Провадження №2/523/2193/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

за участю секретаря - Березніченко В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду № 15, у місті Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю, утримання та догляду, зміну черговості одержання прав на спадкування та визнання права на спадкування разом із спадкодавцями другої черги,

ВСТАНОВИВ

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

ОСОБА_1 06.08.2020р. звернулася до суду з позовними вимогами в яких просить:

встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , не менше п`яти років, а саме з 1991 року по день смерті ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

встановити факт надання ОСОБА_1 утримання та догляду ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

надати ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем четвертої черги за законом ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на спадкування разом із спадкоємцем другої черги за законом;

визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину спадкового майна, яке складається з 9/25 частин житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що в 1990 році батько позивачки ОСОБА_6 почав спільно проживати з ОСОБА_5 та його двома дітьми (позивачкою та її братом) у власному будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . У той період ОСОБА_5 працювала на «Одеському хлібозаводі № 3». В 1991 році від «Одеського хлібозаводу № 3» ОСОБА_5 було надано для постійного проживання 9/25 частин житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Після отримання вищевказаного будинку ОСОБА_5 разом із батьком позивачки переїхали до нього та почали робити в ньому ремонт, так як вказаний будинок був не придатний до проживання. Діти ОСОБА_6 (позивачка та її брат) продовжили самостійно проживати у будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Однак через систематичне зловживання братом алкогольними напоями у 1991 році позивака переїхала до батька та до ОСОБА_5 , а саме до будинку за адресою: АДРЕСА_1 . З цього часу позивачка постійно проживала у вищевказаному будинку разом із батьком та ОСОБА_5 при цьому шлюб між ОСОБА_5 та батьком позивачки не укладався.

12 червня 1998 року ОСОБА_5 отримала свідоцтво про право власності на житло щодо будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 батько позивачки ОСОБА_6 помер. Після його смерті позивач продовжила проживати з ОСОБА_5 однією сім`єю. У 2017 року ОСОБА_5 почала скаржитися позивачці на стан здоров`я. Після тривалого медичного огляду та проведенням чисельних аналізів, було встановлено, що у ОСОБА_5 наявне онкологічне захворювання. Враховуючи не значний розмір пенсії ОСОБА_5 та велику вартість лікування, ОСОБА_5 не могла самостійно забезпечити собі належного лікування та необхідні ліки, у зв`язку із чим лікування та придбання ліків здійснювала позивач витрачаючи на це власні грошові кошти. Протягом трьох років ОСОБА_5 за допомогою позивача вдало боролися з хворобою, зробила декілька операцій, при цьому позивач здійснювала постійний догляд за ОСОБА_5 , так як остання потребувала сторонньої допомоги та перебувала у безпорадному стані. Проте, у квітні 2020 року стан здоров`я ОСОБА_5 почав різко погіршуватися та ІНФОРМАЦІЯ_2 вона померла.

За заявою позивача від 21 травня 2020 року, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Бежан А. В. було заведено спадкову справу до майна ОСОБА_5 .

Під час проведення поминального дня, який відбувся 04 червня 2020 року, з`явилися родичі померлої ОСОБА_5 , а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 . Нікого крім ОСОБА_7 , позивачка ніколи не бачила. ОСОБА_7 , яка є сестрою ОСОБА_5 , декілька разів приїжджала до ОСОБА_5 у лікарню після проведення операції, інші родичі ОСОБА_5 не відвідували як в лікарні так і вдома. Вищевказані особи спочатку не бажали приймати спадщину, а потім подзвонили та сказали, що передумали і теж будуть звертатися до нотаріуса щодо прийняття спадщини.

19 червня 2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Бежан А. В. було надано позивачу відповідь, в якій нотаріус зазначила, що для оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_5 , необхідно подати документи, що встановлюють родинні відносини, або копію рішення суду, що набрало законної сили. У зв`язку з чим позивач змушена звертатись до суду.

Позивач стверджує, що з 2007 року і по момент смерті ОСОБА_5 вона не перебувала у шлюбних відносинах, а проживала однією сім`єю з ОСОБА_5 у будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, обслуговували вищевказаний будинок, здійснювали в ньому ремонтні роботи та покращення.

Позивачка вказує, що якщо в процесі судового розгляду буде встановлено, що ОСОБА_5 та вона проживали однією сім`єю, то вона має право на спадкування за четвертою чергою, а як наслідок, право на зміну черговості спадкування у зв`язку із доглядом за ОСОБА_5 яка перебувала у безпорадному стані.

Позивачка також вказує, що сам факт того, що ОСОБА_5 перенесла операції, лікувалась від тяжкої та смертельної хвороби, та згодом саме від неї і померла також підтверджує важкий та безпорадний стан. Крім цього, особа, що хворіє та лікується від онкологічного захворювання постійно має бути під доглядом сторонніх осіб, так як у будь-який час хвороба може призвести до погіршення стану та смерті.

Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , через представника адвоката Кудрявцева І.А., 10.12.2020р. надали відзив на позовну заяву в якому просять відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на недоведеність ОСОБА_1 факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 в будинку АДРЕСА_1 . На думку відповідачів позивач взагалі ніколи не проживала однією сім`єю з померлою ОСОБА_5 , що підтверджуються доказами, які особисто позивач додала до позовної заяви. Крім того, відповідачі стверджують, що ОСОБА_1 завжди проживала та проживає в будинку АДРЕСА_2 .

Також відповідачі вказують, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 не перебувала у безпорадному стані та не потребувала стороннього догляду, вона постійно працювала, та до останніх днів свого життя самостійно обслуговувала себе.

Після перебування ОСОБА_5 у 2017р. на стаціонарному лікуванні в КУ «Одеський обласний онкологічний диспансер» де їй було зроблено операцію, вона знову вийшла на роботу, та працювала двірником в Одеському національному медичному університеті до 19.12.2019 року. Потім з кінця 2019 по 13.01.2020 року перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «МКЛ № 11» ОМР. Водночас, 25.03.2020 року ОСОБА_5 була оглянута у МСЕК та згідно висновку їй визначено третю групу інвалідності.

Отже, на думку відповідачів ОСОБА_5 не перебувала у безпорадному стані та не потребувала стороннього догляду, вона постійно працювала, та до останніх днів свого життя самостійно обслуговувала себе.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси Дяченко В.Г. від 07.08.2020р. відкрито провадження у справі з призначенням розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси Дяченко В.Г. від 07.08.2020р. витребувана копія спадкової справи до майна ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси Дяченко В.Г. від 07.08.2020р. вжиті заходи забезпечення позовних вимог шляхом зупинення вчинення нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, після смерті ОСОБА_5 .

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06.04.2021р., під час проведення підготовчого судового засідання, призначена судово-медична експертиза.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 28.02.2024р. внаслідок смерті відповідача ОСОБА_7 , до участі у справі залучена її правонаступник ОСОБА_4 .

На виконання ухвали про призначення судово-медичної експертизи, до суду 23.07.2024р. надійшов висновок експертів.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08.10.2024р. закрито підготовче провадження з призначенням розгляду справи по суті спору за участю сторін.

Протоколом автоматичного розподілу справ між суддями від 16.04.2025р., внаслідок звільнення головуючого судді Дяченко В.Г. у відставку, справу перерозподілено на головуючого суддю Малиновського О.М., ухвалою якого від 23.04.2025р. справу прийнято до провадження з призначенням розгляду справи по суті спору.

ІІІ. Позиції сторін.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Нестерова О.В. пред`явлені позовні вимоги підтримали, просять задовольнити.

Відповідачі та їх представник адвокат Кудрявцев І.А. посилаючись на безпідставність та недоведеність позовних вимог, просять відмовити у його задоволенні.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Суд, заслухавши сторін та їх представників, допитавши свідків, отримавши пояснення судового експерта, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, дійшов наступного висновку.

Так, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтва про смерть, виданого 26 квітня 2020 року серія НОМЕР_1 .

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з належної їй на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 12 червня 1998 року № НОМЕР_2 , 9/25 частин житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів спадкової справи №19/2020, заведеної до майна ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , слідує, що спадкоємцями другої черги за законом, які прийняли спадщину шляхом звернення із заявами про прийняття спадщини є: ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Згідно довідки про коло спадкоємців від 22.12.2022 року вих. № 262/02-14, єдиним спадкоємцем спадщини ОСОБА_7 є її донька ОСОБА_4 .

Також, із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулась ОСОБА_1 , яка вважає себе спадкоємцем четвертої черги, так як стверджує, що проживала з спадкодавцем більше п`яти років на час відкриття спадщини.

Отже, судом встановлено, що станом на час розгляду даної справи спадкоємцями другої черги майна ОСОБА_5 є: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , а після смерті останньої - ОСОБА_4 .

На момент відкриття спадщини, ОСОБА_5 постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 , що не оспорюється сторонами по справі, а також підтверджується: відміткою у її паспорті про зареєстроване місце проживання, лікарським свідоцтвом про смерть, довідкою (виписка з домової книги про склад сім`ї та прописку) вих. № 20 від 18.01.2006 року, матеріалами спадкової справи 19/2020, актом №251 огляду медико-соціальною експертною комісією від 25 березня 2020 року.

Так, відповідно до виписки з протоколу № 18 засідання профкому від 02 липня 1992 року за ОСОБА_5 було закріплено квартиру АДРЕСА_3 ».

Згідно з довідкою (виписка з домової книги про склад сім`ї та прописку) вих. № 20 від 18.01.2006 року та акту № 251 огляду медико-соціальною експертною комісією від 25 березня 2020 року ОСОБА_5 у будинку за адресою: АДРЕСА_1 мешкала одна.

Водночас, відповідно до довідки М1-115234-ф/л від 25.07.2019 про реєстрацію місця проживання/ перебування особи на території м. Одеси, місце проживання позивача - ОСОБА_1 з 14.10.1990 року зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 по дату видачі довідки, а саме по 25.07.2019 року.

Згідно відмітки на зворотній стороні договору-замовлення на поховання від 26 квітня 2020 року, вказано адресу замовника (позивачки): АДРЕСА_4 .

Відповідно до інформаційної довідки наданої на адвокатський запит ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області вих. № 60.7/855 від 15.04.2021 року згідно бази ІПНП «Цунамі» до відділення поліції № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області надходили такі заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 :

ЖРЗПЗ № 7963 від 25.10.2011 року 18:30:00, фабула: З заявою звернулась ОСОБА_1 1974 року народження, мешкає: АДРЕСА_4 про прийняття дій до молоді, які постійно збираються по АДРЕСА_5 ;

ЄО № 68 від 01.01.2018 року 13:15:39, фабула: надійшла заява ОСОБА_1 1974 року народження, мешкає АДРЕСА_4 про прийняття заходів до малознайомого на ім`я ОСОБА_9 , якій за місцем мешкання розпочав сварку в стані алкогольного сп`яніння, кидався в бійку та виражався нецензурною лайкою;

ЄО № 5562 від 25.04.2018 року 10:44:24, фабула: 25.04.2018 року надійшло повідомлення про те, що 25.04.2018 року за адресою: АДРЕСА_2 . У заявниці конфлікт з сусідом з 21 будинку, він ламає паркан. Сусід розширює свою територію, а заявниця не згодна з його діями;

ЄО 5571 від 25.04.2018 року 12:18:45, фабула: 25.04.2018 року надійшло повідомлення по телефону до РУ про те, що 25.04.2018 року в заявниці виник конфлікт з сусідами за адресою: АДРЕСА_2 ;

ЄО № 10709 від 25.07.2018 року 01:11:58, фабула: 25.07.2018 року надійшло повідомлення про те, що 25.07.2018 року за адресою: АДРЕСА_2 сусіди понапивались, дебоширять, кидають петарди;

ЄО № 10740 від 25.07.2018 року 16:36:35, фабула: 25.07.2018 року надійшла заява ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про прийняття заходів до її сусіда ОСОБА_11 , мешканця АДРЕСА_2 , який 25.07.2018 року в ночі 00:30 год. кидав в двір петарди, виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою.

Допитані в судовому засіданні свідки, з боку позивача, кожен окремо, зокрема ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , підтверджували, що ОСОБА_1 тривалий час, більше ніж п`ять років, проживала та доглядала за ОСОБА_5 . Свідки вказували, що ОСОБА_5 внаслідок її хвороби, перебувала у безпорадному стані приблизно з грудня 2019р. по день її смерті.

Водночас, допитані в судовому засіданні свідок з боку відповідач ОСОБА_15 , ОСОБА_16 стверджували, що ОСОБА_5 проживала сама, ОСОБА_1 вони не бачили та не бачили, що б вона надавала будь-яку допомогу. При цьому свідки стверджували, що ОСОБА_5 не перебувала у безпорадному стані та не потребувала та не просила по допомогу.

Висновком судової комісійної експертизи № 209 від 02.07.2024 року, проведеного судовими експертами КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» зазначено, що:

принаймні, у першій половині 2017 р. ОСОБА_5 у безпорадному стані не перебувала. Навпаки, принаймні за якійсь період до настання смерті (можливо, за кілька місяців) вона, безсумнівно, перебувала у безпорадному стані. Висловитися про те, чи перебували ОСОБА_5 у безпорадному стану на протязі другої половини 2017р. і на протязі 2019 року не є можливим, через брак відповідних клінічних даних.

на підставі наявних даних, з підстав, викладених у відповіді на попереднє питання, можна висловитися про те, що протягом 2017-2019 р. р. могла потребувати стороннього нагляду та допомоги. Але стверджувати це у категоричній формі не можна через брак відповідних об`єктивних медичних даних. Незадовго до смерті (можливо, на протязі кількох місяців) та в період проведення оперативного лікування вона, безумовно, потребувала повного стороннього догляду та допомоги.

В судовому засіданні судовий експерт доповідач - Дерюгіна О.В. зазначила, що з огляду на відсутність достатніх клінічних даних висновок судової експертизи про перебування ОСОБА_5 у безпорадному стані не є категоричним. При цьому експерт зазначила, що у такому стані ОСОБА_5 до дня своєї смерті могла перебувати, як місяць, так і більше місяця.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні (частина перша і друга статті 4 чинного ЦПК України).

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Захист порушеного права особи має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача.

Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також можливість їх захистити іншим способом, встановленим договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Частиною другою статті 1259 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив судам, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме: 1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16-ц (провадження №14-283цс18), та Верховним Судом у постановах: від 21 березня 2019 року у справі №461/4689/15-ц (провадження №61-43735св18); від 10 жовтня 2019 року у справі №520/8495/17 (провадження №61-7058св19); від 17 жовтня 2019 року у справі №712/1294/17 (провадження №61-34351св18); від 09 січня 2020 року у справі №186/421/17 (провадження №48280св18); від 09 червня 2021 року у справі №346/5702/18 (провадження №61-17111св20).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, з огляду на принципи змагальності та деспозитивності цивільного судочинства, з урахуванням норм права, які регулюють виниклі між сторонами правовідносини, а також предмету та підстав заявлених позовних вимог, на позивача ОСОБА_1 покладено тягар доведеності не лише факту спільного її проживання із спадкодавцем однією сім`єю, а також доведеність такого факту, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві ОСОБА_8 , яка через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво була у безпорадному стані.

Водночас, оцінюючі зібрані по справі докази, як кожен окремо, так і їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не довела належними, допустимими та достатніми доказами, як факт її спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 , так і факту тривалого опікування, матеріального забезпечення ОСОБА_1 спадкодавця ОСОБА_5 , яка через тяжку хворобу була у безпорадному стані.

Щодо доводів про спільне проживання однією сім`єю, ОСОБА_1 в основу доказування, фактично поклала показання свідків. Інших доказів, які б беззаперечно підтверджували стали сімейні відносини між нею та ОСОБА_5 , зокрема ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявність взаємних прав та обов`язків тощо, позивачем ОСОБА_1 суду не надано.

Водночас, показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю.

До подібного висновку прийшов ВС у постанові від 14.02.2018 року за результатами розгляду справи №129/2115/15-ц, а також у постанові від 12.11.2020 року у справі №750/12880/19, провадження №61-8759св20.

Факт організації поховання померлої ОСОБА_5 саме позивачем не є підтвердженням факту проживання однією сім`єю не менше п`яти років, по день смерті ОСОБА_5 .

Факт надання позивачем допомоги ОСОБА_5 також не свідчить про виникнення між ними сімейних правовідносин, виникнення взаємних прав та обов`язків.

Докази організації поховання, враховуючи вищевикладені встановлені судом обставини та наведені висновки, беззаперечно не підтверджують наявність усталених відносин між ОСОБА_5 та позивачкою, які притаманні сім`ї , та не є достатніми доказами.

Окрім цього, позивач в судовому засіданні підтвердила той факт, що після смерті ОСОБА_5 вона телефонувала відповідачці ОСОБА_7 (сестрі померлої ОСОБА_5 ) та просила сказати їй ПІН-код картки померлої ОСОБА_5 з метою зняття грошових коштів задля організації поховання.

Наявність таких обставин ставить під сумнів твердження ОСОБА_1 про ведення спільного бюджету з ОСОБА_5 , як однієї з рис, яка притаманна особам проживаючим однією сім`єю.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що відносини позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не носили характеру сімейних, вказані особи не були пов`язані спільним побутом, веденням спільного господарства, бюджету, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків, а тому у задоволенні позовної вимоги позивача про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 більше ніж п`ять років до часу відкриття спадщини слід відмовити за недоведеністю.

Отже, недоведеність в судовому порядку, факту спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 разом з спадкодавцем ОСОБА_5 більше п`яти років вказує на неможливість віднесення ОСОБА_1 до спадкоємця четвертої або будь-якої іншої черги, а відтак і на відсутність правових підстав для вирішення питання зміни черговості спадкування, зокрема для застосування положень частини другої статті 1259 ЦК України та задоволення вимоги про зміну черговості одержання права на спадкування.

Більш того, задля зміни черговості одержання права на спадкування, необхідна сукупна доведеність таких обставин, як то:

1) опікування над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (прихильне ставлення і спілкування, емоційна підтримка тощо);

2) матеріальне забезпечення спадкодавця;

3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири тощо;

4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3;

5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення позову щодо зміни черговості одержання права на спадкування необхідна наявність всіх п`яти зазначених вище обставин.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 липня 2025 року у справі № 741/1428/23.

Під безпорадним станом необхідно розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечувати умови свого життя, у зв`язку із чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 753/10668/19, від 20 вересня 2022 року у справі № 372/3988/20-ц.

Вирішуючи спір, суд оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності також дійшов висновку, що позивачем ОСОБА_1 не доведено перебування померлої ОСОБА_5 у безпорадному стані тривалий час, через її похилий вік чи хворобу, внаслідок чого вона потребувала стороннього догляду, допомоги, піклування.

Як слідує з акту № 251 від 25.03.2020 року огляду медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у пунктах 26 та 27 вказаного акту № 251 зазначено: спроможна. Згідно пункту 27 Інструкції щодо заповнення форми первинної документації № 157/о «Акту огляду МСЕК» затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 30.07.2012 року № 577, у пунктах 26 та 27 «Акту огляду МСЕК» зі слів хворої зазначається її спроможність щодо виконання нею основної роботи та трудової спрямованості.

Згідно пункту 31 Інструкції у підпункті 30.1 пункту 30 «Акту огляду МСЕК» зазначаються показання та протипоказання до умов праці, а також орієнтовані види праці, робіт чи професії, які доступні інваліду за станом здоров`я. Під час освідчення ОСОБА_5 , в підпункті 30.1 пункту 30 вищевказаного акту № 251 зазначено: праця без навантажень без дії шкідливих речовин.

Також, в пункті 32 вищевказаного акту № 251 зазначено: не потребує. Згідно пункту 31 вищевказаної Інструкції у пункті 32 «Акту огляду МСЕК» зазначається потреба інваліда у медичній та соціальній допомозі.

Відповідно акту № 251 від 25.03.2020 року огляду медико-соціальною експертною комісією та лікарняних листів ОСОБА_5 з 20.12.2019 року по дату огляду перебувала на лікарняному.

Щодо показів свідків про перебування ОСОБА_5 у безпорадному стані, то в цій частині такі слід відхилити так як такі покази суперечать висновку судової медичної експертизи та медичній документації, яка відносилася до ОСОБА_5 під час її життя.

Окрім цього, оцінюючи висновок судової комісійної експертизи № 209 від 02.07.2024року, проведеного судовими експертами КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», слід зазначити, що експерти з поставлених питань про перебування ОСОБА_5 у безпорадному стані надали відповіді не в категоричній формі, а визначили лише можливий період. Так, експертами допускалась можливе перебування ОСОБА_5 у безпорадному стані за один місяць до її смерті.

Таким чином, суд констатує, що позивач ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами наявність юридичних фактів, за наявності яких у неї могло виникнути право на спадкування, зокрема здійснення протягом тривалого часу опіки над спадкодавцем ОСОБА_5 , її матеріального забезпечення та надання іншої допомоги, а також перебування спадкодавця у безпорадному стані тривалий час.

Не підлягають задоволенню і позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом з огляду на те, що вони є похідними від вимог про встановлення фактів проживання однією сім`єю, зміну черговості спадкування в задоволенні яких було відмолено даним рішенням суду.

Зважаючи на викладене, суд дійшов переконливого висновку про недоведеність заявлених позовних вимог у задоволенні яких слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись статтями 12,13,76,259,263-265,268, 279 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю, утримання та догляду, зміну чергованості одержання прав на спадкування та визнання права на спадкування разом із спадкодавцями другої черги залишити без задоволення у повному обсязі.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 , рнокпп: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .;

Відповідачі:

ОСОБА_2 , рнокпп: НОМЕР_4 , АДРЕСА_6 дільниця;

ОСОБА_3 , рнокпп: НОМЕР_5 , АДРЕСА_6 дільниця;

ОСОБА_4 , рнокпп: НОМЕР_6 , АДРЕСА_7 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. .

Повне рішення суду складено 12 грудня 2025р.

Суддя