Провадження №2/337/2603/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Коваленко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування оригіналів електронних та письмових доказів у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

16.09.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшов позов ТОВ «Діджи Фінанс», в якому позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №101933262 від 05.06.2021 та судові витрати.

Ухвалою суду від 23.09.2025 у цивільній справі за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження і призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.

08.12.2025 від відповідача ОСОБА_1 до суду через систему «Електронний суд» (сформовано в системі 05.12.2025) надійшли письмові пояснення по справі, до яких долучено клопотання про витребування у позивача оригіналів електронних та письмових доказів, а саме: оригіналу електронного документа, що фіксує укладання Договору про споживчий кредит №101933262 від 05.06.2021 із застосуванням одноразового ідентифікатора; оригіналу банківського платіжного доручення №28387437 від 05.06.2021, що містить усі банківські реквізиті та відмітку банку про виконання платежу; оригінал договору факторингу № 09Т від 30.09.2021 з усіма додатками, додатковими угодами та актами приймання-передачі прав вимоги (реєстрами боржників).

Вказане клопотання відповідач мотивував тим, що позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, додав до позовної заяви низку документів у вигляді незавірених або неналежним чином засвідчених копій (зокрема, копію кредитного договору № від 05.06.2021, копію договору факторингу №09Т від 30.09.2021, копію платіжного доручення №28387437). Надані позивачем документи не є належними та допустимими доказами. Додані до позову копії документів не містять його обов`язкових реквізитів (алфавітно-цифрової послідовності одноразового ідентифікатора, банківських відміток, повноважень підписантів), що унеможливлює перевірку факту укладання договору та перерахування коштів. Відсутні первинні бухгалтерські документи (платіжні інструкції з усіма реквізитами банку та підтвердженням виконання платежу). Відсутні оригінали електронний доказів, які б фіксували процес акцепту оферти відповідачем.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, у поданих письмових поясненнях просить розгляд справи проводити у його відсутність.

Суд вважає можливим розглянути клопотання про витребування доказів у відсутність сторін.

Вирішуючи вказане клопотання, суд виходить з такого.

Згідно з ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами.

Згідно зі ч. 1 - ч. 6 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Згідно з ст.100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21 зроблено висновок, що «Електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа, в тому числі електронний підпис. Натомість електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи».

Так, клопотання про витребування у позивача оригіналів електронних та письмових доказів, а саме: оригіналу електронного документа, що фіксує укладання Договору про споживчий кредит №101933262 від 05.06.2021 із застосуванням одноразового ідентифікатора, оригіналу банківського платіжного доручення №28387437 від 05.06.2021, оригіналу договору факторингу №09Т від 30.09.2021 з усіма додатками та додатковими угодами, актами приймання-передачі прав вимоги (реєстрами боржників), відповідач мотивує тим, що додані позивачем до позовної заяви документи є незавіреними або неналежним чином засвідченими копіями, є належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.5 Закону України від 22.05.2003 № 851-IV «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

Суд не знаходить підстав для витребування у позивача оригіналу електронного документа, що фіксує укладання Договору про споживчий кредит №101933262 від 05.06.2021 із застосуванням одноразового ідентифікатора.

В даному випадку суд виходить з того, що відповідач не конкретизує, оригінал якого саме електронного документу він просить витребувати, не надає відомостей про те, що позивач дійсно володіє такими доказами та їх створення як окремих документів передбачено спірними правовідносинами.

При цьому суд враховує, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований в системі «Електронний суд». Позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» через систему «Електронний суд» разом з позовною заявою подано договір про споживчий кредит №101933262 від 05.06.2021, який наявний в електронному вигляді у форматі PDF-файл. Наведений доказ є електронним документом, який можливо завантажити та переглянути за допомогою програмного забезпечення, призначеного для читання PDF-документів, у разі виникнення сумнівів щодо наявності у ньому одноразових ідентифікаторів сторін правочину на підтвердження автентичності документа як оригіналу.

Суд також не вбачає підстав для витребування оригіналу банківського платіжного доручення №28387437 від 05.06.2021, що містить усі банківські реквізиті та відмітку банку про виконання платежу, а також оригіналу договору факторингу № 09Т від 30.09.2021 з усіма додатками, додатковими угодами та актами приймання-передачі прав вимоги (реєстрами боржників).

Так, з письмових пояснень відповідача вбачається, що він вважає неналежними та недопустимими надані позивачем докази на підтвердження заявлених вимог, посилаючись, зокрема, на недоведеність наявності електронних підписів сторін на укладеному кредитному договорі, а також на недоведеність тверджень позивача про перерахування відповідачу кредитних коштів та належного переходу права вимоги за спірним кредитним договором від первісного кредитора до позивача.

При цьому, суд зазначає, що жоден із доказів не має для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів під час ухвалення судового рішення в нарадчій кімнаті (ст.89, 264 ЦПК України).

Верховний Суд у постанові від 14.02.2024 у справі № 404/7153/20 зазначив, що встановити недопустимість конкретного доказу суд може лише після того, як дослідить його в судовому засіданні. Недопустимість доказу не є очевидною. Сторони вправі висловлювати суду свої міркування щодо допустимості чи недопустимості конкретного доказу. Якщо суд дійде висновку, що доказ є недопустимим, він не бере цей доказ до уваги, тобто не може обґрунтовувати ним своє рішення.

Подані позивачем письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис позивача, будуть досліджуватись і оцінюватись судом у встановленому законом порядку. Жодних обставин, які б свідчили про необхідність витребування оригіналів вказаних письмових доказів, на цей час судом не встановлено.

У зв`язку з цим в задоволенні клопотання відповідача слід відмовити.

Керуючись ст.2,12,13,81,83,84,95,100,222,240 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування оригіналів електронних та письмових доказів у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Ухвала суду окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на ухвалу, можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, ухваленим за результатами розгляду справи.

Суддя М.В.Сидорова