Справа № 464/7055/24 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/811/2004/25 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді: Мікуш Ю.Р.,

суддів: Савуляка Р.В.,Шандри М.М.,

секретар Іванова О.О.,

з участю:представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Богдан З.С., представника відповідачки ОСОБА_2 -адвоката Бідули Г.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №464/7055/24 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Бідули Галини Дмитрівни на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 24 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів

в с т а н о в и в :

14 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що він перебував із ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі з 12.10.2007, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_2 донька ОСОБА_5 . Рішення Сихівського районного суду від 08.12.2020 шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу діти проживали із ним, через деякий час позивачка забирала дітей періодично. На даний час старша донька ОСОБА_6 проживає зі ним, а молодша ОСОБА_7 з відповідачкою. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 12 грудня 2022 року було вирішено стягувати з нього на користь відповідачки ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 3 500 грн. на дитину щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття та на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 3 500 грн на дитину щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення набрало законної сили та ним виконується по даний час.

Старша донька ОСОБА_4 з початку літа 2024 року проживає за місцем своєї та його реєстрації АДРЕСА_1 , а не з матір`ю, яка проживає за межами України. Донька ОСОБА_4 навчається у ліцеї «Сихівський», що знаходиться за адресою м.Львів, вул. Хоткевича, 48. При приватизації квартири АДРЕСА_2 у серпні 2021 року така була приватизована на двох доньок у рівних частках, проте він сплачує сам оплату за комунальні послуги в даній квартирі. Незважаючи на те, що донька не проживає із відповідачкою він продовжує виконувати свій батьківський обов`язок та сплачує їй аліменти. Однак, відповідачка лише частково передає кошти для доньки, які він їй перераховує, а сама жодної участі у утриманні доньки не приймає.

Просить припинити стягнення аліментів з нього в користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. на дитину щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягуються на підставі рішення Сихівського районного суду м.Львова від 12 грудня 2022 року та стягувати з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. на дитину, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 24 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Ухвалено припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. на дитину щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягуються на підставі рішення Сихівського районного суду м. Львова від 12 грудня 2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави 1211 гривень 20 копійок судового збору.

В решті позову відмовлено.

Рішення суду в частині припинення стягнення з ОСОБА_1 в її користь аліментів на у тримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскаржила представник ОСОБА_2 адвокат Бідула Галина Дмитрівна. Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, яке ухвалено за неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.Стверджує, що станом на 01.11.2024 у позивача існувала заборгованість по сплаті аліментів по двох вказаних виконавчих провадженнях на загальну суму 85838,00 грн, яка на даний час є непогашеною, в тому числі у виконавчому провадженні АСВП № 72797576 щодо стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 42919,00 грн та у виконавчому провадженні АСВП № 72797576 щодо стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 42919,00 грн.

15.04.2024 відповідач разом із трьома дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на період воєнного стану в Україні для забезпечення проживання дітей у спокійній обстановці тимчасово виїхала за межі України в Польщу та у будь-який сприятливий час може безперешкодно повернутись в Україну.

Старша донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у червні 2024 виявила бажання влітку поїхати на відпочинок в Болгарію та після цього завершити навчання в Україні в ліцеї «Сихівський» ЛМР, у зв`язку з чим повернулась в Україну і проживає на даний час за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстроване її місце проживання та вона є співвласником цього житла.

Проживання за вказаною адресою також зумовлено тим, що навчальний заклад, у якому навчається ОСОБА_4 ліцей «Сихівський» Львівської міської ради, який розташований за адресою: м. Львів, вул. Хоткевича Г., буд. 48, знаходиться в одному районі міста Львова з місцем її реєстрації.

Незважаючи на те, що відповідач тимчасово не проживає з старшою дочкою ОСОБА_4 , саме ОСОБА_2 несе всі основні витрати, пов`язані з утриманням, навчанням, підготовкою до здачі НМТ та майбутнім вступом до навчального закладу вищого навчального рівня, відпочинком, організацією дозвілля тощо, що підтверджується в тому числі і банківськими документами про перерахування коштів на рахунок ОСОБА_4 .

Всі аліменти, які отримані ОСОБА_2 від позивача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , у розмірі 3500,00 грн на місяць, в тому числі з червні 2024, використовуються відповідачем виключно за їх цільовим призначенням та перераховуються доньці на її картковий рахунок.

Просить скасувати рішення Сихівського районного суду міста Львова від 24 квітня 2025 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. на дитину щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягуються на підставі рішення Сихівського районного суду м.Львова від 12 грудня 2022 року, та у цій частині у задоволенні позову відмовити. В іншій частині рішення Сихівського районного суду міста Львова від 24 квітня 2025 року - залишити без змін. Судові витрати у справі просить покласти на позивача.

Представник позивача-адвокат Богдан З.С. подала відзив на апеляційну скаргу. У відзиві зазначає, що вважає рішення в оскаржуваній частині законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги такими, що не відповідають дійсності. Звертає увагу, що відповідач визнає той факт, що старша донька ОСОБА_6 проживає окремо від матері,а саме у квартирі, яка належить на праві часткової власності позивачу та обом спільним донькам сторін, при цьому відповідачка безпідставно наполягає, що аліменти повинні стягуватись в її користь. Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачки-адвоката Бідули Г.Д. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу представника позивача-адвоката Богдан З.С., перевіривши матеріали справи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Рішення оскаржується лише в частині задоволення позову, тому суд переглядає рішення дише в межах доводів апеляційної скарги.

Судом встановлено такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.10.2007, який розірвано рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 08.12.2020.

У шлюбі народилось двоє неповнолітніх дітей донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22.05.2008, та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 21.11.2012.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 12 грудня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь відповідачки аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.08.2022 і до досягнення повноліття, які підлягають індексації відповідно до закону. Рішення набрало законної сили та судом було видано виконавчий лист.

З червня 2024 року неповнолітня ОСОБА_4 не проживає з матір`ю на користь, якої стягнуті аліменти, а проживає у квартирі, співвласницею якої вона є по АДРЕСА_1 , що визнано сторонами.

Згідно з довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки №12/12 від 12.12.2022 р., виданою Об`єднання співласників багатоквартирного будинку «Хоткевича 28», у квартирі АДРЕСА_2 , окрім позивача ОСОБА_1 зареєстровані: його мати ОСОБА_9 та неповнолітні доньки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Актом №11/09 від 10.09.2024 року про фактичне проживання особи встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Акт складений мешканцями сусідніх квартир та підписаний головю ОСББ «Хоткевича 28».

Згідно з свідоцтвом про право власності, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_9 та членам сім`ї: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Ухвалюючи рішення в частині припинення стягнення аліментів з позивача в користь відповідачки на доньку ОСОБА_6 , суд першої інстанції виходив з того, що неповнолітня ОСОБА_4 не проживає із відповідачкою, тому підстави стягнення аліментів з позивача в користь відповідачки відсутні.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Звернувшись із позовом про припинення стягнення аліментів на доньку ОСОБА_6 , позивач стверджував, що остання не проживає з матір`ю.

З матеріалів справи видно і цього не заперечила відповідачка, що дочка сторін ОСОБА_6 проживає у квартирі АДРЕСА_2 .

Також з матеріалів справи встановлено, що мати дитини-відповідачка у справі та батько дитини-позивач у справі проживають за кордоном.

Статтею 179 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Судом встановлено, що як мати так і батько забезпечують дитину коштами, однак предметом спору, є припинення стягнення аліментів з батька в користь матері на підстааві не проживання дитини з отримувачем аліментів.

Згідно із положенням ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до роз`яснення, що містить п.17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Задовольняючи позов в частині припинення стягнення аліментів з позивача в користь відповідачки, суд першої інстанції правильно зазначив, що оскільки дитини не проживає з матір`ю(отримувачем аліментів) підстав для подальшого стягнення аліментів в її користь немає, оскільки законом чітко визначено, що право на одержання аліментів має той з батьків з ким проживає дитина.

Судом також враховано правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

У Постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21-ц Верховний Суд зазначив, що однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина.

У цій справі, суд першої інстанції із наданих доказів,правильно встановив, що як мати так і батько беруть активну участь в утриманні доньки, однак донька фактично проживає окремо від кожного з батьків, тому підстав для отримання аліментів одним із батьків немає.

Доводи апеляційної скарги про те, що позов про припинення аліментів, може мати місце лише при наявності доказів про нецільове використання аліментів є безпідставними та суперечать як сімейному законодавству так і сформованій судовій практиці.

Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

У цій справі, обставинами,які змінились є те, що донька ОСОБА_6 проживає окремо від матері та окремо від батька, тому наявні підстави для припинення стягнення аліментів з батька- позивача в користь матері-відповідачки.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач має заборгованість по сплаті аліментів на дочку ОСОБА_6 , колегія суддів не приймає до уваги, оскільки предметом цього спору є припинення стягнення аліментів, а не стягнення заборгованості за аліментами.

Встановлені обставини у цій справі свідчать про те, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_10 на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Аргументи апеляційної скарги, що незважаючи на те, що відповідачка тимчасово не проживає з старшою донькою ОСОБА_4 ,однак саме відповідачка несе всі основні витрати , пов`язані з утриманням , навчанням, підготовкою до здачі НМТ та майбутнім вступом до вищого навчального закладу, суд апеляційної інстанції відхиляє, виходячи з того, що утриманням дитини є не тільки забезпечення її коштами, але і необхідність у придбанні продуктів харчування, засобів гігієни, приготування їжі і т.д. Разом з тим відповідачка, проживаючи за кордоном зазначеними обов`язками не обтяжена, такі виконує або сама Христина, або її бабуся з якою вона фактично проживає.

У справі достовірно встановлено, що дитина не проживає з матір`ю, яка є отримувачем аліментів, тому підстав для подальшого отримання аліментів матір`ю дитини немає. Наведене свідчить про те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову в частині припинення стягнення аліментів з батька дитини в користь матері дитини.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у разі невиконання батьками обов`язків щодо утримання дитини, сама донька, якій на час ухвалення апеляційним судом рішення виповнилось 17 років, не позбавлена права звернутися з позовом до батьків про стягнення аліментів.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, судом правильно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Бідули Галини Дмитрівни залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 24 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 15 грудня 2025 року.

Головуюча суддя Ю.Р. Мікуш

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра