Провадження №2/932/3075/25
РІШЕННЯ

іменем України

09.12.2025 місто Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді Салькової В.С.,

за участю секретаря судового засідання Щербаченко А.В.,

представника позивача адвоката Резніченко Л.І.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції і вимоги позивача, позиція відповідача

Позивач звернулася до суду з цим позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті свого брата ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування вимог зазначив, що після смерті брата відкрилася спадщина на належну йому частину квартири АДРЕСА_1 .

Про смерть брата вона дізналася випадково лише 22.07.2025, оскільки той з 2007 року знаходився за станом здоров`я внаслідок психічного розладу в будинку-інтернаті в с. Медичному Синельниківського району Дніпропетровської області, був інвалідом ІІ групи.

Їхній батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого вони з братом залишилися без близьких родичів. Вона постійно відвідувала його в інтернаті та постійно спілкувалася особисто або за телефоном з лікарем брата ОСОБА_5 .

У 2019 році почався карантин та і можливість відвідування обмежили, зустрічі стали рідкішими, але все одно вони періодично бачилися до 24.02.2022.

Після початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України вона була змушена для збереження життя та здоров`я своєї малолітньої дитини залишити Україну та 09.03.2022 разом з сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешкає в м. Вроцлаві Республіки Польща.

Знаходячись там, вона постійно намагалася зв`язатися з будинком-інтернатом, але без результатів: лікар не відповідач на її дзвінки, телефон приймальні лікарні також. Згодом вона дізналася, що лікар помер, саме тому вона не могла з ним зв`язатися.

Оскільки в будинку-інтернаті були наявні її контактні дані, то вона була впевнена, що в разі надзвичайного випадку її розшукають, та вважала, що з братом все добре.

Влітку 2025 року в новинах вона натрапила на повідомлення про евакуацію підопічних психоневрологічного інтернату з Синельниківського району та вирішила поїхати до України та дізнатися місцезнаходження брата, відвідати його.

Приїхавши до м. Дніпра, вона від соціального працівника дізналася, що її брат помер ще ІНФОРМАЦІЯ_1 , і це її шокувало, бо він не був людиною похилого віку, йому було лише 49 років.

24.07.2025 вона отримала свідоцтво про смерть брата, після чого звернулася до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, але отримала відмову через пропуск встановленого законом строку для подання відповідної заяви. Заповіту брат не залишив, вона є його єдиною спадкоємицею

Просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті брата терміном у три місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідачем Дніпровською міською радою надано суду відзив на позовну заяву, за яким позовні вимоги не визнані. Так, необізнаність особи про наявність спадкового майна та про відкриття спадщини не можуть вважатися поважними причинами пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини. Строк подання позивачем заяви нотаріусу про прийняття спадщини закінчився 01.07.2024, таку заяву вона подала лише 12.07.2025, тобто більше ніж через рік після відкриття спадщини, і наведені нею причини необізнаність про смерть спадкодавця та відкриття спадщини не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами на вчинення цих дій. Позивач не надала доказів свого в`їзду на територію України, доказів її звернення до інтернату засобами електронного зв`язку після того, як знак зв`язок з лікуючим лікарем, для з`ясування стану здоров`я брата. З огляду на наведене просить відмовити у задоволенні позову.

У відповіді на відзив представник позивача зазначає про те, що позиція відповідача направлена на отримання ним вигоди у вигляді відумерлої спадщини, відповідач не враховує обставин конкретної справи. Позивач не могла передбачати смерть брата, бо він не мав тяжких хронічних захворювань, перебував у відносно молодому віці. В інтернаті брат перебував довгий час, там завжди добре піклувалися про нього, тому вона розраховувала, що в разі будь-якої зміни обставин її обов`язково повідомлять про це. Крім того, виїзд позивача закордон з дитиною через війну не є відпочинком, вона знаходилася в дуже тяжких умовах: її шлюбну відносини припинилися, вона залишилася без нормального житла, роботи, школи, їй прийшлося починати життя заново, відвідувати курси, вивчати мову, шукати роботу, житло та кошти для існування. Знаходячись у стані постійного стресу з дитиною та знаючи, що в інтернаті є її контакти, вона була впевнена, що з братом все добре, і лише коли побачила новину про евакуацію, з метою шукати брата приїхала до м. Дніпра. В разі своєчасного повідомлення їй інтернатом про смерть брата вона б не мала проблем щодо прийняття спадщини.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи в судовому засіданні

До суду позивач не з`явилася.

Представник позивача Резніченко Л.І. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та надала пояснення у справі, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила задовольнити позов.

Представник відповідача Дніпровської міської ради Дика Н.В. до суду не прибула, надавши заяву про розгляд справи її за відсутності та ухвалення судом рішення за матеріалами справи відповідно до діючого законодавства.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

11.08.2025 ухвалою суду відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання на 24.09.2025, витребувано у державного нотаріуса Васильківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Гордієнко І.В. копію спадкової справи №250/2025, відкритої після смерті ОСОБА_2 .

Підготовче засідання відкладалося на 13.10.2025 через ненадходження витребуваних доказів від нотаріуса, які надійшли до суду 30.09.2025.

13.10.2025 підготовче провадження у справі закрите та справу призначено до розгляду по суті на 01.12.2025, задоволене клопотання сторони позивача про виклик та допит свідка ОСОБА_7

01.12.2025 за наслідками розгляду справи суд перейшов до стадії ухвалення рішення з його проголошенням в судовому засіданні 09.12.2025.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Позивач ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , до укладення 19.09.2015 шлюбу з ОСОБА_8 йменувалася прізвищем « ОСОБА_9 » (а.с.9-12).

Батьками ОСОБА_10 та ОСОБА_2 , який народився10.02.1974, є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.17,18).

Отже, позивач ОСОБА_11 та ОСОБА_2 є рідними братом та сестрою.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13,14).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі медичному Синельниківського району Дніпропетровської області у віці 49 років помер ОСОБА_2 (а.с.16). Свідоцтво про його смерть видане повторно на вимогу позивача 24.07.2025.

ОСОБА_2 був особою з інвалідністю ІІ групи з 04.07.2000 внаслідок психічного розладу, потребував постійного догляду, у зв`язку з чим з 24.12.2007 його постійним місцем перебування був Васильківський психоневрологічний будинок-інтернат (а.с.23-24).

Квартира АДРЕСА_1 відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 17.02.1997 належала ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_10 на праві спільної власності (а.с.33).

Після смерті ОСОБА_3 позивач успадкувала 1/12 частину вказаної квартири (а.с.34-36), після смерті ОСОБА_4 1/3 частину цієї квартири (а.с.37-39).

Позивач ОСОБА_1 за відомостями її паспорту громадянина України для виїзду за кордон залишила територію України 09.03.2022 (а.с.11) та за даними Державної прикордонної служби України повернулася в Україну 15.07.2025 (а.с.74). Вона є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.22).

22.06.2025 позивач дізналася, що з Синельниківщини евакуювали понад 190 підопічних інтернату (а.с.25).

22.07.2025 на її електронну адресу у відповідь на її попередні звернення до КЗ «Васильківський ПНІ» ДОР надійшло повідомлення про те, що їй має зателефонувати соціальний працівник (а.с.26), в ході листування з яким вона дізналася про смерть брата, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.27-32).

За відомостями спадкової справи №250/2025 (а.с.89-101) 28.07.2025 ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 за законом. Відомості про інших спадкоємців ОСОБА_2 у спадковій справі відсутні.

Постановою №167 державного нотаріуса Васильківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Гордієнко І.В. від 28.07.2025 позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті брата ОСОБА_2 через неподання заяви про прийняття спадщини у становлений законом шестимісячний термін, відсутність факту спільного проживання спадкоємця зі спадкодавцем, тобто прийняття спадщини (а.с.19).

Допитана судом свідок ОСОБА_7 пояснила, що є троюрідною сестрою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , між ними близькі стосунки. Десь о 2007 році брат потрапив до спеціалізованого інтернату через психічне захворювання, потребував постійного стороннього догляду, позивач постійно відвідувала брата, була на зв`язку з лікуючим брата лікарем. Фізично брат був повністю здоровим, нічим не хворів. В березні 2022 року сестра поїхала з України, вивезла свою дитину, бо інших родичів у неї немає, а з чоловіком вона мешкала окремо вже тривалий час. Вони не переривали спілкування та з-закордону сестра постійно скаржилася їй, що не може зв`язатися з лікарем брата, дзвонить, пише йому, також телефонує на стаціонарний телефон інтернату, пише листи на електронну скриньку, але їй тривалий час ніхто не відповідає. Навесні 2025 року вона дізналася про евакуацію інтернату та повідомила сестру про це, знайшла організацію, яка вивозила підопічних інтернату, та сестра дочекалася кінця навчального року та з дитиною приїхала до м. Дніпра, вже на місці з`ясовувала місцезнаходження брата та дізналася про його смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 від соціального працівника.

V. Оцінка суду

Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з частинами першою та другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Частиною першою ст.1270 ЦК України визначено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини при цьому є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (постанова Верховного Суду від 18.09.2019 у справі №234/859/16-ц).

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 у справі №369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Позивач є єдиним спадкоємцем померлого, інших спадкоємців за заповітом чи за законом немає.

ОСОБА_1 як на підстави поважності пропуску строку подання нею заяви про прийняття спадщини нотаріусу зазначила, що брат з 2007 року мешкав в психоневрологічному інтернаті під наглядом, не мав фізичних захворювань, лише психічне, йому було 49 років, тому нічого не вказувало на обґрунтовану вірогідність його смерті під час її відсутності в Україні; а також на втрату зв`язку з інтернатом та лікарем зокрема, на свої правомірні очікування бути повідомленою інтернатом про смерть брата як єдина близька родичка. Крім того, через збройну агресію РФ вона була змушена з початком повномасштабного вторгнення евакуюватися з малолітньою дитиною до іншої країни, де життя було ускладнене необхідністю адоптації та забезпечення утримання дитини.

Суд констатує, що здійснення широкомасштабного вторгнення та збройної агресії РФ проти України, що почалися до моменту відкриття спадщини та тривають дотепер, є загальновідомими обставинами.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в державі запроваджений воєнний стан, який продовжується до теперішнього часу.

Оскільки наведені на підтвердження поважності пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини причини та обставини, на переконання суду, є поважними, враховуючи та визнаючи руйнівний вплив окупації РФ частини територій України та військової агресії РФ на звичний уклад життя громадян України, в тому числі й позивача, ускладнення через це процесу реалізації прав, суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позовних вимог та вважає за доцільне надати позивачеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, про який вона просить, тривалістю в три місяці, і вважає такий строк обґрунтованим.

Суд не встановив обставин, які б свідчили, що визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини порушує права чи законні інтереси відповідача або будь-яких третіх осіб.

Керуючись ст.ст.10,12,13,76,258,259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, 75, код за ) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю в 3 (три) місяці з дня набрання цим рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її брата ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене 09.12.2025.

Суддя: В.С. Салькова