт. - вартість послуги 1500,00 грн., всього: 3000,00 грн.; 2) підготовлено та направлено адвокатський запит до Територіального сервісного центру МВС - послуга - 1 шт. - вартість послуги 1000,00 грн., всього: 1000,00 грн.; 3) підготовлено та подано відповідь на відзив на позовну заяву, направлено засобами поштового зв`язку Відповідачці - послуга - 1 шт. - вартість послуги 4000,00 грн., всього: 4000,00 грн.; 4) забезпечено представництво в судових засіданнях: участь адвоката Грабовської М.В. в судових засіданнях 17.09.2025 року та 13.11.2025 року - послуга - 2 шт. - вартість послуги 2000,00 грн., всього: 4000,00 грн.

Таким чином, Адвокатським об`єднанням «БОНДАРЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» в особі адвоката Грабвоської М.В. було надано ОСОБА_1 по даній справі послуг відповідно до Договору про надання правничої допомоги від 08.05.2025 року

№ 101/2025 та Актів про надання послуг № 1 та № 2 від 12.06.2025 року та від 14.11.2025 року в загальній сумі на 27 000,00 грн.

Так, право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із п. 3 ч. 2, ч. 8 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

А тому Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

У постанові Верховного Суду від 24.10.2019 року у справі № 905/1795/18 визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п. 61 постанови).

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.10.2021 року № 640/8316/20, від 21.10.2021 року у справі № 420/4820/19, від 17.01.2024 року у cправі № 910/2158/23.

Крім того, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. Надані відповідачем докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Сама лише незгода заявника з наданою судом оцінкою відповідним доказам, які підтверджують факт надання професійної правничої допомоги, а також оцінкою обставин критерію реальності адвокатських витрат, критерію розумності їх розміру тощо, не свідчить про незаконність оскаржуваних судових рішень.

Також суд враховує правову позицію, висловлену у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 року по справі № 922/445/19, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із висновків у постановах ВС від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18, якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на вище вказані обставини визначення представником позивача витрат на правничу допомогу не є співмірними зі складністю справи та обсягом виконаних робіт.

Враховуючи викладене, враховуючи рівень складності справи, тривалість її розгляду, обсяг виконаних робіт, наявність заперечень щодо розміру витрат, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 , а саме з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу частково у розмірі 3 000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 16, 256, 257, 267, 261, 526, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 352-354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою:

АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання її матері ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_9 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_6 ), в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 гривень (чотири тисячі) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 12.06.2025 року - довічно.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою:

АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою:

АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_9 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_6 ) витрати на професійну правничу допомогу розмірі 3 000,00 гривень (три тисячі) гривень 00 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено та підписано 18 листопада 2025 року.

Суддя: