ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7751/25 Справа № 203/4265/23 Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.

за участю секретаря судового засідання Волкової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду міста Дніпра від 07 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОДНІПРО» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом доТОВ «ЕКОДНІПРО» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що в липні 2020 року позивач звернувся за медичною допомогою до ТОВ «ЕКОДНІПРО» зі скаргами на біль у верхній половині живота. Після огляду гастроентеролога, його було направлено на ряд обстежень та додатково призначено лікування, яке слід було узгодити зі лікарем-хірургом. Не дивлячись на призначене лікування, стан його здоров`я продовжував погіршуватись, тому 25.07.2020 року він повторно звернувся до відповідача для отримання медичної допомоги. Після повторного огляду гастроентерологом, оформлено на офіційному бланку відповідача, було встановлено діагноз та надано план медикаментозного лікування. Саме з цього моменту відповідач почав грубо порушувати Клінічний протокол надання медичної допомоги хворим на жовчнокам`яну хворобу (ЖКХ), затверджений Наказом МОЗ України №271 від 13.06.2005 року, а також положення Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я». 30.07.2020 року було проведено вторинний огляд гастроентеролога, за результатами якого попередній діагноз частково залишено без змін, а клінічний діагноз змінено. Попри це, методика лікування не змінилась та йому було продовжено медикаментозне лікування. Оскільки стан його здоров`я внаслідок неефективного лікування, не мав ознак покращення, він в черговий раз звернувся до відповідачами зі скаргами. В результаті обстеження було прийнято рішення здійснити хірургічне лікування шляхом проведення лапороскопічної холецистектомії, тобто видалення жовчного міхура. Згідно виписки №1738/865 із медичної картки стаціонарного хворого хірургічного відділення 27.09.2020 року його було виписано та направлено на амбулаторне лікування за місцем проживання (з наданням медичних рекомендацій). Не дивлячись на те, що показники біохімічного дослідження крові, які було здійснено у лабораторії відповідача мали ознаки невтішної динаміки та в десятки (а деякі в сотні) разів перевищували встановлені норми, жодного пояснення з цього приводу не було, як не було і надано належної оцінки результатами мультиспіральної комп`ютерної томограми від 27.09.2020 року, якою, зокрема, було встановлено КТ-ознаки постзапальних змін в паренхімі обох легень. 30.10.2020 року в нього значно погіршився стан, підвищилась температура. 09.11.2020 року, зробивши комп`ютерну томограму органів грудної клітини в ТОВ «Євро Сервіс Україна», в нього було встановлено двобічну полісегментарну пневмонію, діагностовано COVID-19, направлено на амбулаторне лікування з призначенням схеми медикаментозного лікування. 07.12.2020 року він звернувся до Інституту гастроентерології НАМН України для отримання консультації, але призначене лікування не дало результату. 19.12.2020 року та 26.12.2020 року в ТОВ «Незалежна лабораторія Інвітро» було здано ряд клінічних аналізів, які відобразили стан роботи печінки та жовчного міхура, результати яких в сотні разів перевищували допустимі референсні значення. Оскільки стан здоров`я знову погіршився, з`явились нові симптоми, 06.01.2021 року він був госпіталізований в стаціонар відділення гастроентерології (гематології) Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім.Мечникова. Після проведення комплексу клінічних досліджень його було виписано 22.01.2021 року. Як було пояснено при виписці, клінічний діагноз спричинений лапароскопічною холецистектомією з приводу ЖКХ від 24.09.2020 року, що в свою чергу ставить в причинно-наслідковий зв`язок його діагноз при виписці 22.01.2021 року від дій, які були вчинені відповідачем 24.09.2020 року. На виконання рекомендацій, викладених у виписці, ним було здійснено ряд досліджень та знову показники в десятки та сотні разів перевищували допустимі референсні значення. 30.01.2021 року, маючи на руках результати актуальних досліджень, він звернувся до відповідача, де йому була надана консультації лікаря гастроентеролога. В результаті обстеження поставлено клінічний діагноз, яким фактично було підтверджено діагноз при виписці з Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім.Мечникова. Оскільки стан його здоров`я не покращувався та навпаки мало місце його постійне погіршення, він вкотре був вимушений звернутись за медичною допомогою та в лютому 2021 року був госпіталізований у Медичному центрі «Універсальна клініка «Оберіг». Після комплексного проведення клінічних досліджень, було прийнято рішення повторного хірургічного втручання, яке було проведено 10.02.2021 року. 17.02.2021 року він був виписаний при фактичному покращені стану здоров`я. На теперішній час його стан здоров`я є стабільний, будь-які скарги відсутні.

Враховуючи вищезазначене, позивач просив суд стягнути з відповідача понесені витрати на оплату повторного хірургічного втручання в сумі 563 321 грн. 90 коп., витрати на оплату ліків в сумі 2835 грн. 87 коп., а всього стягнути 566 157 грн. 77 коп. Також просив стягнути з відповідача завдану моральну шкоду в сумі 200 000 грн.

Рішенням Центрального районного суду міста Дніпра від 07 травня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОДНІПРО» про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача звертався до Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної військової адміністрації та наказом по департаменту №199-о від 28.04.2022 року було створено комісію для проведення клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги позивачу в Медичному центрі «Medical Plaza» ТОВ «ЕКОДНІПРО».

За результатами розгляду комісією складено висновок, згідно якого оперативне втручання пацієнту ОСОБА_1 в об`ємі лапароскопічної холецистектомії та дренування черевної порожнини було виконано за показами та на підставі протоколів МОЗ України за спеціальністю «хірургія». Відсутність ранніх післяопераційних ускладнень підтверджено КТ органів черевної порожнини від 27.11.2020 року.

Ухвалою суду від 31.10.2023 року по справі, за клопотання представника позивача та в межах поставлених останнім питань, було призначено комплексну судово-медичну експертизу, проведення якої доручено експертам Державної спеціалізованої установи «Головне бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України».

На вирішення експертизи було поставлено наступні питання:

- Які існують методи лікування хвороби з діагнозом, зазначеним у медичній карті №1738/865 стаціонарного хворого хірургічного відділення Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОДНІПРО» () ОСОБА_1 ?

- Яким є найефективніший метод лікування хвороби з встановленим діагнозом позивача ОСОБА_1 ?

- Чи було доцільно у випадку встановлення діагнозу позивача ОСОБА_1 застосовувати такий метод лікування, який був зазначений у медичній карті №1738/865 стаціонарного хворого хірургічного відділення Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОДНІПРО» () на ім`я позивача?

- Яким зазвичай є термін відновлення пацієнта після лікування встановленого діагнозу позивача способом, зазначеним у медичній карті №1738/865 стаціонарного хворого хірургічного відділення Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОДНІПРО» ()?

- Чи була об`єктивною необхідність повторного лікування позивача у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Капітал» (). Якщо так, то з якої саме причини?

- Якою є вартість лікування пацієнта з встановленими діагнозом позивача запропонованим Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКОДНІПРО» () способом?

Згідно висновку експерта №378/23 від 03.10.2024 року, не встановлено фактів надання йому несвоєчасної та некваліфікованої медичної допомоги з боку відповідача.

Рішення суду першої інстанції, мотивовано тим, що позивачем не доведено фактів надання йому несвоєчасної та некваліфікованої медичної допомоги з боку відповідача, вчинення дій, які не відповідають законодавству у сфері охорони здоров`я, зокрема, стандартам у сфері охорони здоров`я та нормативним локальним актам, а також перебування таких дій у причинному зв`язку з негативними для позивача наслідками.

З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає: кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоров`я; достовірну та своєчасну інформацію про стан свого здоров`я і здоров`я населення, включаючи існуючі і можливі фактори ризику та їх ступінь; відшкодування заподіяної здоров`ю шкоди; оскарження неправомірних рішень і дій працівників, закладів та органів охорони здоров`я.

Частинами 1,2 ст.1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч.ч.1.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Частиною 1 ст.1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно з ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Таким чином, цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини особи, яка завдала шкоду (завдавача шкоди). Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди, її розмір, протиправність дій відповідача та причинний зв`язок між ними.

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої ст.1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.

У деліктних правовідносинах у сфері надання медичної допомоги протиправна поведінка спрямована на порушення суб`єктивного особистого немайнового права особи, яке має абсолютний характер, - права на медичну допомогу. У сфері надання медичної допомоги протиправними необхідно вважати дії медичного працівника, які не відповідають законодавству у сфері охорони здоров`я, зокрема стандартам у сфері охорони здоров`я та нормативним локальним актам.

Відповідно до ч.2 ст.34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» обов`язками лікуючого лікаря є своєчасне і кваліфіковане обстеження та лікування пацієнта.

Таким чином, надання несвоєчасної або некваліфікованої медичної допомоги є протиправною поведінкою медичного працівника.

Згідно з ч.4 ст.34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» лікар не несе відповідальності за здоров`я хворого в разі відмови останнього від медичних приписів або порушення пацієнтом встановленого для нього режиму.

Вказане відповідає правовим висновкам, наведеним в постановах Верховного Суду від 27.02.2019 року у справі №755/2545/15-ц (провадження № 61-47866св18); від 19.01.2022 року у справі №308/4164/15-ц (провадження № 61-850св21); від 16.03.2023 року у справі №757/23589/21-ц (провадження №61-441св23).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача завдану матеріальну та моральну шкоду у зв`язку понесених витрат на придбання ліків та повторне проведення операції, внаслідок неналежного лікування в Медичному центрі «Medical Plaza» ТОВ «ЕКОДНІПРО».

Судом встановлено, що ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 31 жовтня 2023 року призначено у справі комплексну судово-медичну експертизу.

На вирішення експертизи поставлено запитання: - Які існують методи лікування хвороби з діагнозом, зазначеним у медичній карті №1738/865 стаціонарного хворого хірургічного відділення Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОДНІПРО» ОСОБА_1 ? - Яким є найефективніший метод лікування хвороби з встановленим діагнозом позивача ОСОБА_1 ? -Чи було доцільно у випадку встановлення діагнозу позивача ОСОБА_1 застосовувати такий метод лікування, який був зазначений у медичній карті №1738/865 стаціонарного хворого хірургічного відділення Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОДНІПРО» на ім`я позивача? - Яким зазвичай є термін відновлення пацієнта після лікування встановленого діагнозу позивача способом, зазначеним у медичній карті №1738/865 стаціонарного хворого хірургічного відділення Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОДНІПРО» ? - Чи була об`єктивною необхідність повторного лікування позивача у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Капітал». Якщо так, то з якої саме причини? - Якою є вартість лікування пацієнта з встановленими діагнозом позивача запропонованим Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКОДНІПРО» способом ? .

До матеріалів справи долучено висновок експерта №378/23 від 03.10.2024 року, згідно якого, визначено, що у Синтезуючій частині громадянин ОСОБА_1 тривалий час страждав на хронічне захворювання (жовчнокам`яну хворобу), яке у своєму перебігу супроводжувалось періодами ремісії та загострення (гострий холецистит) і був госпіталізований до хірургічного відділення ТОВ «ЕКОДНІПРО» з діагнозом «гострий калькульозний холецистит». 24.09.2020 року переніс лапароскопічну операцію «холецистектомію з дренуванням черевної порожнини», яка у даному випадку була доцільною та «найефективнішим методом лікування». Період відновлення після лапароскопічної холецистектомії становить лише кілька днів, а вже наступної доби пацієнт може бути виписаний з клініки, якщо в нього немає жодних ускладнень, що у даному випадку і мало місце. Слід заначити, що прогноз для пацієнтів з холицеститом сприятливий за умови виконання такої операції у плановому, а не в ургентному порядку, при приєднанні інфекції та наростанні гострих явищ з боку жовчного міхура. Оскільки громадянин ОСОБА_1 певний час утримувався від планового хірургічного лікування, це негативно вплинуло на перебіг хронічного процесу та призвело до виконання не планової, а ургентної операції. В подальшому, у післяопераційному періоді, перенесене інфекційне захворювання (COVID-19), призвело до гострого запалення в післяопераційній зоні, обумовило розвиток «рубцевої стриктури загальної печінкової протоки з залученням конфлюєнсу жовчних протоків та повторної операції, яка була життєво необхідною.

Відтак, переглядаючи рішення судупершої інстанції, колегія суддів виходить із долучених до матеріалів справи документів та висновку експерта №378/23 від 03.10.2024 року.

Враховуючи встановлені обставини справи та результати проведеної судово-медичної експертизи, колегія суддів вважає недоведеним та необґрунтованим посилання ОСОБА_1 на те, що внаслідок неналежного надання відповідачем медичної допомоги він був змушений повторно проходити хірургічне втручання, яке було ефективним та усунуло існуючі ускладнення після хірургічного втручання відповідача 24.09.2020 року.

Розв`язуючи спір, судом першої інстанції взято до уваги встановлені фактичні обставини та зроблено правильний висновок про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.

Водночас, колегія суддів зауважує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ? від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Центрального районного суду міста Дніпра від 07 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 10 грудня 2025 року.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2025 року.

Головуючий:

Судді: