головуючий у суді І інстанції Романишена І.П.
провадження № 22-ц/824/3175/2025
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 , у якому просив суд:

зобов`язати ОСОБА_3 видалити зі своєї сторінки в соціальній мережі «Facebook» допис, який опубліковано ІНФОРМАЦІЯ_1 о 17:17 год. та фотографії ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ;

зобов`язати ОСОБА_3 видалити зі своєї сторінки у соціальній мережі «Facebook» усі коментарі, які розміщені під дописом, який опубліковано ІНФОРМАЦІЯ_1 о 17:17 год.;

зобов`язати ОСОБА_3 протягом п`яти днів з дня набрання судовим рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію, опублікувати на своїй сторінці в соціальній мережі «Facebook», за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 під заголовком «Спростування інформації яка була викладена ІНФОРМАЦІЯ_1 о 17:17» вступну та резолютивну частину судового рішення;

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду у розмірі 7 264 грн 38 коп.

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду у розмірі 200 000 грн.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 17:17 год., у соціальній мережі «Facebook» було опубліковано допис користувача « ОСОБА_7 » та опубліковано фотографії ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Зазначене підтверджується, зокрема і наступним висловлюванням, яке міститься у дописі «ІНФОРМАЦІЯ_16». Публічне розповсюдження фотографії позивача не було погоджено, а отже використання фотографій без згоди особи є неправомірним. Також йому відомо, що ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 не надавали таку згоду відповідачу. Також, ІНФОРМАЦІЯ_3 о 17:17 год., у соціальній мережі «Facebook» було опубліковано допис, користувача - « ОСОБА_7 », в якому зазначено наступне: « ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 : ці люди причетні до викрадення мого сина ОСОБА_9 , якого без мого відома та моєї згоди вивезли в березні 2022 року за кордон, пів року мені брехали де та з ким знаходиться мій син, можливості вільного спілкування з сином у мене немає, адже його бабуся, ОСОБА_5 заблокувала мене у всіх можливих додатках, А моя так звана «кума», ОСОБА_10 , яка була у мене на весіллі та хрестила мою доньку ОСОБА_11 , при цьому жодного разу навіть не цікавилася дитиною, мала стосунки з моїм тоді ще чоловіком ОСОБА_12 і, як тільки ми розлучилися одразу змінила свій номер, розірвала всі контакти зі мною та одразу ж вийшла заміж за ОСОБА_13 , не гаючи часу. ОСОБА_10 , не маючи власних дітей вкрала мого сина разом з ОСОБА_5 та вже більше року судових тяжб я не маю доступу до своєї дитини! Разом з цим, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 знаходяться в Києві та подають позови до суду, подають апеляції, викликають наряди поліції, пишуть скарги і заяви. Вже більше року мій син без мами і без тата.. його налаштовують проти мене! То є злочин. І повторюсь ще раз: Бог все бачить і я щиро вірю, що справедливість існує… Замість того, щоб приносити користь на захист своєї країни як справжні чоловіки, ці двоє здорових чоловіків кривдять слабшу за них жінку, А їх дружини тим часом калічать психіку мого сина за кордоном, це все, на що здатні ці люди. ІНФОРМАЦІЯ_16».

Указаний допис поширили на своїх сторінках у соціальній мережі «Facebook» мінімум 3 користувачі мережі інтернет. Під поширеним дописом користувачі соціальній мережі «Facebook» залишали коментарі та образливі висловлювання на адресу родини ОСОБА_14 .

Позивач зауважує, що поширена негативна, недостовірна інформація в соціальній мережі «Facebook», що не відповідає дійсності, порушує його права і свободи, принижує честь та гідність. Поширена інформація завдала шкоди особистим немайновим благам.

У травні 2023 року ОСОБА_1 виявив у соціальній мережі «Facebook» допис користувача « ОСОБА_7 ». Публікація допису заподіяна протиправною поведінкою відповідача до ОСОБА_1 , членів його сім`ї та близьких родичів завдала глибоких душевних страждань, та фізичного болю, які ОСОБА_1 відчув після ознайомлення з дописом в соціальній мережі «Facebook».

Після ознайомлення з дописом « ОСОБА_15 », який опубліковано в соціальній мережі «Facebook» ІНФОРМАЦІЯ_1 о 17:17 год., ОСОБА_1 звернувся до Дочірнього підприємства «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» для фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет.

У подальшому, внаслідок стресу ОСОБА_1 був госпіталізований до Олександрівської клінічної лікарні міста Києва. Раптова госпіталізація пов`язана зі стресом за наслідками розміщення та поширення відповідачем негативної, недостовірної інформації у соціальній мережі «Facebook», з використанням фотографій родини ОСОБА_14 , а також з негативними дописами користувачів мережі інтернет, та нанесла моральної шкоди особистим немайновим благам ОСОБА_1 , у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту, що саме відповідач є автором публікацій та коментарів, викладених у соціальній мережі «Фейсбук», зі змістом яких не погоджується позивач. Позивачем не доведено, що саме відповідач поширювала оспорювану позивачем інформацію в мережі Інтернет.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції під час розгляду справи допущені такі порушення:

справа помилково віднесена до малозначних та розглянута у порядку спрощеного позовного провадження, внаслідок чого обставини справи не повністю встановлені;

не вирішено питання, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовані позовні вимоги;

не досліджені докази, для дослідження яких необхідні спеціальні знання, інші ніж право;

порушено принцип пропорційності, рівності учасників процесу та змагальності сторін;

не вирішено питання, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи;

безпідставно відмовлено у витребуванні доказів.

Вказує, що позивач був позбавлений інформації про дату надходження документів та доказів, які були покладені в основу судового рішення.

Посилається на те, що судом першої інстанції не додавалися документи які надходили до суду у межах справи 761/11947/24, реєстраційні картки вхідних документів не створювалися.

Позивач фактично був позбавлений у строк, передбачений ухвалою від 10 травня 2024 року, після отримання відзиву, подати заперечення на відзив та заперечення щодо розміру понесених відповідачем витрат на правничу допомогу або клопотання про зменшення таких витрат.

Вказує, що суд першої інстанції помилково відніс справу до малозначних та розглянув у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 10 травня 2024 року встановлено позивачу строк п`ятнадцять днів із дня отримання відзиву, протягом якого позивач має право подати відповідь на відзив. Судом першої інстанції, при ухваленні оскаржуваного рішення не перевірено, чи наявні в матеріалах справи докази, які підтверджують отримання позивачем відзиву.

У зв`язку з відсутністю інформації у підсистемі «Електронний суд» картки реєстрації про надходження відзиву на позовну заяву та відзиву на позовну заяву з додатками, позивач фактично був позбавлений можливості, у строк передбачений ухвалою від 10 травня 2024 року, після отримання відзиву, подати заперечення на відзив та заперечення щодо розміру понесених відповідачем витрат на правничу допомогу або клопотання про зменшення таких витрат.

З оскаржуваного рішення вбачається, що відзив на позовну заяву надійшов 11 червня 2024 року, однак підтвердження надходження відзиву до «Електронного кабінету» не додані.

Відповідач, повідомлена належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористалася своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 за її відсутності, у якій просила залишити рішення суду першої інстанції без змін. Також у вказаній заяві відповідач зазначила, що апеляційна скарга та клопотання ОСОБА_1 є необґрунтованими, а оскаржуване рішення є законним. Зазначила, що до суду першої інстанції нею був поданий відзив на позовну заяву з обґрунтуванням її заперечень проти позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.

Перелік справ, які може бути розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження, наведено у статті 274 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

Згідно з частиною 6 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства);

4) справи про розірвання шлюбу;

5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 10 травня 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Однак, у цій справі ОСОБА_1 заявлено у тому числі вимоги немайнового характеру про зобов`язання видалити допис із соціальної мережі та спростувати недостовірну інформацію, за якими неможливо визначити ціну позову, а тому указана справа не може бути віднесена до категорії малозначних.

Відповідно до пункту 7 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Враховуючи викладене, указана справа не могла бути розглянутою за правилами спрощеного позовного провадження, а зазначена підстава є обов`язковою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 17:17 год., у соціальній мережі «Facebook» на сторінці певної особи, яка зареєстрована як користувач - « ОСОБА_7 », було опубліковано допис, який містив наступну інформацію: « ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 : ці люди причетні до викрадення мого сина ОСОБА_9 , якого без мого відома та моєї згоди вивезли в березні 2022 року за кордон, пів року мені брехали де та з ким знаходиться мій син, можливості вільного спілкування з сином у мене немає, адже його бабуся, ОСОБА_5 заблокувала мене у всіх можливих додатках, А моя так звана «кума», ОСОБА_10 , яка була у мене на весіллі та хрестила мою доньку ОСОБА_11 , при цьому жодного разу навіть не цікавилася дитиною, мала стосунки з моїм тоді ще чоловіком ОСОБА_12 і, як тільки ми розлучилися одразу змінила свій номер, розірвала всі контакти зі мною та одразу ж вийшла заміж за ОСОБА_13 , не гаючи часу. ОСОБА_10 , не маючи власних дітей вкрала мого сина разом з ОСОБА_5 та вже більше року судових тяжб я не маю доступу до своєї дитини! Разом з цим, ОСОБА_4 та ОСОБА_16 знаходяться в Києві та подають позови до суду, подають апеляції, викликають наряди поліції, пишуть скарги і заяви. Вже більше року мій син без мами і без тата.. його налаштовують проти мене! То є злочин. І повторюсь ще раз: Бог все бачить і я щиро вірю, що справедливість існує… Замість того, щоб приносити користь на захист своєї країни як справжні чоловіки, ці двоє здорових чоловіків кривдять слабшу за них жінку, А їх дружини тим часом калічать психіку мого сина за кордоном, це все, на що здатні ці люди. ІНФОРМАЦІЯ_16» (а.с. 93 т. 1).

До вказаного допису було додано фотографію із зображенням ОСОБА_1 , а також фотографії із зображенням двох жінок та одного чоловіка.

Під поширеним дописом користувачі соціальній мережі «Facebook» залишали коментарі (а.с. 90-92 т. 1).

Згідно зі звітом Дочірнього підприємства «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» №104/2023-ЗВ, підготовленого за зверненням позивача, під час проведення фіксації, досліджувалися веб-сторінки наступних користувачів:

1.ІНФОРМАЦІЯ_17; далі - досліджувана веб-сторінка №1 - Користувач « ОСОБА_7 », містить наступну інформацію: Хто цим поділився - користувач « ОСОБА_17 », ІНФОРМАЦІЯ_8 в 00:54,

- користувач «ОСОБА_23», ІНФОРМАЦІЯ_9 в 16:20, допис користувача « ОСОБА_7 » від ІНФОРМАЦІЯ_3 17:17, прикріплені фотографії, коментарі.

Під дописом, який розміщено на сторінці користувача « ОСОБА_7 » зазначено - поділились: 13;

2.ІНФОРМАЦІЯ_18; далі - досліджувана веб-сторіка №2 - Користувач « ОСОБА_7 », містить наступну інформацію: Допис користувача « ОСОБА_7 » від ІНФОРМАЦІЯ_3 17:17, прикріплені фотографії, коментарі;

3. ІНФОРМАЦІЯ_4 ; далі - досліджувана веб-сторіка №3 - Користувач « ОСОБА_7 », містить наступну інформацію: Інформація - члени сім`ї: ОСОБА_18 - сестра, ОСОБА_19 - двоюрідна сестра, ОСОБА_20 - двоюрідна сестра, ОСОБА_21 - двоюрідна сестра;

4. ІНФОРМАЦІЯ_19; далі - досліджувана веб-сторіка №4 - Користувач « ОСОБА_18 », містить наступну інформацію: Інформація - члени сім`ї: ОСОБА_18 - сестра, ОСОБА_19 - двоюрідна сестра, ОСОБА_20 - двоюрідна сестра, ОСОБА_21 - двоюрідна сестра;

5. ІНФОРМАЦІЯ_20; далі - досліджувана веб-сторіка №5 - Користувач « ОСОБА_18 », містить наступну інформацію: Інформація - члени сім`ї: ОСОБА_7 - сестра;

6.ІНФОРМАЦІЯ_21; далі - досліджувана веб-сторіка №6 - Користувач « ОСОБА_20 »;

7. ІНФОРМАЦІЯ_5 ; далі - досліджувана веб-сторіка №7 - Користувач « ОСОБА_20 », містить наступну інформацію: Інформація - члени сім`ї: ОСОБА_7 - двоюрідна сестра;

8.ІНФОРМАЦІЯ_22; далі - досліджувана веб-сторіка №8 - Користувач «ОСОБА_7» ( ОСОБА_22 );

9. ІНФОРМАЦІЯ_6 ; далі - досліджувана веб-сторіка №9 - Користувач « ІНФОРМАЦІЯ_7 » ( ОСОБА_22 ), містить наступну інформацію: Інформація - члени сім`ї: ОСОБА_7 - двоюрідна сестра;

10.ІНФОРМАЦІЯ_23; далі - досліджувана веб-сторіка №10 - Користувач « ОСОБА_17 », містить наступну інформацію: допис користувача « ОСОБА_7 » від ІНФОРМАЦІЯ_3 17:17, який було поширено ІНФОРМАЦІЯ_8 в 00:54. Під дописом, який розміщено на сторінці користувача « ОСОБА_17 » зазначено - поділились: 2;

11.ІНФОРМАЦІЯ_24; далі - досліджувана веб-сторіка №11 - Користувач « ОСОБА_17 », містить наступну інформацію: допис користувача « ОСОБА_7 » від ІНФОРМАЦІЯ_3 17:17, який було поширено ІНФОРМАЦІЯ_8 в 00:54. Під дописом, який розміщено на сторінці користувача « ОСОБА_17 » зазначено - поділились: 2;

12.ІНФОРМАЦІЯ_25; далі - досліджувана веб-сторіка №12 - Користувач «ОСОБА_23», містить наступну інформацію: допис користувача « ОСОБА_7 » від ІНФОРМАЦІЯ_3 17:17, який було поширено ІНФОРМАЦІЯ_9 в 16:20. Під дописом, який розміщено на сторінці користувача « ОСОБА_23 » зазначено - поділились: 1;

13.ІНФОРМАЦІЯ_26; далі - досліджувана веб-сторіка №13 - Користувач «ОСОБА_23»;

14. ІНФОРМАЦІЯ_10 ; далі - досліджувана веб-сторіка № НОМЕР_3 - Користувач « ОСОБА_24 », містить наступну інформацію: Інформація - «в браке с ОСОБА_25 »;

15. ІНФОРМАЦІЯ_11; далі - досліджувана веб-сторінка №15 - Користувач « ОСОБА_26 », містить наступну інформацію: допис користувача « ОСОБА_7 » від ІНФОРМАЦІЯ_3 17:17, який було поширено ІНФОРМАЦІЯ_3 в 18:06. Над дописом, який розміщено на сторінці користувача « ОСОБА_17 » зазначено - Максимальний репост!.

У звіті також зазначено, що за результатами проведеної перевірки веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_12 що включає досліджувані веб-сторінки № 1 - 15, було встановлено наступне: Доменне ім?я: facebook.com; Доступність за доменним ім?ям веб-сайту для публічного використання у мережі Інтернет: так; Дата та час реєстрації доменного імені: 1997-03-29T05:00:00Z; Дата внесення останніх змін щодо зареєстрованого доменного імені: 2022-01-26T16:45:06Z; Дата та час завершення строку реєстрації доменного імені: 2031-03-30T04:00:00Z; DNS сервер (-и): c.ns.facebook.com, b.ns.facebook.com a.ns.facebook.com, d.ns.facebook.com; WHOIS Server: whois.registrarsafe.com; Інформація про реєстратора доменного імені: найменування: Registrar SEC, LLC / Registrar Safe, LLC; місцезнаходження: 1601 Willow Road, Menlo Park, CA 94025; веб-сайт: https://registrarsec.com/; адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_13 ; телефон: НОМЕР_4 ; факс: НОМЕР_7; Інформація про реєстранта доменного імені в службі WHOIS: найменування / прізвище, ім?я, по батькові: Meta Platforms, Inc.; адреса місцезнаходження: 1601 Willow Rd, Menlo Park CA, НОМЕР_5 , US; адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_14 ; телефон: НОМЕР_6 ; факс: НОМЕР_6 ; ІР-адреса(и), якій/яким відповідає доменне ім?я: IPv4: НОМЕР_8, IPv6: 2a03:2880:fl65:81:face:b00c:0:25de; Інформація про хостинг-провайдера: найменування:Facebook, Inc.; адреса місцезнаходження: 94025, US, CA, Menlo Park, 1601 Willow Rd.; веб-сайт: https://www.facebook.com/; адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_15 ; телефон: НОМЕР_6 ; Тип сервера: proxygen-bolt; Інформація про достовірність/ точність відображення змісту досліджуваної (-их) веб-сторінки (-ок) в браузері Google Chrome: так. (а.с. 74-88 т. 1)

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статей 28, 68 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до частини 4 статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Положенням статті 34 Конституції України встановлено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством (стаття 201 ЦК України).

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина 1 статті 277 ЦК України).

У пунктах 9, 12 та 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права (пункт 18 Постанови Пленуму).

У пункті 6.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 (провадження N 12-110гс19) викладено висновок про те, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Згідно з усталеною практикою у сфері реєстрації і користування доменними іменами у мережі Інтернет, власником веб-сайту може бути інша особа, ніж реєстрант доменного імені, яким адресується такий веб-сайт. У таких випадках, власник веб-сайту визначається у договорі, укладеному з реєстрантом доменного імені. Інформація щодо власника веб сайту може бути отримана у хостинг-провайдера веб-сайту.

У постанові від 02 червня 2021 року у справі №201/6995/17 Верховний Суд погодився з висновками апеляційного суду, який встановив, що сторінка у соціальній мережі «Фейсбук», експертом, атестованим за спеціальністю «Дослідження телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів» не досліджувалася. Висновки фахівця в галузі дослідження телекомунікаційних систем відсутні. З клопотанням про призначення у справі судової експертизи для проведення комп`ютерно-технічного дослідження та дослідження телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів для встановлення власників аккаунтів, розміщених на ресурсах-посиланнях із залученням фахівців для дослідження телекомунікаційних систем (обладнання) сторони не зверталися. Доменне ім`я facebook.соm є приватним доменним іменем другого рівня в домені соm, який є загальним доменом верхнього рівня. Доменне ім`я facebook.соm не відноситься до українського сегменту Інтернет. Адреса facebook не належить до адресного простору українського сегмента мережі Інтернет, адміністрування цих доменних імен в Україні не здійснюється.

Таким чином, пред`являючи вимоги до певної особи та визначаючи її відповідачем у цій категорії прав, позивач має надати докази ідентифікації особи, яка буде відповідати за порушення його права та довести приналежність акаунту у соціальній мережі тій чи іншій фізичній особі.

У своєму позові ОСОБА_1 , заявляючи позовні вимоги до ОСОБА_3 , посилається на те, що у соціальній мережі «Facebook» користувачем « ОСОБА_7 » опубліковано фотографії ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та опубліковано допис із висловлюваннями, які містять негативну, недостовірну інформацію, яка не відповідає дійсності, порушує його права і свободи, принижує честь та гідність, завдала шкоди особистим немайновим благам.

На підтвердження приналежності акаунту «ОСОБА_7» у соціальній мережі «Facebook» відповідачці ОСОБА_3 позивачем надано звіт Дочірнього підприємства «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» №104/2023-ЗВ.

Однак, указаним звітом лише зафіксовано зміст веб-сторінок, на яких розміщена інформація, яка за доводами позовної заяви, є недостовірною, однак не підтверджує, що власником аккаунта « ОСОБА_7 » у соціальній мережі «Facebook» є ОСОБА_3 .

З допису у соціальній мережі «Facebook», питання про видалення та спростування якого порушується ОСОБА_1 у позовній заяві, вбачається, що його зміст стосується чотирьох осіб, у тому числі ОСОБА_1 .

Однак, ОСОБА_1 у своєму позові не конкретизував, яка саме із поширеної інформації є недостовірною відносно нього та має бути спростована.

При цьому з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 діє одночасно в інтересах інших трьох осіб, про яких зазначено у дописі, та наділений повноваженнями на таке представництво.

ОСОБА_1 не заявлено позовних вимог про визнання інформації недостовірною, а просить лише зобов`язати відповідача видалити та спростувати інформацію зазначену у дописі в соціальній мережі «Facebook».

Заявляючи вимогу про зобов`язання ОСОБА_3 спростувати недостовірну інформацію, ОСОБА_1 у прохальній частині позовної заяви не конкретизовано, яку саме інформацію відповідач має спростувати.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Оскільки, на стадії апеляційного розгляду, відповідно до статті 367 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції і не наділений повноваженнями щодо залучення змінених або уточнених позовних вимог, вказані недоліки не можуть бути усунуті при розгляді справи апеляційним судом.

Оскільки вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди є похідними від позовних вимог про видалення та спростування допису у соціальній мережі «Facebook», вони також не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, то судовий збір сплачений позивачем за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року скасувати з ухваленням нового судового рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 15 грудня 2025 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська