провадження 2/287/73/25
Справа № 287/507/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Нижник Г.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Олевського міського споживчого товариства, ОСОБА_2 , Спілки споживчих товариств Житомирської області, Приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Романчука Андрія Миколайовича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Комунальне підприємство «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради» про визнання недійсним та скасування рішення аукціону з продажу майна споживчої кооперації Житомирської області, оформленого протоколом № 8 від 25.09.2012 року, договору купівлі-продажу нежитлової будівлі (магазину) від 23.10.2012 року, реєстраційний номер 2472, запису № 184 від 29.10.2012 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нежитлову будівлю (магазин) по АДРЕСА_1 , здійсненого КП «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради»,-

ВСТАНОВИВ:

До Олевського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Олевського міського споживчого товариства, ОСОБА_2 , Спілки споживчих товариств Житомирської області, Приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Романчука Андрія Миколайовича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Комунальне підприємство «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради» про визнання недійсним та скасування рішення аукціону з продажу майна споживчої кооперації Житомирської області, оформленого протоколом № 8 від 25.09.2012 року, договору купівлі продажу нежитлової будівлі (магазину) від 23.10.2012 року, реєстраційний номер 2472, запису № 184 від 29.10.2012 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нежитлову будівлю (магазин) по АДРЕСА_1 , здійсненого КП «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради».

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Русину М.Г.

Ухвалою суду позовну заяву залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та позивачу надано строк для усунення недоліків.

На адресу суду від позивача надійшла заява на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху з додатками.

На підставі Розпорядження Олевського районного суду Житомирської області №886 від 29 жовтня 2025 року цивільну справу № 287/507/23 за позовом ОСОБА_1 до Олевського міського споживчого товариства, ОСОБА_2 , Спілки споживчих товариств Житомирської області, Приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Романчука Андрія Миколайовича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Комунальне підприємство «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради» про визнання недійсним та скасування рішення аукціону з продажу майна споживчої кооперації Житомирської області, оформленого протоколом № 8 від 25.09.2012 року, договору купівлі продажу нежитлової будівлі (магазину) від 23.10.2012 року, реєстраційний номер 2472, запису № 184 від 29.10.2012 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нежитлову будівлю (магазин) по АДРЕСА_1 , здійсненого КП «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради`передано для повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, оскільки суддя Олевського районного суду Житомирської області Русин М.Г. звільнений.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

За змістом ч. 12 ст. 33 ЦПК України, у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Нижнику Г.П.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі вбачається наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За приписами ч. 1 ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У пункті 1 статті 6 Конвенції закріплене «право на суд» разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства», заява № 4451/70, пункт 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутності цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 17 січня 2012 року у справі «Станєв проти Болгарії», заява № 36760/06, пункт 230).

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 ГПК України визначено категорію справ, які підлягають розгляду в господарському суді, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Зі змісту позовної заяви встановлено, що предметом спору є нежитлова будівля, яка належала Олевському міському споживчому товариству, яка в подальшому цим же товариством відчужена за договором купівлі-продажу від 23.10.2012 фізичній особі. Позивач, який є пайовиком товариства, вважає таке рішення незаконним, оскільки воно прийняте всупереч інтересам споживчого товариства без згоди загальних зборів, що порушило його та інших пайовиків право брати участь у діяльності споживчого товариства, приймати рішення щодо майна товариства.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про кооперацію» та статтею 6 Закону України «Про споживчу кооперацію» член споживчого товариства має право, зокрема, брати участь у господарській діяльності цього товариства, в управлінні ним; обирати та бути обраним до його органів управління і контролю; одержувати частку прибутку, що розподіляється за результатами господарської діяльності між членами споживчого товариства відповідно до їх пайового внеску.

Вказані норми кореспондуються із ч. 3 ст. 96-1 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), згідно якої учасники (засновники, акціонери, пайовики) юридичної особи мають право у порядку, встановленому установчим документом та законом брати участь в управлінні юридичною особою у порядку, визначеному установчим документом, крім випадків, встановлених законом; брати участь у розподілі прибутку юридичної особи і одержувати його частину (дивіденди), якщо така юридична особа має на меті одержання прибутку; у випадках, передбачених законом та установчим документом, вийти з юридичної особи; здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, паїв та інших об`єктів цивільних прав, що засвідчують участь у юридичній особі, у порядку, встановленому законом; одержувати інформацію про діяльність юридичної особи у порядку, встановленому установчим документом; одержати частину майна юридичної особи у разі її ліквідації в порядку та у випадках, передбачених законом, установчим документом (право на ліквідаційну квоту).

Згідно з ч. 6 ст. 96-1 ЦК України корпоративними відносинами є відносини між учасниками (засновниками, акціонерами, пайовиками) юридичних осіб, у тому числі які виникають між ними до державної реєстрації юридичної особи, а також відносини між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, пайовиками) щодо виникнення, здійснення, зміни і припинення корпоративних прав.

Права членів Олевського міського споживчого товариства зазначені у п. 15 Статуту Олевського міського споживчого товариства від 02.04.2001, де зазначено, крім іншого, що член споживчого товариства має право брати участь в діяльності споживчого товариства, обирати і бути обраним до його органів управління і контролю; мати частку в майні споживчого товариства; одержувати дивіденди з прибутку.

Зазначені статутні права членів споживчого товариства у розумінні ст. 96-1 ЦК України є корпоративними правами, оскільки передбачають зумовлені членством у споживчому товаристві можливості участі в управлінні ним, отримання певної частки прибутку (дивідендів) та активів цього товариства.

Беручи до уваги те, що позовні вимоги за позовом обґрунтовані про порушення корпоративних прав позивача, суд вважає, що їх слід розглядати за правилами господарського судочинства.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верхового Суду, викладеними у Постанові ВП ВС від 29.05.2019 № 592/2083/15-ц.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.5 ст. 186 ЦПК України, відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що між сторонами виник спір, який має розглядатися в порядку господарського судочинства, тобто зазначена справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір, загальний розмір якого становить 4294,40 грн., що підтверджується квитанціями №0.0..1 від 20.02.2023 та № від 30.01.2025.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне повернути позивачу ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір, всього на суму 4294,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 186 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Олевського міського споживчого товариства, ОСОБА_2 , Спілки споживчих товариств Житомирської області, Приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Романчука Андрія Миколайовича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Комунальне підприємство «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради» про визнання недійсним та скасування рішення аукціону з продажу майна споживчої кооперації Житомирської області, оформленого протоколом № 8 від 25.09.2012 року, договору купівлі продажу нежитлової будівлі (магазину) від 23.10.2012 року, реєстраційний номер 2472, запису № 184 від 29.10.2012 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нежитлову будівлю (магазин) по АДРЕСА_1 , здійсненого КП «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради» у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачу, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирській області повернути ОСОБА_1 , сплачений судовий збір у сумі 4294 (чотири тисячі двісті дев`яносто чотири) гривні 40 копійок, внесений згідно платіжної інструкції №0.0..1 від 20.02.2023 та платіжки № від 30.01.2025.

На ухвалу про відмову у відкритті провадження може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

ССуддя: Г. П. Нижник