Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

04 грудня 2025 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- при секретарі судового засідання Кокітко І.В.

сторони в судове засідання не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики від 19 травня 2022 року у розмірі 758 500 грн.

В обґрунтування вимог позивач вказав, що 19 травня 2022 року відповідач позичив у нього кошти у розмірі 758 500 грн, які зобов`язався повернути до 19 червня 2022 року, про що особисто написав розписку. По даний час відповідач коштів не повернув. Його вимоги до відповідача щодо досудового врегулювання спору, залишились без виконання.

Посилаючись на наведене, позивач просив задовольнити позов.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 червня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами загального провадження.

Ухвалою суду від 16 вересня 2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судове засіданні позивач не з`явився. Попередньо адвокат Семусь Т.А. подала заяву про розгляд справи без їх участі. Позов підтримують та не заперечують щодо заочного вирішення справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку, зокрема шляхом направлення судової повістки за останнім відомим місцем реєстрації та розміщення оголошення про виклик до суду на сайті Судова влада України. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки, заяви про відкладення та відзив на позов не подавав.

На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 19 травня 2022 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 кошти в сумі 758 500, які зобов`язався повернути до 19 червня 2022 року, що підтверджується письмовою розпискою ОСОБА_2 від 19 травня 2022 року. Вказана розписка складена у присутні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідач, в порушення умов договору, взяті на себе зобов`язання не виконав та не повернув позивачу позичені кошти по даний час.

Оригінал розписки є у позивача та долучений до матеріалів справи за № 607/12679/25.

Допитаний у судовому засіданні 22 жовтня 2025 рок свідок ОСОБА_4 пояснив, що був присутній під час передачі ОСОБА_1 у позику ОСОБА_2 коштів у розмірі 758 500 грн, на підтвердження чого ОСОБА_2 написав розписку. Знає, що відповідач коштів не повернув.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з вимогами частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з положенням ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. (ч.1 ст.625 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка позичальника.

За нормами ч. 1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) вказано: «У частині 545 ЦК України передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку».

Встановлено, що борг позивачу не повернуто, що підтверджується фактом наявності у позивача оригіналу розписки від 19 травня 2022 року.

Таким чином, діями відповідача порушено права позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача суми боргу .

Встановивши наведені обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із договору позики, що підтверджується, у тому числі, наданою позивачем розпискою, умови якої відповідач не виконав, а тому є підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача боргу у розмірі 758 500 грн.

Відповідач у судове засідання не з`явився та будь-яких доказів щодо безпідставності позовних вимог суду не надав.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 7585 грн грн сплаченого судового збору .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 533, 611, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 141, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 19 травня 2022 року у розмірі 758 500 (сімсот п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот) грн, а також судовий збір у розмірі 7585 грн.

Копію заочного рішення направити відповідачу протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання- АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання, АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 04 грудня 2025 року.

Головуючий суддя І.М. Черніцька