Справа № 737/659/25
Провадження № 2/737/282/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 грудня 2025 року с-ще Куликівка

К у л и к і в с ь к и й р а й о н н и й с у д Ч е р н і г і в с ь к о ї о б л а с т і

СуддяЛібстер А.С.
секретар судового засіданняСкляр А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 737/659/25
за позовомОСОБА_1
доОСОБА_2
простягнення заборгованості
учасники справи та представники:
позивач та представник позивача не з`явились
відповідачне з`явився ВСТ

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Переверзєв Олександр Олександрович, діючи в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики, укладеним між позивачем та відповідачем у письмовій формі 30.07.2024, у розмірі 15700 доларів США. В обґрунтування позову також вказує, що на адресу ОСОБА_2 рекомендованим повідомленням була направлена претензійна вимога від 08.07.2025 за місцем його реєстрації, з проханням повернути отримані кошти за вищевказаною розпискою в строк до 20.07.2025. Вказана вимога не була виконана відповідачем. На день звернення з позовом кошти позивачу не повернуті, а тому просить стягнути суму боргу за розпискою та стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 20000 гривень.

Позовна заява надійшла до суду 29.07.2025. Головуючий суддя своєю ухвалою від 05.08.2025 позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі, підготовче судове засідання призначене на 11.09.2025, яке також відкладалось 01.10.2025 та на 21.10.2025 через неявку відповідача. 21.10.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача та позивач у судові засідання не з`явились, в позові просили справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та не заперечують проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судові засідання судові засідання 11.09.2025, 01.10.2025, 21.10.2025 13.11.2025 та 03.12.2025 не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки.

На підставі ст. 280, 281 ЦПК України судом вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, що 30.07.2024 року відповідач ОСОБА_2 написав та підписав розписку, відповідно до якої він підтверджує, що отримав від ОСОБА_1 кошти на придбання авто в розмірі 15 700 доларів США (а.с.45). Строк повернення за змістом розписки не встановлений.

08.07.2025 адвокатським об`єднанням «Рябінін, Переверзєв та Партнери» рекомендованим повідомленням була направлена претензійна вимога від 08.07.2025 за місцем реєстрації ОСОБА_2 , з проханням повернути отримані кошти за вищевказаною розпискою в строк до 20.07.2025. На час розгляду справи в суді, відповідач будь-яких заперечень щодо написання вказаної боргової розписки чи відсутності боргу перед позивачем не надав.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою ст. 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей, є розписка про отримання в борг грошових коштів.

Відповідно до частини першої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки».

Згідно зі ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Відповідно до ст. 525 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно із ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 509, 525, 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Наявність оригіналу боргової розписки у позивача, свідчить про те що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано. Надана представником позивача розписка від 30.07.2024, яка підписана відповідачем власноручно, що ніким не спростовано, є належним і допустимим доказом, що підтверджує факт укладення договору, отримання відповідачем коштів у розмірі 15 700 доларів США за договором та наявності у нього зобов`язань перед позивачем.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

У разі, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Таким чином, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч.1 ст. 1046 ЦК України, а також ч.1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Велика Палата Верховного Суду у справі №373/2054/16 дійшла також висновку, що чинне законодавство не містить заборони на виконання грошових зобов`язань в іноземній валюті, якщо вона прямо передбачена у договорі. У випадку отримання позики в іноземній валюті позичальник зобов`язаний повернути саме ту суму й у тій валюті, в якій було надано позику, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, ні укладення, ні виконання зобов`язань у валюті не суперечать вимогам законодавства. Суд має право ухвалити рішення про стягнення суми боргу в іноземній валюті. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати ВС від 4 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували докази, надані стороною позивача щодо наявності чи відсутності грошового зобов`язання за розпискою від 30.07.2024. Наявність в матеріалах справи боргової розписки свідчить про невиконання взятих на себе зобов`язань зі сторони відповідача, а тому, суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за борговою розпискою від 30.07.2024 року є правомірними, та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.1), які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Правнича допомога адвокатським об`єднанням «Рябінін, Переверзєв та Партнери» надавалася на підставі договору про надання правничої допомоги від 25.04.2025, відповідно до якого гонорар адвоката становить 20 000 грн, які виплачуються в день підписання договору (а.с.14), акту прийняття передачі наданих послуг судових витрат від 25.04.2025 (консультація, складання позову, виготовлення додатків) (а.с.12), квитанції типової форми № КО-1 до прибуткового касового ордеру № 2 від 25.04.2025 (а.с.13), виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб (а.с.10).

Суд, з урахуванням складності справи, розміру заявлених вимог, порядку її розгляду без участі сторін, обсягом виконаних робіт, часом, витраченим на виконання таких робіт, вважає вказані витрати не співмірними зі складністю справи, розміром заявлених вимог та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для зменшення витрат на правничу допомогу до 10 000 грн, що буде відповідати принципам розумності та справедливості.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 13, 76-81, 141, 263-265, 280-285 ЦПК України, ст. ст. 207, 524, 525, 526, 533, 610, 612, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) заборгованість за борговою розпискою у розмірі 15 700 (п`ятнадцять тисяч сімсот) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 6 557, 15 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 )на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами за результатами апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя А. С. Лібстер