ПОСТАНОВА

Іменем України

04 грудня 2025 року м. Кропивницький

справа № 405/6718/24

провадження № 22-ц/4809/1466/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Дуковський О. Л., Письменний О. А.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Фортечного районного суду м. Кропивницького від 09 липня 2025 року (суддя Кулінка Л.Д.).

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 18 серпня 2017 року у розмірі 62437,42 грн станом на 11 вересня 2024 року, яка складається з наступного: 51 474,05 грн - заборгованість за тілом кредита;10 963,37 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18 серпня 2017 рокушляхом підписання відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ним погоджено істотні умови Кредитного договору

На виконання умов Кредитного договору Банком було відкрито відповідачу картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому було збільшено до 50000,00 грн.

Згодом відповідачем отримувались нові кредитні картки Банку та змінювались умови користування кредитним лімітом, зокрема, відбулась зміна відсоткової ставки на 36% річних.

Стверджується, що відповідач користувався кредитним лімітом, але допустив виникнення простроченої заборгованості за кредитом. У результаті порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань виникла заборгованість, яка станом на 11 вересня 2024 рокускладає пред`явлену до стягнення суму.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Фортечного районного суду м. Кропивницького від 09 липня 2025 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 18 серпня 2017 року в сумі 51 474,05 грн; у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками в сумі 10 963,37 грн відмовлено; здійснено розподіл судових витрат.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, а тому суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом у розмірі 51 474,05 грн.

Щодо стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками судом зважено на те, що позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку розміщені на сайті: www.privatbank.ua як невід`ємні частини договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Судом зазначено, що за таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату заборгованості за відсотками, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Зауважено, що позовні вимоги в частині стягнення відсотків обґрунтовуються також тим, що їх розмір узгоджено сторонами в «паспорті споживчого кредиту». Однак, на переконання суду, ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Таким чином, оскільки під час укладання кредитного договору сторонами не погоджено всіх його істотних умов, зокрема, щодо стягнення відсоткової ставки за порушення виконання грошового зобов`язання, суд виснував про необхідність відмови у частині позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом у сумі 10963,37 грн.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Частково не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у даній справі, АТ КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку. Відповідно до поданої апеляційної скарги просить скасувати рішення Фортечного районного суду м. Кропивницького від 09 липня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Вважає рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині таким, що прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначає, що відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, зокрема, щодо сплати відсотків, оскільки у процесі користування рахунком 02 жовтня 2023 року відповідачем підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої погоджені всі суттєві умови користування кредитним рахунком, зокрема, процентна ставка для Преміальних карток Platinum, World Black Edition, Signature, World Elite, Infinite Premium, Infinite Private - 36% річних. Починаючи з 02 жовтня 2023 року відсотки нараховувалися відповідно до підписаної відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Вказує , що 31 січня 2024 року відповідачем було підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг SAMDNWFC9, у якій також погоджено умови кредитування, у тому числі - процентна ставка.

Стверджує, що вказані заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 02 жовтня 2023 року та від 31 січня 2024 року судом першої інстанції не досліджувались та їм не була надана правова оцінка в рамках даної цивільної справи.

Враховуючи наведене вважає відсутніми підстави для відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення процентів за користування кредитом.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 01 вересня 2025 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Фортечного районного суду м. Кропивницького від 09 липня 2025 року залишено без руху; встановлено строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Відповідно до ухвали апеляційного суду від 08 вересня 2025 року за поданою апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження у справі; встановлено строк для подання відповідачем відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно з ухвалою апеляційного суду від 25 вересня 2025 року закінчено підготовчі дії; постановлено розгляд справи за апеляційною скаргою здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

На підставі відповідних наказів голови Кропивницького апеляційного суду, головуючий суддя Дьомич Л. М. у період з 24 жовтня 2025 року по 05 листопада 2025 року перебувала у службовому відрядженні, з 06 листопада по 07 листопада 2025 року та 10 листопада 2025 року у відпустці.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 липня 2021 року у справі № 496/1332/18 (провадження № 61-559св21) зазначив, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За правилами ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, з урахуванням того, що розгляд даної справи здійснювався у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, за наступного.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Шляхом підписання 18 серпня 2017 року анкети-заяви ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов зазначеної анкети-заяви відповідач погодився з тим, що дана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку та пам`яткою клієнта, які розміщені на офіційному сайті Банку в мережі Інтернет, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг, екземпляр якого він отримав шляхом самостійного роздрукування; зобов`язався самостійно знайомитися зі змінами до Умов та правил на офіційному сайті Банку (а.с. 220 том 1).

У подальшому, в процесі користування рахунком відповідачем 02 жовтня 2023 року підписана Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої ним отримана додаткова кредитна картка № 126096, строк дії - 11/30, тип - Visa Signature, а також погоджені всі суттєві умови користування кредитним рахунком, зокрема, процентна ставка для Преміальних карток Platinum, World Black Edition, Signature, World Elite, Infinite Premium, Infinite Private- 36% річних (а.с. 172-182 том 1, зміст документа повністю у системі «Електронний суд»).

Заяву від 02 жовтня 2023 рокувідповідачем підписано у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля, про що зазначено в полі підпис Клієнта із позначкою дати та часу

Крім того,31 січня 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг SAMDNWFC9, яка відповідачем підписана з використанням електронного підпису (а.с. 192-219 том 1). У цій заяві сторони також погодили умови кредитування, зокрема, процентна ставка для Преміальних карток Platinum, World Black Edition, Signature, World Elite, Infinite Premium, Infinite Private складає 36% річних.

Також 31 січня 2024 року відповідачем був підписаний Паспорт споживчого кредиту, який є довідкою для споживача про умови кредитування (183-191 том 1).

На підставі заяви від 31 січня 2024 року відповідач отримав кредитну картку № НОМЕР_1 , строк дії - 02/31, тип - картка Visa Signature.

Відповідно до наданої позивачем довідки від 12 вересня 2024 року відповідачу на його картковий рахунок в Банку встановлювались наступні кредитні ліміти: з 10 жовтня 2019 року у сумі 1000,00 грн; з 08 грудня 2019 року - 579,50 грн; з 17 грудня 2019 року - 0,00 грн; з 01 вересня 2023 року - 50000,00 грн; з 01 вересня 2023 року - 10000,00 грн; з 11 вересня 2023 року - 50000,00 грн; з 03 червня 2024 року - 0,00 грн (а.с. 232 том 1).

За доводами позивача, відповідач користувався кредитними коштами, здійснював часткове погашення кредитної заборгованості. Однак, у зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань, станом на 11 вересня 2024 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 62437,42 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредитом в сумі 51474,05 грн та заборгованості за відсотками в сумі 10963,37 грн.

На підтвердження таких своїх доводів позивачем надано до суду виписку за Кредитним договором за період з 27 травня 2017 року по 12 вересня 2024 року, а також відповідний розрахунок заборгованості (а.с. 233-250 том 1, 1-23 том 2).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України).

Виходячи з наведеної вимоги процесуального закону, беручи до уваги доводи апеляційної скарги, оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі переглядається апеляційним судом лише у частині вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами за Кредитним договором.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Загальними положеннями ЦПК України передбачено обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються, перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки, оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі зазначеним вимогам процесуального закону у повній мірі не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У ч.ч. 1-3 ст. 1056 - 1 визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

За ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Відмовляючи у задоволенні вимоги позову про стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з відсутності належних доказів того, що сторонами були погоджені всі істотні умови кредитування, зокрема, розмір відсотків за користування кредитом.

Однак, такий висновок суду першої інстанції є необґрунтованим та спростовується наявними у матеріалах справи та підписаними відповідачем заявами про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 02 жовтня 2023 року та від 31 січня 2024 року, у яких сторонами, зокрема, погоджено відсоткову ставку за договором у розмірі 36% річних (повний текст документа міститься в Електроному Суді, що подавалося стороною при зверненні до суду, на відміну від роздруківки здійсненого місцевим судом при формуванні матеріалів справи, документ сформований не повністю, відповідно апеляційним судом перевірені доводи сторони про обставини визначені в заяві) .

Надані позивачем разом з позовом розрахунок заборгованості та банківська виписка з рахунку відповідача свідчать про те, що починаючи з 02 жовтня 2023 року відсотки нараховувалися Банком відповідно до підписаної відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 02 жовтня 2023 року у погодженому сторонами розмірі. Разом з тим, відповідач продовжував користуватися кредитним коштами, а 31 січня 2024 року підписав з Банком нову заяву приєднання, що свідчить про належне повідомлення про умови кредитування, зокрема щодо сплати відсотків.

Матеріали даної справи свідчать, що нарахування процентів за Кредитним договором у сумі 10963,37 грн здійснено позивачем на суму основного боргу у межах встановленого Кредитним договором строку кредитування за погодженою сторонами відсотковою ставкою.

За викладеного, місцевий суд дійшов помилкового висновку про недоведеність позивачем факту погодження сторонами розміру відсотків за користування кредитним коштами за Кредитним договором та дійшов безпідставного висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині.

Оскільки зазначене призвело до неправильного висновку по суті спору, судове рішення в оскаржуваній частині підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Викладене, а також встановлені у даній справі фактичні обставини свідчать, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України витрати позивача зі сплати судового збору у судах першої та апеляційної інстанцій покладаються на відповідачку у повному обсязі.

Судове рішення, не охоплене межами апеляційного оскарження, не переглядалося, залишене незмінним.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Фортечного районного суду м. Кропивницького від 09 липня 2025 року в оскаржуваній частині та у частині розподілу судових витрат скасувати.

Позовну вимогу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за простроченими відсотками задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 18 серпня 2017 року станом на 11 вересня 2024 року, яка складається із заборгованості за простроченими відсотками у сумі 10 963,37 грн, а також витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 2 422,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3633,60 грн.

Судове рішення в частині, що не підлягало оскарженню, залишається незмінним.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. Л. Дуковський

О. А. Письменний