Провадження № 2/727/3771/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року м. Чернівці

Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Калмикова Ю.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В позовній заяві зазначено зміст позовних вимог до Військової частини НОМЕР_1 про відшкодування матеріальної шкоди та у викладі обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, зазначає, що це витрати, понесенні позивачем під час розгляду адміністративної справи в Одеському окружному адміністративному суді, а саме: витрати на прибуття позивача до Одеського окружного адміністративного суду в сумі 1846,75 грн. та витрати на послуги адвоката у цій справі в сумі 9500,00 грн. Просить відшкодувати моральну шкоду, яку йому завдано в результаті свавілля та протиправної поведінки відповідача, які він змушений був доводити через Одеський окружний адміністративний суд, що призвело до погіршення здоров`я позивача.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України загальні суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 п. 7 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішення, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких, зазвичай, хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України).

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1 частини першої статті 4 КАС України).

Публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

ВП ВС визначила, що військова служба є різновидом публічної, тому спори з приводу проходження військової служби. Військова служба є видом публічної служби, яка є державною службою особливого характеру. Вона охоплює різні види діяльності, пов`язані із захистом держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦПК України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3. ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Судові витрати в адміністративному провадженні стосуються витрат на розгляд публічно-правових спорів.

Відповідно до ст. 21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.

Вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Під час аналізу позовної заяви і наданих до неї матеріалів судом встановлено, що ОСОБА_1 заявив кілька вимог в одній позовній заяві і вони пов`язані між собою.

Судові витрати в адміністративному провадженні стосуються витрат на розгляд публічно-правових спорів, а отже ця позовна вимога підсудна окружному адміністративному суду, а інша вимога щодо стягнення моральної шкоди пов`язана із першою вимогою, а значить заявлена в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір, а отже даний справа підсудна окружному адміністративному суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: 1) заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до правової позиції викладеної Верховним Судом у Постанові від 22 травня 2019 року у справі № 705/5060/18, - Прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.98 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001, у них зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави.

Якщо в законі визначено порядок учинення певних дій, такий порядок у силу вимог вітчизняного законодавства повинен дисциплінувати осіб, котрі звертаються до суду, та не допускати входження процесу в безладний рух, оскільки право на суд не є абсолютним.

Разом з тим відповідно до практики ЄСПЛ право на справедливий судовий розгляд, гарантоване в §1 ст.6 конвенції, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, аби сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого є лише одним з аспектів. Однак ідеться про можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в §1 ст.6 конвенції.

ВС нагадав, що національні органи влади, зокрема суди, мають розв`язувати проблеми тлумачення внутрішнього законодавства. Їхня роль обмежується перевіркою відповідності результатів такого тлумачення конвенції. Це стосується, зокрема, тлумачення судами процесуальних норм (рішення від 4.04.2019 у справі «Кунерт проти Польщі»).

З урахуванням вищевикладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, слід відмовити у відкритті провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, шляхом подачі позову до відповідного окружного адміністративного суду за правилами підсудності, встановленими ст.ст. 25-26 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 258-261 ЦПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Роз`яснити позивачу, що заявлені позовні вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства та за предметною підсудністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю. О. Калмикова