Провадження № 2-о/211/232/25
РІШЕННЯ

іменем України

16 грудня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання - Медведєвої А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту смерті військовослужбовця на полі бою, -

встановив:

заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою, де заінтересованими особами зазначені відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та просить суд встановити факт смерті військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який загинув поблизу н.п. Новобахмутівка Донецької області під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини та забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.10.2025 заяву залишено без руху з пропозицією усунути недоліки.

14.10.2025 заявник усунула недоліки заяви, надіславши уточнену заяву на адресу суду, яка була отримана судом 21.10.2025.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.10.2025 прийнято до розгляду заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами окремого провадження, призначено судове засідання.

У судове засідання сторони у справі не з`явилися.

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Туровська М.О. звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності та відсутності заявника, заяву підтримала та просила її задовольнити.

Представник зацікавленої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений.

Представник зацікавленої особи Міністерства оборони України Матвєєнко Г.М. звернулася до суду з додатковими поясненнями, з яких вбачається, що представник просить розглянути справу у відсутність представника Міноборони, при ухвалення рішення у справі просила врахувати доводи, викладені у додаткових поясненнях.

Представник зацікавленої особи - Військової частини НОМЕР_1 , у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися, кожен окремо, до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності, проти заявлених вимог не заперечували.

Дослідивши всебічно матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 приходиться дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 7).

Заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 приходяться відповідно матір`ю й батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 11).

Заінтересована особа ОСОБА_4 приходиться сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9зв.).

ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9).

Сповіщенням від 11.04.2023 № 249/23, складеним ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 було повідомлено, що її чоловік, солдат ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 10.03.2022, навідник зенітно-кулеметного відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , був вірний присязі у бою за нашу Батьківщину 05.04.2023 під час участі у бойових діях по забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі збройної агресії російської федерації, поблизу н.п. Новобахмутівка Донецької області зник безвісті (а.с. 17 зв.).

Згідно наявних матеріалів 19.04.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_1 за № 169 було призначено службове розслідування (а.с. 22).

Актом службового розслідування за фактом зникнення безвісті солдату ОСОБА_2 від 19.04.2023 засвідчено, що солдат ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 о 03 год. 20 хв. під час мінометного обстрілу збройними силами рф позицій ВОП «БОБЕР» в районі н.п. західніше Новобахмутівки Покровського району Донецької області, отримав поранення не сумісні з життям. Військовослужбовець помер одразу після отримання поранень, загинув на місці. Свідками події були солдат ОСОБА_7 та молодший лейтенант ОСОБА_8 , на даний час тіло залишилося на непідконтрольній території. Тіло дістати немає можливості, тому військовослужбовець вважається зниклим безвісті (а.с. 19-21).

Відповідно до рішення командира військової частини НОМЕР_1 за результатами службового розслідування, визнано, що солдат ОСОБА_2 вважається таким, що зник безвісті під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини, недоторканості та територіальної цілісності України (а.с. 23).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

За ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За положеннями передбаченими п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. Згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно зі ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення, суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити тощо.

Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема п. 8, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Зазначеною нормою передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За вимогами частини 2 статті 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (статті 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначено, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву з посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті і полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану та від оголошення особи померлою, яке провадиться за іншими правилами ЦПК. На відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Як зазначав Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05.12.2022 у справі № 490/6057/19-ц, що «встановлення факту, що має юридичне значення, щодо загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії рф проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією рф. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії рф проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Тобто, відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки лише для заявника.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 №389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях уразі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 зазначеного Закону України). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви. Встановлення факту має юридичне значення, оскільки необхідне заявнику для реєстрації факту смерті чоловіка. Оскільки державна реєстрація смерті чоловіка заявника - ОСОБА_2 , в органах державної реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась, то є підстави в судовому порядку встановити факт його смерті, задовольнивши дану заяву на підставі наданих заявником доказів.

Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, суд за таких обставин вважає обґрунтованим твердження заявника про неможливість отримання на території, де ведуться бойові дії, документів, що підтверджують факт смерті за формою, встановленою чинним законодавством України, на теперішній час з об`єктивних причин.

При цьому доводи заінтересованої особи Міністерства оборони України суд вважає необґрунтованими, оскільки за результатами службового розслідування за фактом зникнення безвісті солдата ОСОБА_2 від 19.04.2023, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 за № 169, було достовірно встановлено, що солдат ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 о 03 год. 20 хв. під час мінометного обстрілу збройними силами рф позицій ВОП «БОБЕР» в районі н.п. західніше Новобахмутівки Покровського району Донецької області, отримав поранення не сумісні з життям. Військовослужбовець помер одразу після отримання поранень, загинув на місці. На даний час тіло залишилося на непідконтрольній території, тіло дістати немає можливості. Саме тому дружина загиблого ОСОБА_1 немає можливості провести державну реєстрацію смерті чоловіка.

Відповідно до п. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Враховуючи те, що військова агресія російської федерації проти України розпочалася 24.02.2022, наразі чинним законодавством України не встановлений порядок набрання рішенням у справах про встановлення факту смерті на території, на якій ведуться бойові дії законної сили, суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону та відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України визначити, що рішення про встановлення факту смерті особи на території, де ведуться бойові дії, підлягає до негайного виконання.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 317 ЦПК України - ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Відповідно до п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники - у справах за заявами про встановлення факту народження або смерті, поданих у зв`язку із воєнним станом, надзвичайним станом, збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру.

Отже, заявник у силу закону звільнена від сплати судового збору під час розгляду цієї справи, а тому судові витрати, пов`язані з провадженням даної справи, відносяться за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд-

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження: м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, Україна, громадянин України; місце смерті: Україна, Донецька область, Покровський район, в районі населеного пункту західніше Новобахмутівки, що настала ІНФОРМАЦІЯ_5 . У графі «Для відміток» зазначити: смерть настала під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності України, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Донецької області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Копію судового рішення невідкладно надіслати до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 16 грудня 2025 року.

Суддя Д.М. Ніколенко