Справа №333/8461/24
Провадження №2/333/667/25
РІШЕННЯ

іменем України

18 листопада 2025 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Михайлової А.В.

з участю секретаря судового засідання Панченко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Комарова-7» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,

В С Т А Н О В И В:

Представником Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Комарова-7» адвокатом Гончаровим В.І., подано позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив суд стягнути солідарно з Відповідачів на користь Позивача:

заборгованість по оплаті витрат на утримання будинку і прибудинкової території та комунальних витрат в розмірі 10219,68 грн.; 448,78 грн. 3% річних, 1453,61 грн. інфляційні витрати, судовий збір в розмірі 2 422, 40 грн.; витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.; поштові витрати.

В обґрунтування позову зазначає про те, що Відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1 , і є співвласниками багатоквартирного будинку, в якому створено ОСББ «Комарова-7». Згідно з статуту ОСББ на обслуговування будинку та прибудинкової територій співвласник доручає ОСББ обслуговування будинку та прибудинкової території та приймає участь у витратах по виконаних роботах. Відносини з приводу створення та діяльності об`єднання співвласників багатоквартирних об`єднань регулюються Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», їх статутом га договором про обслуговування будинку та прибудинкової території. Відповідачі своїх зобов`язання належним чином не виконували, внаслідок чого утворилась заборгованість по внескам членів об`єднання. В подальшому, Позивач збільшив позовні вимоги, просив стягнути заборгованість по оплаті витрат на утримання будинку і прибудинкової території та комунальних витрат в розмірі 11992, 22 грн. за період з 01.06.2021 по 31.09.2024.

Ухвалою суду від 11.10.2024 позовна заява прийнята до розгляду, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідачами 08.11.2024 подано відзив на позовну заяву, в якому просять суд у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування заперечень зазначають, що сума заборгованості не відповідає заявленої у позовних вимогах, оскільки ними здійснювались оплати за утримання будинку за період друга половина 2021 року початок 2022 року, які з невідомих причин не були враховані Позивачем. Зазначають, що Позивачем не була проведена звірка розрахунків і не вживались заходи досудового врегулювання спору. Окрім цього, звертають увагу суду на те, що Позивачем не були надані суду виписки з банківського рахунку ОСББ, які могли б підтвердити надходження або відсутність платежів, копій повідомлень або претензій, які могли б підтвердити інформування співвласників щодо наявності заборгованості та вимоги її погашення. Позивачем не надано доказів/документів, які підтверджують право власності відповідачів на квартиру, про те, що вони є співвласниками спірної квартири. Щодо стягнення з судових витрат зазначають, що сума є неспівмірною, зважаючи на складність справи, ціну позову, обсягу матеріалів справи, кількістю підготовлених процесуальних документів, тривалістю розгляду справи.

21.11.2024 Представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог та долучення доказів про сплату втрат на правничу допомогу. В обґрунтування якої зазначає, що з моменту звернення до суду з даним позовом заборгованість по сплаті внесків на утримання будинку збільшилась, тому вважає за необхідне стягнути заборгованість за період з 01.01.2021 по 31.09.2024, і яка становить 11 992, 17 грн.

26.11.2024 Представником позивача подано відповідь на відзив.

Представник позивача в судове засідання не з`явивсь, у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідачів, також до суду не з`явився,від представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності проти задоволення позову заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши обставини, на які посилається Позивач як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню повністю виходячи з такого.

Судом встановлено, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Комарова-7» функціонує на підставі Статуту ОСББ «Комарова-7», затвердженого учасниками зборів ОСББ «Комарова-7» протоколом №1 від 02.11.2019 року.

Згідно з виписки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, 21 грудня 2019 року ОСББ «Комарова-7» зареєстровано як юридична особа з внесенням відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; номер запису 1048532.

Протоколом №2 зборів співвласників ОСББ «Комарова-7» від 30.11.2019 затверджено порядок, перелік, розмір внесків та платежів до ОСББ «Комарова-7», а саме у розмірі 7 грн. за 1 кв.м.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_1 від 21.11.2024 р., який підписаний адвокатом Гончаровим В.І. сума боргу за період січень 2021 по вересень 2024 складає 11992, 22 грн.

Відносини, які виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках врегульовані положеннями Закону України № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 2189-VIII).

Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з ст.1 Закону № 2189-VIII споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 12 Закону № 2189-VIII надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

До житлово-комунальних послуг належить, зокрема житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо (п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону № 2189-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону № 2189-VIII ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім, випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

У відповідності до п.14 ч. 1 ст.1 Закону № 2189-VIII управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Згідно з положень ст.1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» № 2866-III (далі Закон № 2866-III), асоціація власників жилих будинків - це юридична особа, створена для представлення спільних інтересів об`єднань.

Статтями 4, 12 Закону № 2866-III передбачено, що об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належною утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово- комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання.

Згідно з п. п. 1, 2, 5, 6 ст. 4 Закону № 2866-III, співвласники зобов`язані забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку: викопувати рішення зборів співвласників: забезпечувати додержання вимог житловою і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин: кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спілішого майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Також відповідно до п. 10 ст. 7. ст. 15, 16 Закону № 2866-III, співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Співвласник зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень. Об`єднання мас право здійснювати контролі, за своєчасною сплатою внесків і платежів.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 7 Закону № 2866-III кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону № 2866-III співвласники зобов`язані виконувати рішення загальних зборів.

Відповідно до положень п. 11 ст. 10 Закону № 2866-III рішення зборів співвласників є обов`язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення після прийняття рішення.

Статтею 23 Закону № 2866-III передбачено, що внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.

Відповідно до ст. 15 Закону № 2866-III, а також підпункту 9 пункту 2 розділу V Статуту ОСББ «Комарова-7» співвласник зобов`язаний, зокрема, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового оборогу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.3 ст. 17 Закону № 2866-III, ОСББ вправі вимагати своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання платежів, зборів і внесків від власників приміщень, а також відрахувань до резервного і ремонтних фондів.

Аналогічні правові норми та обов`язки щодо своєчасної сплати співвласниками належних внесків та платежів, виконання рішення статутних органів передбачені Статутом ОСББ «Комарова-7».

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує.

Згідно з ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 385 ЦК України, власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такою будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.

Особа, яка є власником приміщення, в якому створено ОСББ (асоціацію), зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна незалежно від членства в об`єднанні (асоціації).

Вищевикладене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 27.01.2016 у справі № 3-1028гс15.

Суд звертає увагу, що Представником позивача до матеріалів справи не долучено копії правовстановлюючого документу, копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, у зв`язку з чим, позбавлений можливості перевірити право власності відповідачів на квартиру АДРЕСА_1 .

Щодо розрахунку заборгованості суд дійшов до наступних висновків.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13.05.2020, яка, відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з Відповідачів заборгованості по оплаті витрат на утримання будинку і прибудинкової території та комунальних витрат в розмірі 11 992, 22 грн.

Єдиним доказом на підтвердження доводів про наявність у Відповідачів заборгованості перед Позивачем зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території , є доданий Представником позивача до позовної заяви розрахунок заборгованості квартири АДРЕСА_1 за 2021, 2022, 2023, 2024 р. за підписом Представника позивача, зі змісту якого вбачається, що заборгованість Відповідачів становить 11992,22 грн.

Жодних інших документів на підтвердження факту виникнення та існування у Відповідачів непогашеної перед Позивачем заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території (в тому числі квитанцій, виписок з особових рахунків, виписок з банківських рахунків, актів звірки та інших первинних документів) матеріали справи не містять і Представником позивача суду не надано.

На підтвердження обставин, що мають значення для справи, Представником позивача не надано доказів, на якій підставі ОСББ «Комарова-7» нараховано Відповідачам заборгованість за житлово-комунальні послуги саме у розмірі, зазначеному у позові, складеному ОСББ «Комарова-7».

Відсутність таких доказів в матеріалах справи унеможливлює перевірку судом наявності підстав стягнення оплати з Відповідачів за спожиті житлово-комунальні послуги і правильності нарахованого Представником позивача розміру заборгованості.

Розрахунок заборгованості не є належним доказом заборгованості Відповідачів, оскільки не містить деталізованого розрахунку нарахувань та розрахунку належних до стягнення платежів, який здійснено відповідно до періоду надання послуг за встановленими тарифами, актів виконаних робіт, що унеможливлює перевірку даних нарахувань судом.

Представником позивача не надано суду квитанцій, рахунків або у іншому вигляді сформованих вимог на ім`я Відповідачів про оплату житлово-комунальних послуг за період, за який виникла заборгованість.

Відсутність таких доказів в матеріалах справи унеможливлює перевірку судом наявності підстав стягнення оплати з Відповідачів.

Таким чином, Представником позивача не надано належних доказів, які підтверджують розмір заборгованості Відповідачів, не надано жодного первинного документу (виписок з рахунку, квитанцій, рахунків на оплату внесків на утримання будинку та прибудинкової території), не надано доказів їх направлення Відповідачам та не надано доказів нездійснення такої оплати в повному обсязі чи частково Відповідачами.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що між Позивачем та Відповідачам взагалі укладався договір про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, на який посилається у позовній заяві.

Суд також бере до уваги заперечення Відповідачів, що доказів направлення Позивачем досудової вимоги про погашення заборгованості іншим Відповідачам матеріали справи не містять і Представником позивача суду не надано, що суперечить концепції змагальності.

Згідно з ч. 1 та 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень ч. 3 ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Положеннями ч. 2 ст.78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї (ч. 1 ст. 84 ЦПК України).

Представник позивача у позовній заяві не зазначив про неможливість подати будь-які докази.

У п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

За таких обставин, враховуючи відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів, стягнення з Відповідачів заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.01.2021 по 31.09.2024 у розмірі 11 992,22 грн. є безпідставними.

Враховуючи викладене вище, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

У частині другій статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСББ «Комарова-7» задоволенню не підлягають, судові витрати, понесені Позивачем на сплату судового збору та витрати на правничу допомогу, необхідно залишити за останнім.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 4, 15, 16, 536, 530, 625 ЦК України, ст. 1,5,7,8, 9, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 9, 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, ст. 1,2,4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та керуючись ст. 13, 76-81, 83, 89, 95, 141, 263, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Комарова-7» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій залишити без задоволення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення судового рішення, апеляційної скарги. Учасники, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя А.В.Михайлова