БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2-др/356/5/25
Справа № 356/760/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2025 Березанський міський суду Київської області у складі:

головуючої судді Дудар Т.В.

за участю секретаря Харченко Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін заяву представника позивача Чехун Юлії Віталіївни про винесення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Березанського міського суду Київської області від 10.11.2025 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №12.04.2023-100001251 від 12.04.2023 у розмірі 11578 (одинадцять тисяч п`ятсот сімдесят вісім) гривень 28 копійок, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7311 (сім тисяч триста одинадцять) гривень 15 копійок, по процентам в розмірі 4267 (чотири тисячі двісті шістдесят сім) гривень 13 копійок та суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Копію рішення позивач і його представник отримали 12.11.2025.

18.11.2025 через систему «Електронний суд» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, подана представником позивача Чехун Ю.В., зареєстрована за вх. № 4993 від 19.11.2025. В даній заяві представник позивача просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн.

Дослідивши матеріали справи та заяву про ухвалення додаткового рішення, провівши системне тлумачення норм права, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 44 ЦПК України встановлено обов`язок учасників судового процесу та їхніх представників добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

10.11.2025 Березанським міським судом Київської області було оголошено заочне рішення по даній справі, в якому серед іншого було вирішено питання про розподіл судових витрат з урахуванням доказів, поданих представником позивача Чехун Ю.В.

18.11.2025 представник позивача Чехун Ю.В. подала заяву про вирішення питання щодо розподілу судових витрат, що складаються з витрат на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Оцінюючи вищевикладене, суд виходить з наступного.

Здійснюючи системне тлумачення зазначених вище правових норм, суд приходить до висновку, що:

1) розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з роглядом справи, встановлюються судом на підставі доказів, в тому числі і після ухвалення рішення суду, однак за обов`язкової умови, що сторона зробила про це відповідну заяву до закінчення судових дебатів;

2) лише за наявності поважних причин неможливості подання доказів, що підтверджують розмір понесених стороною судових витрат, до закінчення судових дебатів у справі, суд може вирішити питання про судові витрати після ухвалення судового рішення по суті позовних вимог;

3) у разі не вирішення судом питань про судові витрати, суд може їх вирішити шляхом ухвалення додаткового рішення суду.

Також суд зазначає, що виходячи зі змісту позовної заяви, позивачем було розраховано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікував понести у зв`язку із розглядом справи. Вказане дає підстави вважати, що в позивача була можливість у спосіб, встановлений законом, звернутися до суду із заявою про відшкодування понесених витрат чи тих, що має понести у зв`язку із розглядом справи.

Разом з тим, судом достеменно встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості, в прохальній частині відсутня вимога про стягнення витрати на правову допомогу, і не було подано доказів про понесення витрат.

Окрім цього, п. 3.1 Договору № 01/25-СЦ про надання правничої допомоги від 01.04.2025 визначена вартість послуг за один позов без врахування вартості поштових витрат та судового збору, і яка складає 6000 грн. (а.с. 70).

Таким чином, позивачеві завчасно була відома сума витрат на правничу допомогу за вказаним позовом. Попри це, ні в позовній заяві, ні в окремо поданому документі до часу вирішення справи по суті позивач не звертався до суду про відшкодування понесених ним витрат на правничу допомогу.

Разом із цим до заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу не було надано жодного документу, який би підтвердив, як того вимагає ч. 3 ст. 137 ЦПК України, здійснені позивачем витрати, необхідні для надання правничої допомоги.

Відтак, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви.

Керуючись ст. 44, 134, 141, 174, 246, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т. В. Дудар