Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/1121/19
Провадження №: 4-с/332/16/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді - Марченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Петракея Р.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив», суб`єкт оскарження: Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) на бездіяльність органу державної виконавчої служби у виконавчому провадженні №60839704,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Запоріжвогнетрив» звернулося до суду зі скаргою на бездіяльність Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) по неналежному виконанню виконавчого листа Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2019р. по справі № 332/1121/19, просив визнати таку бездіяльність неправомірною та зобов`язати Лівобережний відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції здійснити дії по належному виконанню виконавчого листа Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2019р. у справі № 332/1121/19 в рамках виконавчого провадження №60839704 в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження":

- по перевірці майнового стану Боржника;

- по виходу державного виконавця за місцем реєстрації Боржника або за

місцезнаходженням майна Боржника для виявлення, опису та оцінки такого майна;

- по направленню запитів до ПФУ, МВС, податкової служби;

- по направленню запитів до ДПСУ щодо перетину державного кордону Боржником;

- по направленню запитів до банківських установ щодо отримання інформації стосовно наявності та стану рахунків Боржника;

- по отриманню інформації щодо виявлення рахунків, електронних гаманців

Боржника;

- по накладенню арешту на кошти та інші цінності Боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах;

- по отриманню інформації щодо виявлення нерухомого майна Боржника (в т.ч.

земельних ділянок, які не мають кадастрового номеру та нерухомого майна, право на яке реєструвалося до 2013р.);

- по отриманню інформації щодо виявлення усіх видів рухомого майна Боржника;

- по отриманню інформації щодо виявлення майнових прав, зокрема, корпоративних

прав, акцій, прав інтелектуальної власності Боржника;

- по встановленню місцезнаходження боржника та оголошення його у розшук;

- по зверненню до правоохоронних органів стосовно притягнення до кримінальної

відповідальності Боржника за ст. 382 Кримінального Кодексу України («Невиконання

судового рішення»);

- по виклику Боржника з приводу виконавчого документу, а у разі його неявки -

вжиття заходів щодо застосування до нього приводу;

- по зверненню до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду Боржника за межі України до виконання зобов`язань за виконавчим документом.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що в провадженні Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження № 60839704 з примусового виконання виконавчого листа Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2019р. по справі № 332/1121/19 про стягнення з гр. ОСОБА_1 (далі - Боржник) на користь Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» (далі - Стягувач) заборгованості у розмірі 42 243,60 грн. та судового збору у розмірі сумі 1 921,00 грн.

Згідно ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Згідно відомостей, розміщених в автоматизованій системі виконавчих проваджень, постановою від 12.12.2019р. Лівобережним відділом державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Орган примусового стягнення) відкрито виконавче провадження ВП № 60839704. 17.05.2023р. Органом примусового стягнення винесено постанову про прийняття виконавчого провадження № 60839704.

Згідно ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом ч. 8 ст. 48 Закону виконавець проводить перевірку майнового стану

боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Періодичність проведення таких перевірок чітко визначено Законом, тобто такі перевірки мають вчинятися державним виконавцем систематично, а не одноразово. При цьому сам факт здійснення окремих дій щодо виявлення майна та коштів боржника без встановлення та дослідження обставин того, що державним виконавцем проводилася перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою ч. 8 ст. 48 Закону, не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення.

Згідно відомостей, розміщених в автоматизованій системі виконавчих проваджень, починаючи з 17.05.2023р. в рамках ВП № 60839704 державним виконавцем не вчинено жодних дій.

Разом з цим, державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження» (п.п. 1 п. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до

інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (п. 5. ст. 18 Закону).

З матеріалів виконавчого провадження ВП № 60839704 вбачається, що до

теперішнього часу Органом примусового стягнення не здійсненні усі заходи примусового стягнення, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", щодо виконання виконавчого листа, виданого Заводським районним судом м. Запоріжжя 16.09.2019р. по справі № 332/1121/19.

Так, Органом примусового стягнення, зокрема, не проведені дії щодо: направлення запитів до ПФУ про осіб-боржників, до податкової служби, до ДПСУ щодо перетину державного кордону Боржником, до МВС про зареєстровані транспортні засоби; виходу державного виконавця за місцем реєстрації Боржника або за місцезнаходженням майна Боржника для виявлення, опису та оцінки такого майна; виклику Боржника з приводу виконавчого документу, а у разі його неявки на виклик вжиття заходів щодо застосування до Боржника приводу; звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду Боржника за межі України до виконання зобов`язань за рішенням суду; звернення з поданням до правоохоронних органів з приводу притягнення Боржника до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України; встановлення місцеперебування та розшуку боржника; виявлення нерухомого майна Боржника (в т.ч. земельних ділянок, які не мають кадастрового номеру та нерухомого майна, право на яке реєструвалося до 2013р.); виявлення

рухомого майна Боржника; виявлення майнових прав, зокрема, корпоративних прав, акцій, прав інтелектуальної власності Боржника; виявлення рахунків, електронних гаманців Боржника; накладення арешту на кошти та інші цінності Боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, та ін.

Крім цього, з матеріалів виконавчого провадження не вбачаються відомості щодо вчинення інших дій, передбачених Законом, зокрема, звернення державного виконавця до:

- Державної інспекції архітектури та містобудування України щодо запиту

інформації та документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів;

- Державного підприємства «Держреєстри України» щодо запиту інформації про

зберігання зерна на зернових складах, підключених до основного реєстру складських документів зерна, прийнятого на зберігання;

- Державної авіаційної служби України щодо запиту інформації про зареєстровані

за боржником цивільні повітряні судна;

- Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту

споживачів щодо запиту інформації про зареєстровану сільськогосподарську та дорожньо-будівельну техніку;

- Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України щодо запиту інформації про зареєстровані за боржником судна;

- Держпраці України щодо запиту інформації про зареєстровані за боржником

великотоннажні та інші технологічні транспортні засоби, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування та ін.

Невжиття Органом примусового стягнення вказаних заходів свідчить про його бездіяльність, оскільки до теперішнього часу виконавчий документ не виконано.

06.11.2025, через підсистему «Електронний суд», від представника скаржника надійшли уточнення до скарги, відповідно до якої, останній просить задовольнити скаргу ПрАТ «Запоріжвогнетрив» та Зобов`язати Лівобережний відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції здійснити дії по належному виконанню виконавчого листа Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2018р. у справі № 332/1121/19 в рамках виконавчого провадження № 60839704 в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження":

- по отриманню інформації щодо виявлення нерухомого майна Боржника (в т.ч.

земельних ділянок, які не мають кадастрового номеру та нерухомого майна, право на яке реєструвалося до 2013р.);

- по отриманню інформації щодо виявлення майнових прав, зокрема, корпоративних прав, акцій, прав інтелектуальної власності Боржника.

У судове засідання представник скаржника, адвоката Кисляк Ю.С., не з`явився, через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. Вимоги скарги, з врахуванням уточнення до скарги від 06.11.2025, підтримує у повному обсязі.

Представник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, засобом електронної пошти подав заяву про розгляд скарги за його відсутності, проти задоволення скарги заперечують.

У зв`язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд справи без їх участі.

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Вивчивши матеріали скарги суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України, передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 19 Конституції України, зобов`язує орган влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Отже, «на підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен бути утворений в порядку, визначеному Конституцією та законами України та зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, встановлених законами.

«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури вчинення дії, і повинен обирати лише встановлені законом способі правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень.

Так, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено, зокрема та не обмежуючись, Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404- VIII та Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону.

Завданням органів державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (статті 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Виконавчі дії - це заходи примусового виконання, перелік яких міститься в ст. 10 названого Закону, а саме: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частин 1-2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Окрім наведеного, відповідно до частин 4 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (частина 5 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»). Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника (ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен періодично проводити перевірки з метою належного виконання рішення суду. Такі перевірки мають вчинятися державним виконавцем систематично, доказів дотримання та виконання даного пункту (вимоги законодавства) не було дотримано - станом на дату подання даної скарги у матеріалах виконавчого провадження не існує.

Наведена правова позиція законодавця підтверджена судовою практикою, зокрема Постановою Верховного Суду від 23 серпня 2018 року у справі №911/167/17.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, №15729/07, від 05.07.2012).

Законодавцем передбачений чіткий порядок здійснення дій у виконавчому провадженні. Враховуючи те, що державний виконавець наділений владними повноваженнями, то він повинен дотримуватись цих вимог законодавства з метою забезпечення максимального дотримання засад, передбачених ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, такими засадами є - верховенство права, законність, справедливість, неупередженість та об`єктивність, гласність та відкритість виконавчого провадження. Разом з тим, порушення зазначених засад має наслідком порушення безпосередньо прав сторін виконавчого провадження, в тому числі стягувана.

При цьому здійснення державним виконавцем комплексу дій, які визначені законом, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження - стягувача та боржника.

Згідно ч. 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону №1404-VIII виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Періодичність проведення таких перевірок чітко визначена Законом України «Про виконавче провадження», тобто такі перевірки не мають вчинятися державним виконавцем одноразово.

У свою чергу, відсутність обґрунтованого висновку стосовно належного та повного вчинення державним виконавцем визначених законом дій щодо розшуку майна боржника дає підстави вважати передчасним висновок про відсутність такого майна у боржника, та як результат - про передчасність наявності підстав для посилання на неможливість виконання судового рішення за рахунок відсутності майна у Боржника - адже, відсутність майна у Боржника належним чином не підтверджена, а наявність майна у Боржника належним чином не перевірена.

Посилання (думка, позиція) на предмет того, що відповідно до абз. З ч. 5 ст. 13 Закону №1404- VIII порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом, Скаржник вважає передчасним, оскільки зазначена норма не звільняє державного виконавця від встановленого ч. 1ст. 18 Закону № 1404-V111 обов`язку вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, і стосується строків прийняття окремих рішень та вчинення окремих дій виконавчих дій, а не загальних строків здійснення виконавчого провадження та періодичності перевірки майнового стану боржника.

Наведена правова позиція законодавця підтверджена судовою практикою, зокрема. Постановою Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі №915/1294/13.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції»).

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України від 02 червня 2016 року N 1404-VII1 «Про виконавче провадження» та з метою приведення нормативно-правових актів у відповідність до вимог чинного законодавства, наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішення.

Відповідно до пункту 6 Інструкції з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом пунктів 9-11 Інструкції з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5, вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов`язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання державному виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення. Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв`язку або вручається виконавцем особі, яка зобов`язана вчинити дії. Доручення виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом щодо проведення окремих виконавчих дій органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами. Запит виконавця є письмовим документом, який є обов`язковим для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю інформації, документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень. Отримана інформація використовується органами державної виконавчої служби (приватним виконавцем) виключно із службовою метою.

Судом встановлено з даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, що відповідно до Постанови Заводського відділу ДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 12.12.2019 відкрито виконавче провадження №60839704 щодо примусового виконання виконавчого листа у справі №332/1121/19, виданого 16.09.2019 Заводським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Запоріжвогнетрив» заборгованості у розмірі 44164,60 грн.

Згідно Постанови Заводського відділу ДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 20.01.2020 передано виконавчий лист №332/1121/19 від 16.09.2019 передано до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) у строк до 20.01.2020.

Постановою старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) від 20.01.2020 прийнято виконавче провадження №60839704 з примусового виконання виконавчого листа №332/1121/19 від 16.09.2019.

Постановою старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) від 12.02.2020 визначено для боржника ОСОБА_1 розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 69,00 грн.

Постановою старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) від 12.02.2020 звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , які отримує в Управлінні ПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя.

Постановою старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) від 24.06.2020 визначено для боржника ОСОБА_1 розмір додаткових витрат виконавчого провадження у сумі 300,00 грн.

Постановою старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) від 01.09.2020 стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 4416,46 грн.

Постановою заступника начальника Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса ) від 09.05.2023, на підставі Наказу Міністерства юстиції України №932/5 від 10.03.2023 «Про відділи державної виконавчої служби у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) зі змінами утворено Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Одеса), реорганізувавши шляхом злиття Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) та Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), передано виконавчий документ №332/1121/19 від 16.09.2019 до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Одеса).

Постановою головного державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Одеса) від 17.05.2023 прийнято виконавче провадження №60839704 з примусового виконання виконавчого листа №332/1121/19 від 16.09.2019.

Станом на дату подання скарги (19.06.2025) виконавчий лист у справі №332/1121/19, виданий 16.09.2019 Заводським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Запоріжвогнетрив» заборгованості у розмірі 44164,60 грн. не виконаний.

Отже, відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, за період: 17.05.2023 по 19.06.2025 орган державної виконавчої служби в порушення норм Закону України «Про виконавче провадження» не вчиняв необхідних та своєчасних дій направлених на виконання рішення суду, порушивши цим самим права та законні інтереси Стягувача.

Лише після отримання данної скарги, старшим державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Одеса) 20.06.2025 за вих.. №275810237 направлено запит до Державної податкової служби України про джерела та/або суми доходів, нарахованих податковими агентами на користь боржників фізичних осіб та розміри утриманого податку з доходів боржників-фізичних осіб; 20.06.2025 за вих.. №275810230 направлено запит до Пенсійного фонду України про фізичних осіб боржників, які отримують пенсії, розмір їх пенсій та найменування органу Пенсійного фонду України, на обліку в якому перебуває боржник та інформацію про фізичних осіб-боржників, які працюють за трудовим та цивільно - правовими договорами, про їх останнє місце роботи; 20.06.2025 за вих.. №275810413 до Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону; 20.06.2025 запит на отримання інформації, що становить банківську таємницю; 20.06.2025 винесено Постанову про арешт коштів боржника, Постанову від 25.06.2025 про визначення поточного рахунку фізичної особи боржника у банку для здійснення видаткових операцій; 25.06.2025 за вих.. №276627017 повторно надано запит до Пенсійного фонду України про фізичних осіб боржників, які отримують пенсії, розмір їх пенсій та найменування органу Пенсійного фонду України, на обліку в якому перебуває боржник та інформацію про фізичних осіб-боржників, які працюють за трудовим та цивільно - правовими договорами, про їх останнє місце роботи; 25.06.2025 винесено Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника; 06.08.2025 за вих.. №285158657 надано запит до Державної фіскальної служби України про наявні рахунки у боржників юридичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців, а також рахунки, відкриті боржником юридичною особою через свої відокремлені підрозділи та 07.11.2025 зроблено повторний запит на отримання інформації, що становить банківську таємницю.

Отже, Лівобережним відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Одеса) у виконавчому проваджені №60839704 щодо примусового виконання виконавчого листа №332/1121/19 від 16.09.2019, виданого Заводським районним судом м. Запоріжжя було допущено наступні порушення Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень i рішень інших органів», Інструкції з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5, Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, котре затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року за №2432/5. Порушено порядок та періодичність здійснення заходів примусового виконання у вказаному виконавчому провадженні. Не вжито всі необхідні заходи, вжиття яких у свою чергу призвело б до виконання виконавчого листа №332/1121/19, виданого 16.09.2019 Заводським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Запоріжвогнетрив» заборгованості у розмірі 44164,60 грн., зокрема, як зазначає скаржник:

- по отриманню інформації щодо виявлення нерухомого майна Боржника (в т.ч.

земельних ділянок, які не мають кадастрового номеру та нерухомого майна, право на яке реєструвалося до 2013р.);

- по отриманню інформації щодо виявлення майнових прав, зокрема, корпоративних прав, акцій, прав інтелектуальної власності Боржника.

Не виконання рішення суду протягом більше як майже 5 років є наслідком формального підходу державного виконавця до виконання своїх обов`язків, не вчинення всього алгоритму дій виходячи із правового статусу боржника, виду його діяльності та отриманих відомостей при відкритті виконавчого провадження від стягувача.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на усій території України. При цьому держава Україна на своїй території повинна забезпечити реалізацію всіх прав, що випливають з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі й права на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах «Півень проти України» від 29.06.2004 заява № 56849/00, «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» від 29.06.2004 (заява № 18966/02) Високий суд нагадує практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1 (див. серед інших джерел, «Бурдов проти Росії», заява № 59498/00, § 40, ЄСПЛ 2002-ІП; «Ясіуньєне проти Латвії», заява № 41510/98, § 45, 6 березня 2003 року) - п. 53.

ЄСПЛ також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

У справі «Фуклев проти України», заява № 71186/01 (рішення від 07.06.2005) ЄСПЛ вказав, що Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

У пункті 43 рішення Європейського суду від 20.07.2004 р. по справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) суд зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд і водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 Конвенції як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 р. по справі «Продан проти Молдови» суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з Прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Положення статті 26 Закону України Про виконавче провадження не передбачає строк для добровільного виконання рішення суду Боржником, а навпаки, зобов`язує, приступити до його примусового виконання як момент відкриття виконавчого провадження, так і одразу після такого відкриття.

В пп. 51-53 рішення Європейського Суду з прав людини від 15.01.2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» зазначено, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції.

Враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у Постанові від 25 червня 2019 року у справі №924/1473/15, згідно котрої господарський суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обгрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (пункт 7.43.)

Згідно з принципом «jura novit curia» («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 року у справі №487/10128/14-ц).

За позицією наведеною у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», суд при оцінці доказів керується критерієм доведення вини «поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

У Постановах Касаційного господарського суду Верховного Суду також неодноразово визначено критерії категорії стандарту доказування та відзначено, що при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Суд наголошував, що стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність (Постанови Верховного Суду від 27.02.2019 у справі №922/1163/18; від 29.08.2018 у справі №909/105/15; від 29.08.2018 у справі №910/23428/17; від 31.01.2018 у справі №910/8763/17).

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про необхідність задоволення скарги ТОВ «Запоріжвогнетрив».

На підставі наведеного та керуючись Законом України "Про виконавче провадження" ст.ст. 258-261,451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив», суб`єкт оскарження: Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) на бездіяльність органу державної виконавчої служби у виконавчому провадженні №60839704 задовольнити.

Зобов`язати Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) здійснити дії по

належному виконанню виконавчого листа Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2019 у справі № 332/1121/19 в рамках виконавчого провадження № 60839704 в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження":

- по отриманню інформації щодо виявлення нерухомого майна Боржника - ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 (в т.ч. земельних ділянок, які не мають кадастрового номеру та нерухомого майна, право на яке реєструвалося до 2013р.);

- по отриманню інформації щодо виявлення майнових прав, зокрема, корпоративних прав, акцій, прав інтелектуальної власності Боржника - ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання її копії.

Повний текст ухвали складено 02.12.2025.

Суддя Н.В. Марченко