РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 року

м. Рівне

Справа № 566/863/24

Провадження № 22-ц/4815/1045/25

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий суддя: Боймиструк С.В.,

судді: Хилевич С.В., Шимків С.С,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шевчука Віктора Миколайовича на рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 02 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача фінансових послуг та стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

23 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", в якому просив здійснити захист його прав, як споживача фінансових послуг, стягнувши з АТ КБ "ПриватБанк" на його користь грошові кошти у сумі 37178,77 гривень.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач покликається на те, що 15 травня 2022 року виявив, що номер його телефону, який значиться фінансовим до його карткових рахунків, відкритих у АТ КБ «Приватбанк» (надалі Банк), споживачем фінансових послуг якого він є, заблоковано. Після цього, 16.05.2022, на наступний робочий банківський день, він звернувся до Млинівського відділення АТ КБ "ПриватБанк" з метою з`ясувати вищевказані обставини. Працівники банку повідомили йому, що 15.05.2025 невідомі особи шахрайськими діями заволоділи грошовими коштами, які знаходились на його карткових рахунках НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , загальною сумою 37178,77 грн. Однак, жодних sms-повідомлень про проведення транзакцій за картковими рахунками прив`язаними до мобільного додатку "Приват24» на мобільний телефон ОСОБА_1 не отримував. Також, того дня він звернувся із заявою до Відділення поліції №4 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, де по цьому факту було розпочато кримінальне провадження.

Насанкціоновані ним транзакції по списанню з його карткових рахунків грошових коштів на загальну суму 37178,77 грн., позивач вважає незаконними з огляду на наступне.

Так, позивач зазначає, що на правовідносини між ним і Банком поширюється дія ст.1 ЗУ "Про захист прав споживачів" в силу того, що він є споживачем фінансових послуг, які надаються йому на договірних засадах АТ КБ "ПриватБанк".

Згідно зі ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Правила пунктів: 1,6,9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного Банку України № 705 від 05.11.2014 року ( надалі Положення НБУ), передбачають обов`язки користувача недопускати неправомірного використання електронного платіжного засобу іншими особами, зокрема, не передавати іншим особам цей засіб, а також відомості за допомогою яких можна здійснити електронну ідентифікацію засобу без фізичного його пред`явлення, належно зберігати, недопускаючи втрати. У разі втрати, та або виявлення факту платіжних операцій, які він не виконував, негайно повідомити Банк про це у спосіб, визначений договором. До моменту такого повідомлення ризик збитків від несанкціонованих платіжних операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення - Банк. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії, чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Обгрунтовуючи свої вимоги вищезазначеними нормами матеріального права, позивач стверджує, що зазначених норм він дотримувався, не вчиняв дій, які б могли призвести до незаконного здійснення платіжних операцій іншими особами з використанням його платіжних карток. При цьому, покликається на правову позицію, наведену у постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 у справі № 6-71цс15, якою в аналогічній справі Суд дійшов висновку, що у випадку виконання несанкціонованих або некоректних платіжних операцій, при добросовісній поведінці користувача, за умови негайного повідомлення користувачем про такі операції банківську установу, Банк негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Аналогічні правові висновки містяться у постановах ВС від 14.02.2018 у справі № 127/23496/15-цс; від 20.06.2018 у справі № 691/699/16-ц та ін.

За наведених вище обставин, вважаючи свою поведінку, як споживача фінансових послуг, добросовісною, позивач просив захистити його права у спосіб, наведений у позовній заяві.

Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 02 травня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

На рішення суду представник ОСОБА_1 - адвокат Шевчук Віктор Миколайович подав апеляційну скаргу, де йшлося про його незаконність та необґрунтованість, які полягали в неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності викладених висновків обставинам справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що суд неповно встановив фактичні обставини справи і дійшов помилкового висновку про те, що списання коштів із карткового рахунку стало наслідком дій самого позивача. Він вказує, що зміна облікового запису в системі Приват24 була здійснена через пристрій, який ОСОБА_1 не належить, а спірні транзакції проведені невстановленими особами у банкоматах м. Кривого Рогу, що знаходиться на значній відстані від місця його перебування. Недоведеність передачі позивачем конфіденційної інформації третім особам свідчить про відсутність його вини, тим більше, що відповідно до Положення про платіжні послуги користувач не несе відповідальності за операції, здійснені без його фізичної участі чи електронної ідентифікації, якщо не доведено протилежного. Апелянт також звертає увагу на фотоматеріали службової перевірки, на яких, за його твердженням, видно, що зняття коштів здійснювала стороння особа жіночої статі. Крім того, позивач оперативно звернувся до банку та правоохоронних органів після виявлення несанкціонованої операції, що підтверджує відсутність його волі на здійснення транзакції.

Апелянт вважає, що висновки суду першої інстанції про сприяння ОСОБА_1 у доступі до його платіжних даних ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтверджені жодними належними і допустимими доказами. Апелянт наголошує, що будь-які сумніви у такій ситуації повинні тлумачитися на користь споживача як слабшої сторони банківських правовідносин. Звернення позивача із заявою до банку та правоохоронних органів також свідчить про відсутність бажання здійснити спірне перерахування.

Апелянт також вказує, що суд безпідставно не врахував правові позиції Верховного Суду щодо відповідальності банку за несанкціоновані операції та розподілу тягаря доказування. У своїй практиці Верховний Суд неодноразово підкреслював, що факт технічно коректного введення даних для проведення операції не підтверджує автоматично вину користувача, а банк повинен довести, що саме дії чи бездіяльність клієнта сприяли незаконному використанню конфіденційної інформації. За відсутності таких доказів вважається, що вина користувача відсутня, а отже спірні кошти підлягають відшкодуванню. Так само апелянт вказує, що навіть відсутність вироку у кримінальному провадженні не є підставою для відмови в позові, якщо банк не довів причетності клієнта до втрати інформації.

Просить скасувати рішення Млинівського районного суду Рівненської області та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» у поданому відзиві на апеляційну скаргу просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення міського суду залишити без змін.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що Акціонерним товариством КБ "ПриватБанк" ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок № НОМЕР_3 "Універсальна", з кредитним лімітом 50000,00 грн. та картковий рахунок НОМЕР_4 «Для виплат», що не заперечується сторонами та підтверджується документально ( а.с. 58-70).

З виписки по банківському рахунку позивача № НОМЕР_5 ( НОМЕР_1 ) за період з 03.05.2022 - 16.05.2022 зафіксовано:

12.05.2022

надходження пенсії у сумі +1934 грн (залишок на рахунку 1946,40)

переказ на "Скарбничку" -100 (залишок на рахунку 1846,40)

15.05.2022

зняття готівки -1602 і 2 комісії (залишок 244,40)

переказ із своєї картки НОМЕР_6 через Приват24 +5025,13 з них 25 комісії (залишок на рахунку 5244,60)

переказ на "Скарбничку" -100 (залишок на рахунку 5144,60)

зняття готівки в банкоматі м. Кривий Ріг -4000 (залишок на рахунку 1144,60)

переказ із своєї картки НОМЕР_6 через Приват24 +10025,06 з них 25 комісії (залишок на рахунку 11144,60)

переказ на "Скарбничку" -100 (залишок на рахунку 11044,60)

зняття готівки в банкоматі м. Кривий Ріг -11000 (залишок на рахунку 44,60)

Усього витрат 16902.

З виписки по банківському рахунку позивача № НОМЕР_6 ( НОМЕР_7 ) за період з 03.05.2022 - 16.05.2022 зафіксовано:

15.05.2022

зняття готівки -4000 і комісія 160 (залишок на рахунку -4780,34 )

поповнення мобільного НОМЕР_8 -254 і комісія 6,54 (залишок на рахунку -5036,88 )

переказ на свою картку через Приват24 -5025,13 і комісія 150,75 (залишок на рахунку -10212,76 )

переказ на свою картку через Приват24 -10025,06 і комісія 300,75 (залишок на рахунку -20538,57 )

поповнення мобільного НОМЕР_8 -454 і комісія 8,54 (залишок на рахунку -20997,11 )

Усього витрат 20376,77.

Таким чином, як визначив та заявив до стягнення ОСОБА_1 , з платіжних карток було списано грошові кошти на загальну суму 37178,77 грн., які просив повернути шляхом стягнення з банку.

Проте з таким розрахунком колегія суддів погодитись не може, оскільки позивач фактично об`єднав загальну суму витрат по усім карткам, однак не врахував, що по картці № НОМЕР_6 на момент зняття 4000 гривень і комісії 160 гривень вже існувала заборгованість у розмірі 620,34 грн. (4780,34-4160), яка у виписці повинна бути відображена як -620,34.

Крім того з цієї картки -5025,13 і комісія 150,75 та -10025,06 і комісія 300,75 були надіслані на картку № НОМЕР_5 та врешті зняті в банкоматі. Тобто сума у розмірі 15501,69 грн була безпідставно врахована позивачем двічі.

Також позивач не надав жодних доказів правомірності включення до суми заявлених позовних вимог операцій з переказу на «Скарбничку», поповнення мобільного телефону та сплати відповідних комісій. Ці витрати не мають очевидного зв`язку із заявленими ним обставинами щодо шахрайського списання кредитних коштів.

Таким чином, позивач не розмежував кредитні кошти і власні кошти; кошти, отримані ним у позику до інциденту, і кошти, які, за його твердженням, були зняті внаслідок шахрайських дій; допустив подвійний облік частини перерахованих сум.

Водночас матеріалами службової перевірки за фактами здійснення несанкціонованих транзакцій по картковим рахункам ОСОБА_1 у АТ КБ "Приватбанк" було встановлено наступні спірні транзакції.

Карта НОМЕР_6:

15/05/2022 08:36:25 DB -4,160.00 грн. Зняття готівки. Банкомат CLDN1764 (м.Кривий Ріг .

Мкр.Сонячний, 60. Обготівкувує невідома жінка, фото_3, фото_4). Транзакція відбулась

шляхом введення PIN-коду карти

НОМЕР_6. Карта НОМЕР_4 (старт дог._20.07.2021, бранч дог._RVMW, тип дог._Карта для виплат):

15/05/2022 09:45:58 DB -1,602.00 грн. Зняття готівки. Банкомат CLDN2922 (м.Кривий Ріг,

вул.Космонавтів, 45. Фото з банкомату відсутнє)

15/05/2022 11:59:23 DB -4,000.00 грн. Зняття готівки. Банкомат CADN0102. (м.Кривий Ріг

вул.Космонавтів,11/1. Обготівкувує невідома жінка. Фото_1)

15/05/2022 12:03:22 DB -11,000.00 грн. Зняття готівки. Банкомат CADN0102. (м.Кривий Ріг вул.Космонавтів,11/1. Обготівкувує невідома жінка. Фото_2)

Транзакції в банкоматах CLDN2922 та CLDN1764 проведено безконтактно, використовуючи послугу «зняття без карти».

Транзакцію в банкоматі CADN0102 проведено, за допомогою смартфона з NFC-модулем з токенізованою карткою шляхом вводу пін коду картки 910344.

Відтак колегія суддів вважає, що спір може вирішуватись лише в межах належно доведеної спірної суми розміром 20762 грн.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до статті 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Закон України «Про платіжні послуги» визначає поняття та загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, встановлює виключний перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, визначає загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей Національного банку України, установлює права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначає загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури.

Пунктом 6 частини дев`ятнадцятої статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що емітент зобов`язаний повідомляти користувача про виконання операцій з використанням електронного платіжного засобу.

Згідно з частиною двадцятою статті 38 Закону України «Про платіжні послуги», користувач зобов`язаний зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом, не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права, не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.

Відповідно до пункту 136 розділу VII Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою правління НБУ від 29 липня 2022 року № 164 (далі - Положення), користувач зобов`язаний: зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень.

Згідно з пунктом 140 розділу VII Положення, користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.

До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.

Пунктом 141 розділу VII Положення, передбачено, що емітент зобов`язаний надавати ПІН, індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, яка дає змогу здійснювати платіжні операції з використанням платіжного інструменту, лише держателю платіжного інструменту в порядку, визначеному договором (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення).

Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Власник рахунку має право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг унаслідок помилкової, неналежної платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених законодавством України строків (пункти 146, 147 Положення).

Аналіз вказаних нормативно-правових актів, яка є спеціальними для спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що при здійсненні операцій з використанням електронних платіжних засобів відповідальність за безпеку здійснення переказу коштів покладається як на платника, так і на емітента (банк чи іншу установу), які зобов`язані вжити всіх заходів по нерозголошенню третім особам інформації, що дає змогу виконувати платіжні операції від імені платника з використанням електронного платіжного засобу.

Лише наявність обставин, які доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його цивільно-правової відповідальності.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду України у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та Верховного Суду у постановах від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц, від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16-ц, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 16 серпня 2023 року № 176/1445/22.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд дійшов висновку про розголошення позивачем інформації, що дає змогу ініціювати платіжні операції сторонніми особами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

З матеріалів службової перевірки, долучених банком, вбачається, що доступ до облікового запису позивача мали дружина та донька, які самі підтвердили факт входу до застосунку «Приват24» з телефону позивача. Крім того, невідома особа під час дзвінка до служби підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 пройшла повну ідентифікацію, володіючи всіма конфіденційними даними, включно з контрольними питаннями, адресою та анкетними даними.

Апелянт не спростував цих фактів ні під час розгляду справи, ні в апеляційній скарзі, обмежившись твердженнями про відсутність вини.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про платіжні послуги» до моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації відповідно до статті 38 цього Закону ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на платника. З моменту повідомлення платником емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.

Спірні операції здійснені в період з 08:36 до 12:03 15 травня 2022 року, тоді як перше повідомлення банку відбулося лише 16 травня 2022 року о 08:50, а від самого позивача - ще пізніше 16 травня 2022 року о 22:41. Доказів того, що позивач повідомив банк раніше, матеріали справи не містять.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що на момент здійснення транзакцій позивачем не було повідомлено банк негайно, а тому ризики закон покладає саме на нього.

Суд звертає увагу, що розрахунок позовних вимог є недостовірним не лише у частині арифметичних помилок, але й неправильним за своєю правовою природою. Позивачем до складу заявленої суми включено витрати, здійснені за рахунок кредитного ліміту картки, тобто кошти, які не є його власністю. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк надає позичальнику грошові кошти на умовах повернення, а позичальник зобов`язаний повернути отриманий кредит та сплатити відсотки. Закон не передбачає можливості стягнення з кредитора на користь позичальника кредитних коштів, отриманих ним у позику.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 263-265 ЦПК України, в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що беруть участь у справі, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку і ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Заразом, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судовим рішенням на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (Hirvisaari v. Finland ("Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шевчука Віктора Миколайовича залишити без задоволення, а рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 02 травня 2025 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Судді: Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.

Шимків С.С.