Справа № 464/7607/24 Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я.
Провадження № 22-ц/811/1507/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 04 квітня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

05.11.2024 ТОВ «Юніт Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 970861843 від 21.07.2021 у розмірі 42 650,31 грн, 2 422,40 грн судового збору, а також 6 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Позов обгрунтований тим, що 21.07.2021 між ОСОБА_2 та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» укладено кредитний договір №970861843 від 21.07.2021 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Однак, ОСОБА_1 свій обов`язок щодо повернення кредитних коштів у повному обсязі не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в розмірі 42 650,31 грн, яка складається з: 9 615,04 грн заборгованість за тілом кредиту, а також 33 035,27 грн заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитними коштами. Відповідно до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та додаткових угод до вказаного договору № 19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022 та №32 від 31.12.2023, укладених між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 160 від 16.11.2021 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором 970861843 від 21.07.2021 в розмірі 29 823,61 грн: 9 615,04 грн - тіло кредиту та 20 208,57 грн нараховані відсотки за користування кредитними коштами, сума фінансування 3 846,02 грн. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача. 05.08.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №05/0820-01, згідно умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 за Договором факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 42 650,31 грн, з яких: 9 615,04 грн заборгованість за тілом кредиту, 33 035,27 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, сума фінансування 173,07 грн.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 04 квітня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» 42 650,31 гривень заборгованості за кредитним договором № 970861843 від 21.07.2021, а також судові витрати в розмірі 8 422,40 гривень.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило передачу невизначених вимог, оскільки вимоги щодо відповідача на момент укладення договору факторингу не існувало. Відтак, вимога на момент укладення договору факторингу мала би бути визначеною, тоді як визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до відповідача на момент укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року не було, і сторони не могли передбачити, що 21 липня 2021 року цим товариством буде укладено кредитний договір з відповідачем. Враховуючи, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором на першому етапі - від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього фактора - ТОВ «Юніт Капітал». За таких обставин, невірними є висновки суду першої інстанції про те, що у позивача виникло право вимоги до відповідача за кредитним договором, адже таке набуто ним на підставі ланцюжка правочинів, за якими таке право не могло бути переданим. Позивач звернувся до суду з вимогою стягнути 9 615,04 грн основної заборгованості за кредитом та 33 035,27 грн заборгованості за відсотками. Остання сума більш ніж утричі перевищує тіло кредиту, що є неспівмірним і ставить позичальника у вкрай невигідне становище. Такий підхід суперечить принципам справедливості та добросовісності у договірних відносинах, закріпленим у статті 3 ЦК України.Заявлена позивачем сума до стягнення заборгованості за нарахованими процентами не є співмірною сумі кредиту за договором, суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. Вважає, що висновки суду першої інстанції щодо розміру витрат на правничу допомогу є передчасними та необґрунтованими, оскільки сума у 6 000 грн, яку суд стягнув з відповідача на користь позивача як витрати на правову допомогу, не підтверджена належними доказами.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

ТОВ «Юніт Капітал» подало відзив на апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Судом встановлено, що 21.07.2021 між ОСОБА_2 та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» укладено кредитний договір №970861843 від 21.07.2021 у формі електронного документу з використанням електронного підпису.

Відповідно до п.п. 1.1-1.6 кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на суму 22 000 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога».

Кредит надається строком на 30 (тридцять) днів. Строк дії договору обчислюється з моменту його укладення сторонами та до закінчення строку на який надано кредит, але в будь-якому разі договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до платіжного доручення № 895cf2a4-d15c-4d15-9e42-8db6c3e06f34 від 21.07.2021, ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» перерахувало на рахунок ОСОБА_1 22 000,00 грн.

Крім того, факт перерахування ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» на рахунок відповідача кредитних коштів у сумі 22 000,00 грн підтверджується електронним повідомленням АТ «Таскомбанк» від 08.08.2024 №3980/47.1.-БТ.

19.08.2021 відповідач сплатив на користь ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» 12 384,20 грн за тілом кредиту, 2 615,80 грн за відсотками, 16.09.2021 0,76 грн за тілом кредиту та 4 323,24 грн за відсотками, а також 35,00 грн за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога».

ОСОБА_1 свій обов`язок щодо повернення кредитних коштів у повному обсязі не виконав, внаслідок чого за розрахунками поданими позивачем у нього виникла заборгованість в розмірі 42 650,31 грн, яка складається з: 9 615,04 грн заборгованість за тілом кредиту, а також 33 035,27 грн заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитними коштами.

Відповідно до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та додаткових угод до вказаного договору № 19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022 та №32 від 31.12.2023, укладених між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 160 від 16.11.2021 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором 970861843 від 21.07.2021 у розмірі 29 823,61 грн: 9 615,04 грн - тіло кредиту та 20 208,57 грн нараховані відсотки за користування кредитними коштами, сума фінансування 3 846,02 грн.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача.

Відповідно до Реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 за Договором факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 42 650,31 грн, з яких: 9 615,04 грн заборгованість за тілом кредиту, 33 035,27 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, сума фінансування 173,07 грн.

Суд першої інстанції, встановивши, що ТОВ «Юніт Капітал» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги по кредитному договору №970861843 від 21.07.2021, а ОСОБА_1 прийняв умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання їх електронним цифровим підписом, однак останній в порушення умов вказаного договору не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, дійшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі відповідач наголошує, що договір факторингу №28/1118-01 був укладений 28.11.2018, до моменту укладення кредитного договору, таким чином на момент укладення договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником, а тому передати право вимоги за зобов`язанням, яке не існувало на момент укладення договору факторингу, було неможливо.

Проте з такими доводами апеляційної скарги колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до п.2.1. договору факторингу №28/1118-01 клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

Згідно п.п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому.

Відтак, договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року встановлено, що предметом відступлення за ним є, в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога). При цьому перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору - реєстрах прав вимоги. Такі додатки до договору є невід`ємною частиною договору факторингу.

На виконання п. 2.1. договору факторингу №28/1118-01 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було складено та підписано Реєстр прав вимоги №160 від 16.11.2021, де визначено, що ТОВ «Таліон Плюс» набуває право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 .

Кредитний договір №970861843 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був датований 21.07.2021. Тобто, Реєстр прав вимоги № 160 за яким передані (відступлені) права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором був укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» вже після укладення кредитного договору №970861843 від 21.07.2021 та настання строку виконання зобов`язання за ним.

Окрім цього, враховуючи, що строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року неодноразово продовжувався додатковими угодами та був чинним станом на 16.11.2021 (день складання реєстру прав вимоги № 160 від 16.11.2021), тому станом на зазначену дату первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вправі був відступити ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги за кредитним договором №970861843 від 21.07.2021, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , за яким настав строк виконання.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 42 650,31 грн, однак така сума заборгованості за кредитним договором не відповідає умовам цього договору.

Так, відповідно до п.1.9.1 кредитного договору, на період строку, визначеного п.1.7. Договору, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,41 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування.

Пунктом 1.9.2 передбачено, що за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 604,05 процентів річних, що становить 1,65 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець за своїм вибором може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті.

Якщо Позичальник користуватиметься Кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (п. 1.9.3 договору).

Також, відповідно до розрахунку, наданого позивачем, убачається, що заборгованість відповідача станом на 16.11.2021, коли між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавцем) було підписано реєстр прав вимоги №160, становить 29602,46 грн (розрахунок заборгованості а.с.114-117 т.1).

Однак, в подальшому ТОВ «Таліон Плюс» продовжило нарахування відсотків після закінчення дії кредитного договору, який укладений між первісним кредитодавцем та позичальником, що є безпідставним та кредитним договором не передбачено.

Враховуючи вказане, доводи апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими, відтак апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Оскаржуване рішення суду слід скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позову частково, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» 29602,46 грн заборгованості за кредитним договором. В задоволенні решти позову слід відмовити.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано копію договору надання правничої допомоги №090924-02 від 09.09.2024, додаткову угоду № 8 від 09.09.2024 до договору про надання правничої допомоги №090924-02 від 09.09.2024, акту прийому-передачі наданих послуг.

Колегія суддів зазначає, що надані представником позивача документи є належними, тому заявлені витрати на правничу допомогу підлягають до задоволення пропорційно до задоволених вимог, а саме у розмірі 4164 грн (69,40 %).

За приписами ч.1. ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем до суду першої інстанції сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, проте враховуючи часткове задоволення позовних вимог на 69,40% судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача становить 1681,14 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 04 квітня 2025 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» 29602,46 гривень заборгованості за кредитним договором № 970861843 від 21.07.2021, а також судові витрати у розмірі 5845,14 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її ухвалення.

Повний текст постанови складено: 05.12.2025

Головуючий

Судді