Дата документу 12.12.2025
Справа № 521/6333/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року Чорноморський міський суд Одеської області у складі головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом представника ОСОБА_1

до

відповідача ОСОБА_2

предмет та підстави позову: про стягнення безпідставно набутих грошових коштів

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

ухвалив рішення та

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

Представник ОСОБА_1 18.04.2025 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів, згідно якого просить суд стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти в сумі 16 200 доларів США та судові витрати у розмірі 6703,56 грн.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач звернувся до ОСОБА_2 , як до спеціаліста для виконання ремонту фасаду житлового будинку.

У результаті переговорів, 17.09.2024 сторони досягли домовленості щодо виконання будівельних робіт на визначеному об`єкті. З цією метою позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 16 200 доларів США, в якості авансу на закупівлю матеріалів. На підтвердження отримання цієї суми Відповідач надав розписку.

На момент подання позовної заяви Відповідач свої зобов`язання не виконав: будівельні матеріали не закуплені, роботи не проведені, а грошові кошти Позивачеві не повернені. При цьому термін добровільного повернення авансу минув 18 вересня 2024 року.

Позивач посилається на те, що відповідач отримав від позивача кошти без належної правової підстави, а відтак повинен такі йому повернути. Натомість, на даний час відповідач перестав відповідати на дзвінки позивача та став уникати зустрічей з ним, добровільно повертати грошові кошти в зазначеній сумі відповідач відмовляється.

На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідач відзиву на позов не надав, 02.09.2025 до канцелярії суду надав заяву про визнання позову.

В судовому засіданні позивач просив суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечив.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Малиновського районного суду Одеської області від 21.04.2025 матеріали цивільного позову представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів передано за територіальною підсудністю до Іллічівського міського суду Одеської області (а.с.52).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 25.04.2025 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.59).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 24.10.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с.60-61).

Ухвалою суду від 29.04.2025 у заяві позивача про забезпечення позову відмовлено (а.с.63-65).

Ухвалою суду від 15.07.2025 закрито підготовче провадження по даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.78).

Відповідачем ОСОБА_2 до канцелярії суду 02.09.2025 подана заява про визнання відповідачем позову.

Ухвалою суду від 21.10.2025 у прийнятті заяви відповідача ОСОБА_2 про визнання позовних вимог представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів відмовлено (а.с.86-87).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва від 14.08.2023 (а.с.18-19), витягу з Державного реєстру речових прав (а.с.20-22).

Позивач звернувся до ОСОБА_2 як до спеціаліста для виконання ремонту фасаду житлового будинку.

У результаті переговорів, 17.09.2024 сторони досягли домовленості щодо виконання будівельних робіт на визначеному об`єкті. З цією метою позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 16 200 доларів США, в якості авансу на закупівлю матеріалів.

Вказані обставини визнані відповідачем у судовому засіданні.

На підтвердження отримання цієї суми Відповідач надав розписку, копі якої наявна в матеріалах даної цивільної справи (а.с.25).

Зі змісту даної розписки вбачається, що у разі невиконання обов`язків по об`єкту, ОСОБА_2 зобов`язується повернути вказану суму (16 200 доларів США) у строк до 15 листопада 2024 року.

ІV. Оцінка Суду.

Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У постанові від 29 березня 2022 року у справі № 296/3518/19 Верховний Суд вказував, що за змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або взагалі була відсутня.

Суть кондиційного зобов`язання виражається в тому, що набувач безпідставно збагатився за рахунок потерпілого, а тому зобов`язаний не лише повернути йому майно в натурі чи відшкодувати його вартість (стаття 1213 ЦК), а й у повному обсязі компенсувати потерпілому негативні наслідки від неможливості йому користуватися майном за призначенням шляхом відшкодування всіх доходів, які набувач одержав або міг одержати від цього майна, а набувач безпідставно збагатився за рахунок потерпілого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва від 14.08.2023 (а.с.18-19), витягу з Державного реєстру речових прав (а.с.20-22).

Позивач звернувся до ОСОБА_2 як до спеціаліста для виконання ремонту фасаду житлового будинку.

У результаті переговорів, 17.09.2024 сторони досягли домовленості щодо виконання будівельних робіт на визначеному об`єкті. З цією метою позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 16 200 доларів США, в якості авансу на закупівлю матеріалів.

Вказані обставини визнані відповідачем у судовому засіданні.

На підтвердження отримання цієї суми Відповідач надав розписку, копі якої наявна в матеріалах даної цивільної справи (а.с.25).

Зі змісту даної розписки вбачається, що у разі невиконання обов`язків по об`єкту, ОСОБА_2 зобов`язується повернути вказану суму (16 200 доларів США) у строк до 15 листопада 2024 року.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Норми статті 1212 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань.

Вказана правова позиція сформульована Верховним Судом у постановах:

- від 10 вересня 2018 року у справі № 638/11807/15-ц (провадження № 61-1215св17), від 12 вересня 2018 року у справі № 154/948/16 (провадження № 61-4497ск18),

- від 12 грудня 2018 року у справі № 205/3330/14-ц (провадження № 61-1133св18),

- від 24 березня 2021 року у справі № 369/8126/17 (провадження № 61-5137св19).

Отже, враховуючи вищенаведені норми права та встановлені у справі фактичні обставини, суд доходить до висновку про те, що в рамках розгляду цього позову наявні підстави для застосування наслідків, передбачених статтею 1212 ЦК України та стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів, оскільки спірні кошти отримані відповідачем мають характер безпідставно отриманих, що дає можливість застосування до них положення статті 1212 ЦК України.

Зважаючи на положення ст.ст.1212, 1213 ЦК України, суд доходить висновку, що відповідач за рахунок іншої особи (потерпілого) без відповідної правової підстави набув зазначені грошові кошти, належні позивачу, тому вимога про стягнення з нього безпідставно набутих грошових коштів у сумі 16 200 доларів США є обґрунтованою, а отже позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приподачі позову до суду позивачем сплачено 6703,56 грн. судового збору (а.с.12), тому судовий збір на користь позивача слід стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 158, 258-259, 263 Цивільного-процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Позов представника ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ) безпідставно набуті грошові кошти в сумі 16 200 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ) судові витрати у розмірі 6703,56 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Чорноморського міського

суду Одеської області М.І.Петрюченко