Справа № 285/7317/23
Провадження № 22-ц/801/1576/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Михайловська А. В.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 рокуСправа № 285/7317/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Голоти Л.О., Рибчинського В.П.,

за участю секретаря судового засідання Закерничної А.О.,

за участю сторін: позивача ОСОБА_1 , представника відповідача АТ «Житомиргаз» - Гончарук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №285/7317/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Житомиргаз» про захист прав споживача,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 березня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Михайловської А. В.,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Житомиргаз» про захист прав споживача. Зазначав, що АТ «Житомиргаз» подало до суду позовну заяву про стягнення з нього заборгованості за послуги з розподілу природного газу (справа № 285/4828/23). Вказав, що представник АТ «Житомиргаз» не надав суду доказів щодо наданої йому вказаної послуги та не надав доказів здійснення АТ «Житомиргаз» господарської діяльності з постачання природного газу, тому для захисту своїх прав споживача він звернувся до суду з даним позовом. Просив суд визнати порушенням статті 1 Протоколу першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод через незаконне втручання АТ «Житомиргаз» у його права споживача щодо мирного володіння майном (грошовими коштами); повідомити відповідні органи про вчинення АТ «Житомиргаз» кримінального правопорушення; визнати незаконними вимоги АТ «Житомиргаз» щодо стягнення заборгованості за природний газ, постачання та розподіл; заборонити АТ «Житомиргаз» пред`являти вимоги до нього щодо стягнення за природний газ, постачання та розподіл; заборонити АТ «Житомиргаз» пред`являти вимоги до нього за не наданий природний газ, постачання та розподіл.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права, а у справі ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог позову. Зазначає, що суд не розглянув жодного заявленого ним клопотання; не врахував, що в матеріалах справи відсутні будь-які договори підписані між ним та АТ «Житомиргаз», що порушує принцип об`єктивного судочинства та ставить під сумнів законність судового рішення.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 05 квітня 2024 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 11 квітня 2024 року справу призначено до судового розгляду.

30 травня 2024 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід головуючої судді Шевчук А.М., яка обґрунтована тим, що у вільному доступі мережі інтернет вказана інформація про те, що суддя вчинила кримінальний злочин стосовно сімейного лікаря, внаслідок чого відкрито кримінальне провадження, а також порушує принципи доброчесності судді. Викладене вище викликає у заявника сумніви у безсторонності та неупередженості, професійності, доброчесності судді.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 03 червня 2024 року відвід головуючій судді Шевчук А.М. визнаний необґрунтованим та питання про відвід передано на вирішення в порядку, визначеному ст.33 ЦПК України.

Протоколом автоматизованого розподілу від 03 червня 2024 року справу для вирішення питання про відвід розподілена судді Борисюку Р.М., який не входить до складу колегії суду.

Ухвалою судді Житомирського апеляційного суду від 04 червня 2024 року, який не входить до складу колегії суддів, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Шевчук А.М. відмовлено, а справу №285/7317/23 передано для продовження розгляду в складі суду, визначеному протоколом автоматизованого розподілу від 01 квітня 2024 року.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 04 червня 2024 року задоволено заяву головуючої судді Шевчук А.М. про самовідвід, справу передано на повторний автоматизований розподіл.

Протоколом повторного автоматичного розподілу від 04 червня 2024 року замінено суддю Шевчук А.М. на суддю Борисюк Р.М.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 06 червня 2024 року справа прийнята до провадження головуючим Борисюком Р.М., суддями: Павицькою Т.М., Талько О.Б.

Протоколом повторного автоматичного розподілу від 18 липня 2024 року замінено суддю Талько О.Б. на суддю Трояновську Г.С.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 23 липня 2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про неналежність представництва інтересів Акціонерного товариства «Житомиргаз» у розгляді цивільної справи №285/7317/23 - відмовлено.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 23 липня 2024 року залучено до участі у цивільній справі представниками ОСОБА_1 Піковського В.В., Комара Е.Л., ОСОБА_2 .

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 26 липня 2024 року заяви суддів Борисюка Р.М., Павицької Т.М., та Трояновської Г.С. про самовідвід задоволено.

Протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи від 05 серпня 2024 року, замінено суддів Борисюк Р.М., Павицьку Т.М., Трояновську Г.С. на суддів Коломієць О.С., Григорусь Н.Й., Талько О.Б.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року у задоволенні заяви представників позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Коломієць О.С., суддів Талько О.Б., Григорусь Н.Й. відмовлено.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 10 березня 2025 року у задоволенні заяви позивача ОСОБА_3 про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Коломієць О.С., суддів Талько О.Б., Григорусь Н.Й. відмовлено.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 10 березня 2025 року у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про долучення до матеріалів справи копій посвідчень професійних суддів, номерів мантій та значків суддів Борисюка Р.М., Павицької Т.М., та Трояновської Г.С. відмовлено.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 10 березня 2025 року у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про зобов`язання адвоката Довгалюка Р.О. надати інформацію про перебування його на обліку як платника податків та про віднесення його до певної групи платників єдиного податку відмовлено.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 10 березня 2025 року заяву представника позивача ОСОБА_4 про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Коломієць О.С., суддів Талько О.Б., Григорусь Н.Й. залишено без розгляду.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 11 березня 2025 року у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_3 про повідомлення органів Державної податкової служби України про виявлення факту ухилення від сплати податків адвокатом Довгалюком Р.О. відмовлено

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 11 березня 2025 року у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_3 про витребування належним чином завіреного статуту Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи Житомиргаз» - відмовлено.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 11 березня 2025 року у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_3 про долучення до матеріалів справи належним чином завірених копій скарг ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя щодо суддів Житомирського апеляційного суду Борисюка Р.М., Павицької Т.М., та ОСОБА_5 , Коломієць О.С., суддів Талько О.Б., Шевчук від 28.07.2024, 27.07.2024 відмовлено.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 11 березня 2025 року у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про долучення до матеріалів справи належним чином завірених копій скарг ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя щодо судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Михайловської А.В. від 31.07.2024, суддів Житомирського апеляційного суду Павицької Т.М., Трояновської Г.С., Борисюка Р.М. від 02.08.2024, від 29.07.2024 та копії витягу із Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження №0000558 - відмовлено.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 11 березня 2025 року клопотання позивача ОСОБА_1 про долучення документів та витребування доказів (№11) задоволено частково. Долучено до матеріалів цивільної справи №285/7317/23 копію заяви ОСОБА_1 керівнику Акціонерного товариства «Житомиргаз» та представнику Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаззбут» від 23.11.2020, копію заяви ОСОБА_1 керівнику Акціонерного товариства «Житомиргаз» від 18.02.2021, копію запиту ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Житомиргаз» про надання публічної інформації від 17.04.2023, копію відповіді Акціонерного товариства «Житомиргаз» на запит ОСОБА_1 №100-лв-7877-0423 від 26.04.2023, копію відповіді Акціонерного товариства «Житомиргаз» на скаргу ОСОБА_1 , яка надійшла листом від Житомирської обласної прокуратури, №100-лв-4068-0321 від 16.03.2021, копію запиту ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Житомиргаз» про надання публічної інформації від 27.01.2022. У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 (№11) в частині витребування у Акціонерного товариства «Житомиргаз» належним чином завірених документів щодо статуту, рахунку, бенефіциара, договорів відмовлено.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 31 березня 2025 року відхилено заперечення представника позивача ОСОБА_2 щодо дій колегії суддів у складі : головуючого судді Коломієць О.С., суддів Талько О.Б., Григорусь Н.Й.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 29 травня 2025 року у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Коломієць О.С., суддів: Талько О.Б., Григорусь Н.Й. у цивільній справі №285/7317/23 відмовлено. Заяви суддів Коломієць О.С., Талько О.Б., Григорусь Н.Й. про самовідвід задоволено.

Розпорядженням в.о. голови Житомирського апеляційного суду від 02 червня 2025 року справу передано для розгляду до Вінницького апеляційного суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10 червня 2025 року справу призначено до розгляду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02 жовтня 2025 року заяву судді Копаничук С. Г. про самовідвід задоволено. Відведено суддю Копаничук С. Г. від участі у розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Житомиргаз» про захист прав споживача. Справу передати на повторний автоматизований розподіл у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Згідно з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 06 жовтня 2025 року дану справу передано до розгляду у складі колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Сопрун В.В., судді: Голота Л.О., Рибчинський В.П.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що приймали участь у справі, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду вищевказаним вимогам закону відповідає.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , що слідує із Акту № 075325 перевірки стану обліку природного газу з побутовим лічильником від 03 березня 2023 року, складений контролером ОСОБА_6 АТ «ЖИТОМИРГАЗ» та підписаний споживачем ОСОБА_1 (т.1 а.с.93).

Також, з матеріалів справи вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , по особовому рахунку № НОМЕР_1 , споживачу ОСОБА_1 АТ «Житомиргаз» надавалися послуги, за яким станом на 31 серпня 2023 року наявна заборгованість у розмірі 12795,85 грн (т.1 а.с.92).

Також встановлено, що у відповідності до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, що затверджені постановою НКРЕКП від 16 лютого 2017 року № 201, АТ ««Житомиргаз» отримало право провадження діяльності з розподілу природного газу.

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з того, що ОСОБА_1 не подавав суду доказів про те, що він не є споживачем природного газу, що у спірний період природний газ не постачався до його будинку або постачався іншим постачальником, з яким він уклав відповідний договір і послуги якого сплачував, також відсутні відомості про звернення позивача до відповідача із заявами про відключення від споживання природного газу, а тому заявлені позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, які перевірив наданими доказами, оціненими в порядку ст.89 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та застосував до них норми права, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про відсутність договірних відносин між ОСОБА_1 та АТ «Житомиргаз» не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Статтею 3 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, які виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг і зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (ч.1 ,п. 1 ч.3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 40 ЗУ «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором.

Згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) № 847 від 29 червня 2017 року, ПАТ «Житомиргаз» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Житомирської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ПАТ «Житомиргаз».

Вказана постанова розміщена на офіційних сайтах НКРЕКП, АТ «Житомиргаз» та є у вільному доступі.

Таким чином, газорозподільна система, в тому числі і та, що територіально перебуває в м. Звягель, розміщена в зоні ліцензійної діяльності АТ «Житомиргаз». Отже, виключно АТ «Житомиргаз» був суб`єктом господарювання, що здійснював розподіл природного газу позивачу.

Укладання договору можливе шляхом вчинення виключно конкретних дій або мовчання, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом (ч.2 ст. 205 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК України).

Відповідно до пункту 1.3 Типового договору розподілу природного газу, договір розподілу природного газу є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною в додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор газорозподільних систем (далі Оператор ГРМ) направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Згідно з п. 2 Розділу 3 глави VI Кодексу газорозподільних систем укладення Договору розподілу природного газу між Оператором ГРМ та Споживачем не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Отже, для приєднання до умов договору розподілу та фактичного укладення договору споживачу необов`язково мати підписану заяву приєднання, а достатньо здійснити одну із передбачених законодавством дій, а саме:

- сплатити за послуги Оператора ГРМ;

- мати документально підтверджене споживання природного газу.

Отже, оскільки на ім`я ОСОБА_1 було відкрито особовий рахунок, № НОМЕР_1 та присвоєний ЕІС-код, прилади обліку підтверджують споживання відповідачем ОСОБА_1 природного газу , із заявою до оператора ГРМ про припинення розподілу природного газу останній не зверталася, то він є таким, що приєднався до умов договору з надання послуг з розподілу природного газу, а тому зобов`язаний здійснювати оплату за них.

Доводи апеляційної скарги про те, що надані АТ «Житомиргаз» на підтвердження вимог докази є недостовірними та недопустимими доказами у справі, оскільки подані з порушенням правил оформлення первинних документів та не містять інформацію щодо предмета доказування, не заслуговують на увагу ,виходячи з наступного.

За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності, сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування. (ст.ст.12, 13 ЦПК України)

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, тобто обставин, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1,2 ст. 77 ЦПК України).

Недопустимими є докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Проте, ОСОБА_1 не надав суду жодних доказів на спростування факту споживання ним природного газу та сплату ним послуг з його розподілу.

Разом з тим ,згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачений ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Визнання чеканності вимог про сплату боргу, заборона пред`явленням таких вимог у майбутньому та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок боргу, не передбачено чинним законодавством в якості способу захисту прав.

Усе, що зазначав ОСОБА_1 у позовній заяві, може бути запереченням у справі про стягнення коштів за надані послуги, оскаржувані дії та нарахування можуть виступати в якості доказів під час вирішення іншого спору, зокрема при заявленому позові про стягнення коштів за даним договором, вирішуючи які суд зобов`язаний буде дати оцінку правильності вказаних нарахувань за газопостачання.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж здійснена судом першої інстанції і правильних висновків суду не спростовують, а тому підлягають відхиленню.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування або порушення судом норм процесуального права, що є підставами для скасування чи зміни рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду, яке відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі, а тому підлягає залишенню без змін.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, а ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, судовий збір за подання апеляційної скарги підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 березня 2024 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 03 грудня 2025 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Голота Л.О.

Рибчинський В.П.