УХВАЛА

10 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 753/20766/24

провадження № 61-14727ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу Комунального підприємства «Київпастранс», в інтересах якого діє адвокат Сердюков Олексій Сергійович, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 лютого 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київпастранс», третя особа - відокремлений підрозділ Комунального підприємства «Київпастранс» Служба колії, про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Комунального підприємства «Київпастранс» (далі - КП «Київпастранс»), третя особа - відокремлений підрозділ Комунального підприємства «Київпастранс» Служба колії (далі - відокремлений підрозділ КП «Київпастранс» Служба колії), відповідно до якого просила:

- скасувати наказ № 47П відокремленого підрозділу КП «Київпастранс» Служба колії від 11 жовтня 2024 року та поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора з кадрів відокремленого підрозділу КП «Київпастранс» Служба колії з 11 жовтня 2024 року;

- стягнути КП «Київпастранс» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі

10 000 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 лютого 2025 року позов задоволено частково.

Скасовано наказ № 47П відокремленого підрозділу КП «Київпастранс» Служба колії від 11 жовтня 2024 року «Про припинення трудового договору» про звільнення ОСОБА_1 з посади інспектора з кадрів апарату управління відокремленого підрозділу КП «Київпастранс» Служба колії на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України (прогул без поважної причини).

Поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора з кадрів відокремленого підрозділу КП «Київпастранс» Служба колії з 11 жовтня 2024 року.

Стягнуто з КП «Київпастранс» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 жовтня 2024 року по 25 лютого

2025 року в сумі 51 680,30 грн з відрахуванням всіх податків і обов`язкових платежів згідно діючого законодавства.

Стягнуто з КП «Київпастранс» на користь ОСОБА_1 5 000 грн моральної шкоди.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі місячної заробітної плати 11 676 грн з відрахуванням всіх податків і зборів згідно діючого законодавства підлягало негайному виконанню.

Стягнуто з КП «Київпастранс» на користь ОСОБА_1 1 211,20 грн судового збору, 10 000 грн витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, а всього 11 211,20 грн.

Стягнуто з КП «Київпастранс» на користь держави 1 816,80 грн судового збору.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року апеляційну скаргу КП «Київпастранс» залишено без задоволення. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 лютого 2025 року залишено без змін. Стягнуто з КП «Київпастранс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 000 грн.

21 листопада 2025 року засобами поштового зв`язку представник

КП «Київпастранс» - адвокат Сердюков О. С. подав касаційну скаргу на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 лютого 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року, які просить скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову в позові.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року

№ 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК України також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду зокрема малозначних справ; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ, що виникають з трудових відносин.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя;

2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду;

4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом позову в цій справі є скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди в сумі 10 000 грн.

Розглядувана справа може бути віднесена до категорії справ незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Крім того, про належність цієї справи до категорії малозначних вказував і суд першої інстанції в ухвалі від 27 листопада 2024 року про відкриття провадження.

Оскільки справа № 753/20766/24 є малозначною, ухвалені у ній судові рішення можуть бути оскаржені виключно за наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Заявником не обґрунтовано наявності випадків, визначених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для касаційного перегляду судових рішень у малозначній справі.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги, зокрема, категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

Ухвалюючи оскаржені судові рішення, суди попередніх інстанцій встановили, що ОСОБА_1 була поновлена на роботі рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 вересня 2024 року. Після чого 11 жовтня

2024 року відповідач знов звільнив її з роботи, пославшись на вчинення прогулу. Водночас наказ від 13 вересня 2024 року про поновлення на роботі на виконання рішення суду позивачка отримала лише 15 жовтня 2024 року, тобто вже після повторного звільнення.

Доводи касаційної скарги переважно спрямовані на необхідність переоцінки доказів Верховним Судом, в той час як встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.

Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору, наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства «Київпастранс», в інтересах якого діє адвокат Сердюков Олексій Сергійович, на рішення Дарницького районного суду

м. Києва від 25 лютого 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року у справі № 753/20766/24.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников