ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
10 грудня 2025 року Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді Соболєвої І. П.,
за участі секретаря судового засідання Сідніхіна В. С.,
представниці позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-Б заяву відповідача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» в особі представниці Краснокутської Юлії Олександрівни до ОСОБА_2 , треті особи акціонерне товариство «Українська залізниця», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,
У провадженні Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя перебувала вищевказана цивільна справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» в особі представниці Краснокутської Ю. О. до ОСОБА_2 , треті особи акціонерне товариство «Українська залізниця», ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 в особі представника адвоката Губарєва К. С. до товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання», акціонерного товариства «Українська залізниця», про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.
Рішенням Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 05.11.2025, ухваленому у вищевказаній цивільній справі, позов товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» в особі представниці Краснокутської Ю. О. до ОСОБА_2 , треті особи акціонерне товариство «Українська залізниця», ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» суму боргу за спожиту електричну енергію за період з 01.03.2031 по 30.09.2024 в розмірі 6 044,7 грн., 3% річних від суми заборгованості розміром 6,45 грн. за період з 21.04.2021 по 23.02.2022, інфляційні втрати розміром 19,9 грн. за період з 01.05.2021 по 23.02.2022, а також судовий збір в розмірі 1009,33 грн. В решті позовних вимог відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 в особі представника адвоката Губарєва К. С. до товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання», акціонерного товариства «Українська залізниця», про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди відмовлено.

Означене рішення не оскаржувалось та набрало законної сили.

28.11.2025 від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій просив вирішити питання розподілу судових витрат з оплати професійної правничої допомоги в розмірі 11 000,00 грн. На підтвердження понесених витрат надав відповідні докази.

09.12.2025 від позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» в особі представниці Краснокутської Ю. О. надійшли письмові заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій представниця просить відмовити у задоволені заяви ОСОБА_2 про розподіл/відшкодування/компенсації судових витрат у повному обсязі. Позивач вважає, що розмір витрат на професійну правову допомогу у даній справі у розмірі 11000,00 грн є таким, що не відповідає вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Звертає увагу суду, що за зустрічною позовною заявою по справі № 335/12011/24 ОСОБА_2 було відмовлено. Оскільки споживач ОСОБА_2 не належним чином виконував умови Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , товариство було змушене звернутися з позовною заявою до суду про стягнення заборгованості. Під час розгляду справи в суді ОСОБА_2 було частково здійснено оплату за спожиту електричну енергію за вказаною вище адресою, що було встановлено судом, що свідчить про визнання позовних вимог заявлених товариством. Зазначає, що ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів в підтвердження сплати адвокату коштів у розмірі 11 000,00 грн., зокрема, не надано відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого іншого розрахункового документа, визначеного чинним законодавством. Документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або іншій банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували той факт, що позивач дійсно поніс витрати на правничу допомогу і у вказаному розмірі, матеріали справи не містять. Крім того, товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» у зв`язку з низьким рівнем оплат споживачів під час дії воєнного стану за спожиту електричну енергію є незадовільним. Товариство має дефіцит грошових коштів. Отже, зазначені витрати на правову допомогу адвокату Губарєву К. С. є значно завищеними та такими, що не відповідають обсягу наданих послуг й дійсності. Таким чином, заява про розподіл судових витрат є необґрунтованою, такою, що не відповідає пропорційності предмету спору та розумності витрат. Також час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт не відповідає дійсності та реальності заявлених вимог.

У судовому засіданні представниця позивача Краснокутська Ю.О. підтримала заперечення на заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, просила у задоволенні такої відмовити у повному обсязі, з підстав викладених у запереченнях.

В судове засідання ОСОБА_2 та треті особи акціонерне товариство «Українська залізниця», ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явились. Відповідач ОСОБА_2 10.12.2025 подав до суду заяву, відповідно до якої просив проводити судове засідання без його участі, на задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення наполягає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття в судове засідання осіб, належним чином повідомлених про день та час розгляду справи, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, заслухавши представницю позивача Краснокутську Ю. О., дослідивши заяву про ухвалення додаткового рішення, подані докази, заперечення на заяву та матеріали справи у їх сукупності, встановив такі обставини.

Так, відповідно до ч. 1-3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Положеннями ЦПК України визначено види судових витрат.

Зокрема, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Таким чином, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Як витікає з матеріалів справи, 10.12.2024 між відповідачем ОСОБА_2 та АБ «БЮРО АДВОКАТА ГУБОРЄВА» укладено договір про надання правничої допомоги № 10-1202024 (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

Додатковою угодою № 1 від 10.12.2024 до вказаного Договору, сторонами конкретизовано перелік правничої допомоги, зокрема, повний супровід справи № 335/12011/24, а саме: ознайомлення з матеріалами (в т.ч. дистанційно), аналіз матеріалів справи, узгодження правової позиції з Клієнтом, складання та подання до суду відзиву на позовну заяву про стягнення заборгованості, подання пояснень, участь у судових засіданнях, а також інші необхідні процесуальні дії для належного захисту прав Клієнта.

Згідно пункту 2 Додаткової угоди, сторони узгодили винагороду адвоката у фіксованому розмірі 11000,00 грн та 24.11.2025 сторони склали акт виконаних робіт.

Адвокатом Губарєвим К. С. виконано наступні умови: повний супровід справи № 335/12011/24: ознайомлення з матеріалами (в т.ч. дистанційно), аналіз матеріалів справи, узгодження правової позиції з Клієнтом, складання та подання до суду відзиву на позовну заяву про стягнення заборгованості, подання пояснень, участь у судових засіданнях, а також інші необхідні процесуальні дії для належного захисту прав Клієнта.

Таким чином, загальний розмір витрат, які відповідач поніс у зв`язку з розглядом даної справи складає 11000,00 грн., які відповідно до п. 3 Додаткової угоди № 1 від 10.12.2024 до Договору про надання правничої допомоги будуть сплачені Клієнтом на користь адвоката протягом 25 днів з дня винесення судом відповідного рішення у справі № 335/12011/24, але в будь-якому разі не пізніше 30.04.2026.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником відповідача було подано договір про надання правничої допомоги № 10-1202024 від 10.12.2024; Акт прийому передачі виконаних робіт № 1 до договору про надання правничої допомоги № 10-1202024 від 10.12.2024, від 24.11.2025; Додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої допомоги № 10-1202024 від 10.12.2024, від 10.12.2024.

Крім того, про надання суду відповідних доказів понесених судових витрат, відповідач також заявляв під час розгляду справи до закінчення судових дебатів у справі, та надав їх суду у встановлений ЦПК України строк.

Оскільки відповідачем надано всі необхідні докази на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу, а також враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 у встановлений ст. 141 ЦПК України строк після ухвалення рішення суду подав відповідне клопотання про ухвалення додаткового рішення, наявні підстави для стягнення витрат на правову допомогу.

Разом з цим, визначаючи розмір витрат, які понесені сторонами на правову допомогу, суд зазначає таке.

Так, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як витікає з матеріалів справи, звертаючись до суду, позивачем було заявлено позовні вимогі до ОСОБА_2 на загальну суму 23079,08 грн., з яких: 23000,00 грн сума заборгованості; 19,37 грн 3% річних та 59,71 грн інфляційні втрати, які задоволені частково.

Зокрема, рішенням Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 05.11.2025 позов задоволено частково та стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» суму боргу за спожиту електричну енергію в розмірі 6044,7 грн., 3% річних 6,45 грн та інфляційні втрати розміром 19,9 грн., а також судовий збір в розмірі 1009,33 грн.

За розрахунком відповідача, його витрати на професійну правничу допомогу адвоката складали 11000,00 грн.

При цьому суд вважає, що оскільки сума гонорару визначена фіксованою в договорі, укладеному відповідачем зі своїм представником, то надані суду копія зазначеного договору, копія Акту прийому передачі виконаних робіт та копія Додаткової угоди є достатніми доказами суми відповідних судових витрат, що підлягають розподілу. Обставин, які б свідчили про їх недостовірність, судом не встановлено.

В силу ч. 6 ст. 137 цього Кодексу, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд критично ставиться до доводів позивача, викладених представницею ОСОБА_1 у письмових запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення щодо відсутності документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх завищення, не відповідності обсягу наданих послуг й дійсності, суд відхиляє, оскільки позивачем не обґрунтовано своєї позиції щодо вказаного, не подано до суду жодних доказів на спростування заяви відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та не зазначено, який же саме розмір гонорару адвоката вважається ним співмірним.

Верховний Суд у постанові від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 роз`яснив, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

З урахуванням вищевикладеного, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено

Суд зазначає, що якщо визначені відповідним договором кошти не сплачено клієнтом добровільно, це може бути подальшою підставою для їх стягнення в судовому порядку, якщо представник забажає в такий спосіб захистити свої права, звернувшись з відповідним позовом. Однак це не спростовує сам факт наявності у даній справі витрат на правничу допомогу як таких.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Положеннями чч. 4-6 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд вважає, що надані послуги адвоката відповідача не дублювали одна одну, не були спрямовані на затягування розгляду справи, потребували спеціальних професійних навичок та були передбачені умовами додаткової угоди. Обсяг наданих послуг з професійної правничої допомоги (учинення відповідних дій) у даній справі підтверджується її матеріалами, а доцільність цих послуг доведено прийняттям судом їх до уваги при ухваленні рішення. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що витрати ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу у розмірі 11000,00 грн є належним чином підтвердженими, безпосередньо повзанні з розглядом справи № 335/12011/24, а їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням значення справи для сторін, заявлена до стягнення сума витрат на професійну допомогу відповідає необхідним критеріям співмірності та обґрунтованості.

Відповідно до пункту 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (постанова від 17.10.2014 № 10), вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, судові витрати теж підлягають відшкодуванню частково, пропорційно до позовних вимог, в яких відмовлено в позові.

Так, в позові відмовлено на 66,7% (ціна позову 23079,08 грн., стягнуто 6071,05 грн., тобто відмовлено у стягненні 17008,03 грн.), отже, відповідач може претендувати на саме таку частку витрат на правничу допомогу: 66,7% від 11 000,00 грн. становить 7337,00 грн.

Таким чином, судові витрати відповідача, пов`язані з наданням правничої допомоги у справі підлягають задоволенню пропорційно розміру до позовних вимог, в яких відмовлено в позові (66,7 відсотків) і становлять 7737,00 грн.

Тому, з позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» на користь відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню понесені витрати відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та те, що під час ухвалення рішення по справі судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, суд вважає що у справі слід ухвалити додаткове рішення.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» на користь ОСОБА_2 понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 7 737 (сім тисяч сімсот тридцять сім) грн 00 коп.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суд. Учасник справи, якому рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання», адреса: м. Запоріжжя вул. Олександрівська, буд. 35, ;

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Треті особи ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Акціонерне товариство «Українська залізниця», , Юридична адреса: вул. Є. Гедройця, 5, м. Київ, 03150, Поштова адреса: вул. Жилянська, 97, м. Київ, 01135.

Рішення складено в повному обсязі 10.12.2025.

Суддя І. П. Соболєва