Справа № 445/507/24
провадження № 2/445/124/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М.

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

розглянувши в судовому засіданні в м. Золочеві Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ТзОВ "Фінансова компанія "Артеміда-Ф" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в :

ТзОВ «ФК «Артеміда-Ф» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги мотивує тим, що 14.08.2020 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики № 9621342. ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" надало відповідачу позику у розмірі 5000,00 грн., а відповідач зобов`язалася повернути позику та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 16.10.2020, розмір процентів у день за користування коштами кредиту становить 1,6%, розмір процентів на прострочену позику у день становить 2,70%. 01.04.2021 ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Сіроко Фінанс" уклали договір факторингу №016-010421, яке в свою чергу відступило право вимоги на користь ТОВ "Фінансова Компанія "Артеміда-Ф" на підставі договору факторингу №20231130/1 від 30.11.2023. Згідно з яким ТОВ "Фінансова Компанія "Артеміда-Ф" набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", включно і до відповідача. Відповідач належним чином не виконувала грошові зобов`язання, тому станом на 07.03.2024 у останньої виникла заборгованість у розмірі 13249,08 грн., яка складається з залишку заборгованості за тілом - 5000,00 грн., залишку заборгованості по процентах за користування - 6059,36 грн., штрафних санкцій згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України (3 % річних) 449,76 грн. та інфляційного збільшення - 1739,96 грн. (період нарахування 17.10.2020 - 23.02.2022). У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь заборгованість за договором позики № 9621342 від 14.08.2020 у розмірі 13249,08 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідач у судове засідання не прибула, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила відмовити у задоволенні позову. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 14.08.2020 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики № 9621342, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 5 000,00 грн. строком на 15 днів, зі сплатою процентів: 0,98 % - денна процентна ставка, 2,70 % - процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день. 01.04.2021 ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Сіроко Фінанс" уклали договір факторингу №016-010421, яке в свою чергу відступило право вимоги на користь ТОВ "Фінансова Компанія "Артеміда-Ф" на підставі договору факторингу № 20231130/1 від 30.11.2023. Згідно з яким ТОВ "Фінансова Компанія "Артеміда-Ф" набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", включно і до відповідача.

Відповідач належним чином не виконувала грошові зобов`язання, тому станом на 07.03.2024 у останньої виникла заборгованість у розмірі 13249,08 грн., яка складається з залишку заборгованості за тілом - 5000,00 грн., залишку заборгованості по процентах за користування - 6059,36 грн., штрафних санкцій згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України (3 % річних) 449,76 грн. та інфляційного збільшення - 1739,96 грн. (період нарахування 17.10.2020 - 23.02.2022).

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1статті 530 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі №204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі №209/3046/20. В той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Позивач на підтвердження перерахування ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" ОСОБА_1 грошових коштів надав розрахунок заборгованості (виписка з особового рахунку) ОСОБА_1 від 07.03.2024 з підписом директора ТОВ "Фінансова Компанія "Артеміда-Ф", який не містить обов`язкових реквізитів, є внутрішнім документом позивача та є неналежним і недопустимим доказом отримання кредитних коштів, та користування ними. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.77-ст.80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом. Так, в ч.2 та ч.8 ст.83 ЦПК України закріплено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Заява про неможливість надання доказів первинних фінансових документів разом з позовною заявою та їх витребування до суду не надходила, тому суд розглянув справу за наявними в ній доказами. Таким чином, звертаючись із вказаним позовом, саме на позивача покладено обов`язок доведення належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами обставини, що входять до предмета доказування. Позивач на підтвердження перерахування ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" ОСОБА_1 грошових коштів надав розрахунок заборгованості (виписка з особового рахунку) ОСОБА_1 від 07.03.2024 з підписом директора ТОВ "Фінансова Компанія "Артеміда-Ф". Окрім того, на підтвердження наявності у відповідача заборгованості за договором позики позивачем до позовної заяви було додано копію договору позики, договори факторингу, витяги з реєстру боржників та інші документи. Разом з тим, вказані документи не підтверджують факт отримання відповідачем коштів на підставі укладеного договору та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначає позивач. Зокрема суд звертає увагу на те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є документом, що складений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на стягненні якої наполягає позивач. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог ТзОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф», оскільки позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на їх обґрунтування, що має наслідком відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог. Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 141, 259, 265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ТзОВ "Фінансова компанія "Артеміда-Ф" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30-ти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 24.11.2025.

Суддя В. М. Сивак