ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 683/2279/25

Провадження № 22-ц/820/2484/25

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

розглянув в порядку ч 1 ст 369 ЦПК України цивільну справу № 683/2279/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 яка подана її представником адвокатом Брадарською Наталією Володимирівною на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30 вересня 2025 року у складі судді Лугового О.М. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

У липні 2025 року ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом, в якому позивач просив, стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 4178252 від 18.05.2021 року в сумі 60597,95 грн та судові витрати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався, що 18.05.2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 4178252, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит у сумі 20 000 грн, а позичальник зобов`язалася повернути кредит в строк до 17.06.2021 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 1,70 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, а також сплатити комісію в розмірі 3 000 грн., яка нараховується за ставкою 15 % відсотків від суми кредиту одноразово. Кредитний договір укладено з відповідачкою в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та підписано шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

ТзОВ «Мілоан» виконало умови кредитного договору та перерахувало шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки відповідачки кошти в сумі 20 000 грн, однак відповідачка належним чином умови кредитного договору не виконувала, тому має заборгованість за кредитним договором, яка становить 60 597 грн. 95 коп., з яких: 18 818 грн. заборгованість за сумою кредиту, 38 779 грн. 95 коп. заборгованість по відсотках, 3 000 грн. заборгованість за комісією.

29 вересня 2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 76-МЛ, відповідно до якого ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ «Мілоан», в тому числі й до ОСОБА_1

13 червня 2025 року відповідачці було надіслано досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості, однак відповідачкою не було вчинено дій на погашення заборгованості, у зв`язку з чим товариство звернулося до суду з даним позовом.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30 вересня 2025 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит № 4178252 від 18.05.2021 року в розмірі 54 198 грн 87 коп, з яких: 18 818 грн заборгованість за сумою кредиту, 32 380 грн 87 коп заборгованість по відсотках, 3 000 грн заборгованість за комісією, в решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» 2 166 грн 59 коп судового збору та 3 130 грн 40 коп витрат на правничу допомогу.

ОСОБА_1 та її представник адвокат Брадарська Н.В. подали апеляційну скаргу, вважають рішення незаконним та необґрунтованим, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Представник апелянтки вважає, що в матеріалах справи відсутні належні докази укладення електронного договору за допомогою одноразового ідентифікатора (SMS-коду), оскільки в матеріалах справи відсутня інформація про IP-адресу пристрою, технічний журнал операцій, підтвердження від мобільного оператора, доказ згоди сторін на використання «аналога власноручного підпису», а саме факт надсилання одноразового ідентифікатора не підтверджує укладення правочину, якщо немає даних про особу, яка цей ідентифікатор використала. Крім того, позивач не надав жодного первинного документа (платіжного доручення, банківської виписки, реєстру транзакцій), який би підтверджував перерахування 20 000 грн на рахунок ОСОБА_1 . Також, посилається представник апелянтки, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження переходу права вимоги до них, оскільки не надано повного тексту договору відступлення права вимоги №76-МЛ від 29.09.2021 року, укладеного між ТзОВ «Мілоан» і ТзОВ «ФК Кредит-Капітал», акту приймання-передачі реєстру боржників та повідомлення відповідача про заміну кредитора, як вимагає ч. 2 ст. 516 ЦК України. Крім того, позивачем безпідставно стягнуто 3 000 грн комісії, оскільки згідно з ч. 5 ст. 18 Закону «Про споживче кредитування» існує пряма заборона вимагати від споживача будь-які платежі, які не були чітко визначені у договорі, у поданому договорі інформація про комісію відсутня, отже, її стягнення є безпідставним.

З огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30 вересня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, 18.05.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4178252.

Кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк визначений пунктом 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній пунктом 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений пунктом 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором ( пункт 1.1.).

Сума кредиту становить 20 000 грн. у валюті гривня (пункт 1.2.).

Кредит надається строком на 30 днів з 18.05.2021 (строк кредитування) ( пункт 1.3).

Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 17.06.2021 року (пункт 1.4.).

Комісія за надання кредиту становить 3 000 грн., яка нараховується за ставкою 15 % від суми кредиту одноразово ( пункт 1.5.1.).

Проценти за користування кредитом 10 200 грн., які нараховуються за ставкою 1,7 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пункт 1.5.2.).

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом ( пункт 1.6.).

Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Тип процентної ставки - фіксована.

Особливості нарахування процентів визначені та пролонгації договору передбачені п. п. 2.2, 2.3 цього договору (пункт 1.7.).

Додатками до договору про споживчий кредит № 4178252 від 18.05.2021 є графік платежів за договором та паспорт споживчого кредиту.

В анкеті-заяві на кредит № 4178252 вказано: суму кредиту: 20000 грн; строк кредиту: 30 днів з 2021-05-18, дата повернення кредиту: 2021-06-17; сума до повернення: 33200 грн, складові частини сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту: 3000 грн, нараховується одноразово за ставкою 15,00 відсотків від суми кредиту за договором; проценти за користування кредитом: 10200 грн. Нараховуються за ставкою 1,70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

ТзОВ «Мілоан» перерахувало кредитні кошти у розмірі 20 000 грн ОСОБА_1 на рахунок НОМЕР_1 , що підтверджується платіжним дорученням № 46548241 від 18 травня 2021 року.

29 вересня 2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №76-МЛ, відповідно до умов якого ТзОВ «Мілоан» передає (відступає) ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату, а ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до боржників у реєстрі боржників. Про що також був складений акт приймання-передачі реєстру божників від 29 вересня 2021 року.

Згідно з платіжною інструкцією № 41765 від 29.09.2021 року ТзОВ «ФК «Кредит Капітал» сплатило на користь ТзОВ «Мілоан» кошти згідно з договором відступлення прав вимоги № 76-МЛ від 29 вересня 2021 року

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №76-МЛ від 29 вересня 2021 року від ТзОВ «Мілоан» до ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4178252 від 18.05.2021 року на загальну суму 60 597 грн. 95 коп.

Заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 4178252 від 18.05.2021 року, становить 60 597 грн. 95 коп., з яких: 18 818 грн. заборгованість за сумою кредиту, 38 779 грн. 95 коп. заборгованість по відсотках, 3 000 грн. заборгованість за комісією.

13 червня 2025 року відповідачу було надіслано досудову вимогу на погашення кредитної заборгованості та повідомлення про зміну кредитора.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка не виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» слід стягнути суму неповернутого кредиту, проценти за користування кредитом та комісію, в межах погодженого строку кредитування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його законним та обґрунтованим.

Відповідно до частини 4 статті 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Згідно зі ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з частинами 3, 4, 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено, що між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 4178252, який було підписано позичальницею з використанням електронного цифрового підпису позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора U76392, за умовами якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит на умовах, встановлених договором, а споживач зобов?язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов?язки, передбачені договором.

На підтвердження підписання відповідачкою договору про споживчий кредит № 4178252 від 18.05.2021 року, позивачем додано довідки про ідентифікацію.

Згідно довідки про ідентифікацію клієнт ОСОБА_1 здійснила акцепт договору № 4178252 від 18.05.2021 року шляхом підписання аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора «U76392» 18.05.2021 13:29, який відправлено на номер телефону, який належить відповідачці.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження підписання відповідачкою договору про надання кредиту електронним цифровим підписом є такими, що не заслуговують на увагу.

На підтвердження укладення в електронній формі договору про надання споживчого кредиту № 4178252 від 18.05.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 позивач надав його паперову копію, в якій зазначено усі реквізити відповідачки, в тому числі паспортні дані, ідентифікаційний код, місце проживання, а також інформація щодо умов кредитування. Даний договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що був введений ОСОБА_1 , особу якої попередньо ідентифіковано ТзОВ «Мілоан», і на вказаний нею номер телефону відправлено одноразовий ідентифікатор «U76392» для акцептування вищевказаного договору.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Оскільки кредитний договір укладений шляхом накладення електронного підпису відповідачки, який ідентифікує його особу, договір вважається укладеним.

Поряд з цим, без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт Товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про належне укладення договору про надання споживчого кредиту № 4178252 від 18.05.2021 року.

Аргументи апеляційної скарги щодо відсутності доказів виникнення між сторонами зобов`язальних правовідносин колегія суддів не бере до уваги з огляду на встановлені обставини справи.

Відповідачкою не надано доказів оплати заборгованості, яка виникла на виконання електронного кредитного договору № 4178252 від 18.05.2021 року, не спростовано належно проведеного розрахунку заборгованості позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, пунктами 1.3, 1.4 договору встановлено, що кредит надається строком на 30 днів з 18.05.2021 року, з обов`язком повернення кредитних коштів, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування ними до 17.06.2021 року включно.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 висловила таку правову позицію: «надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.».

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За умовами спірного кредитного договору № 4178252 від 18.05.2021 року сторони визначили термін (дату) повернення кредиту і сплату комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 17.06.2021 року.

Подальше користування позичальником кредитними коштами визначалось порядком пролонгації кредиту, встановленим пунктом 2.2 договору, якими визначається волевиявлення позичальника продовжити строк користування/повернення кредиту.

Відповідно до п.2.2 розділу 2 договору «Умови виконання» встановлено: позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1.-1.5.2. договору, в термін (дату) вказаний в п. 1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п. 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 договору, в сумі та на умовах визначених п. 2.3 договору. Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 договору. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах згідно з п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6. договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди позичальника.

У пункті 2.3 договору визначено порядок пролонгації строку кредитування.

Відповідно до п. 2.3.1.1. договору передбачено, що позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил.

Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.

Відповідно до п. 2.3.1.2 договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).

Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору.

За таких обставин, умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. За відсутності доказів повернення відповідачем кредитних коштів та обумовленої суми процентів за користування кредитом до 17.06.2021, відбулося продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, що свідчить про пролонгацію строку кредитування на стандартних умовах, як передбачено п. 2.3.1.2 договору.

Згідно витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №76-МЛ від 29.09.2021 року та з виписки з особового рахунка за кредитним договором №4178252 від 18.05.2021 року, вбачається, що сума нарахованих відповідачу відсотків становить 38 779 грн. 95 коп.

Відповідно до матеріалів справи встановлено, що строк дії договору укладеного між сторонами становить 30 днів, тобто з 18.05.2021 року по 17.06.2021 року (пункт 1.3 та пункт 1.4 Договору). Пунктом 1.5.2 договору передбачено: проценти за користування кредитом: 10200 грн., які нараховуються за ставкою 1,70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6 договору).

Сторони погодили, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів (п.2.3.1.2 договору).

Як вірно було встановлено судом в межах строк кредитування 30 днів до 17.06.2025 року позичальником нараховано відсотки за користування кредитом, в межах погодженої відсоткової ставки 1,7% становить 10200 грн.

18.06.2025 року ОСОБА_1 внесла кошти частково на сплату тіла кредиту 600 грн, процентів по кредиту 1420 грн та оплатила комісію за пролонгацію .

ТзОВ «Мілоан» з 18.06.2021 року по 22.08.2021 року продовжило нарахування відсотків за надання кредиту з урахуванням пролонгації на стандартних та пільгових умовах, з урахуванням п.п. 1.5.1, 2.3.1.1, п.п. 1.6, 2.3.1.2 договору, при цьому розмір нарахованих відсотків становив 38 779 грн. 95 коп.

Тобто, за відсутності доказів повернення відповідачем кредитних коштів та обумовленої суми відсотків за користування кредитом до 17.06.2021 року, відбулося продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, що свідчить про пролонгацію строку кредитування на стандартних умовах, як передбачено п. 2.3.1.2 договору.

Поряд з цим, системний аналіз положень п.п. 1.1 - 1.4 кредитного Договору щодо порядку та строку кредитування (30 днів), п.п. 2.2-2.4 кредитного Договору щодо пролонгації (60 днів), дають підстави для висновку, що термін користування кредитними грошима розпочався 18.05.2021 року та закінчився 17.06.2021 року (30днів) і міг бути пролонгований на строк не більше 60 днів, оскільки за вищевказаними погодженими сторонами умовами кредитного Договору не передбачено можливість його подальшої пролонгації після 16.08.2021 року.

З урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції правомірно, визначив розмір процентів за користування кредитом в сумі 32380 грн. 87 коп, які нараховані за період з 18.06.2021 року по 16.08.2021 року та відмовив у стягенні процентів нарахованих після 16.08.2021 року.

Відтак, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про недоведеність укладення між стронами кредитного договору на тих умовах на які посилався позивач, неотримання відповідачкою кредитних коштів, а також недоведення розміру кредитної заборгованості, в тому числі яка нараховувалася поза межами строку кредитування, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження вказаних обставин.

Будь-яких доказів на спростування обставин, що кошти, визначені в електронному договорі у розмірі 20000 грн. надійшли в розпорядження відповідачки на належну їй банківську картку, отримання та користування кредитними коштами, а також спростування розміру заборгованості по кредиту, розмір якої відображено у розрахунку, відповідачка не надала.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про виконання відповідачкою своїх зобов`язань з повернення коштів за тілом кредиту у строк, визначений договором, тобто в межах строку кредитування до 17.06.2021 року, тому відповідачка продовжила користуватись кредитними коштами, здійснивши пролонгацію дії кредитного договору, яка відбулась автоматично, що відповідає п. 2.3 договору на строк не більше 60 днів.

Щодо доводів апелянта про безпідставне стягнення комісії за надання кредиту 3 000 грн., то таке стягнення передбачено пункт 1.5.1. Договору та відповідає вимогам ч 5 ст 18 Закону України «Про споживче кредитування», якою прямо передбачено право кредитора на отримання від позичальника комісії за надання кредиту.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит Капітал».

Інші доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до незгоди із пред`явленим позовом та власного тлумачення характеру спірних правовідносин.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 яка подана її представником адвокатом Брадарською Наталією Володимирівною залишити без задоволення.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 грудня 2025 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова