ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6988/25 Номер провадження 22-ц/814/4406/25Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л. І. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Карпушина Г.Л.; суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 01 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради про визнання бездіяльності службової особи та зобов`язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати бездіяльність службової особи місцевого самоврядування начальника Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради Курнакової Н; визнати її право по зверненню до житлової комісії та зобов`язати винести пропозицію по питанню поновлення її по квартирній черзі після її відмови від наданої квартири.

В обґрунтування позову вказувала, що внаслідок бездіяльності службової особи місцевого самоврядування начальника Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради Курнакової Н. було порушено її право, передбачене ст. 47 Конституції України, посягає на життя та здоров`я членів сім`ї в кількості шести осіб, з яких троє дітей, довівши двох осіб до інвалідності через хвороби легень та серця.

Вказувала, що відповідач не реагує на постійні вказівки в.о. міського голови та в.о. голови Виконавчого комітету Полтавської міської ради, не виносить питання на житлову комісію щодо поновлення її на квартирній черзі та забезпеченні її сім`ї квартирою, яка б відповідала усім санітарно-технічним вимогам для проживання у квартирі її сім`ї.

Зазначала, що після отримання ордеру на квартиру, який їй був вручений через місяць після дати його видачі, при цьому місячний строк на його оскарження сплив, вона виявила у квартирі порушень санітарно-технічних вимог, які були зафіксовані.

Проте, на її вимогу замінити квартиру, їй було відмовлено. В подальшому вона офіційно відмовилася від такої квартири, але їй створили такі обставини, що вона роками змушена захищати свої права. Вказує, що начальник Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради ОСОБА_2 зловживає своєю посадою та відмовляє проводити житлову комісію із винесенням пропозиції на Виконавчий комітету Полтавської міської ради для винесення остаточного рішення.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Полтави від 01 жовтня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради про визнання бездіяльності службової особи та зобовязання вчинити певні дії відмовлено.

Не погодившись із рішенням районного суду, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги вказано, що внаслідок бездіяльності службової особи місцевого самоврядування начальника Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради Курнакової Н., щодо не внесення на розгляд житлової комісії питання про поновлення позивача на квартирній черзі, було порушено її права.

Вказувала, що їй була надана квартира, яка не відповідає санітарно-технічним вимогам для проживання, а тому водна від неї відмовилася. Вважає, що має право на поновлення на квартирній черзі за вказаних обставин.

17 листопада 2025 року від Управління майном комунальної власності надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просять апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи були присутні сторони.

Колегія суддів, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Районним судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що згідно з рішенням Полтавської міської ради народних депутатів від 11.05.1994 року № 164 ОСОБА_1 на склад сім`ї з двох осіб, по черзі місцевих Рад, надано 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.7).

16 травня 1994 року виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів м. Полтави видано Ордер на жиле приміщення № 870 ОСОБА_1 з сім`єю двох осіб на право зайняття жилого приміщення, жилою площею 29, 37 кв.м., що складається з квартири АДРЕСА_2 , на підставі рішення МВК № 164 від 11.05.1994 року. Ордер дійсний протягом 30 днів (а.с.8).

Районним судом також встановлено, що зазначена квартира обстежувалася 16.06.1994 року, 12.01.1995 року, 02.03.1995 року комісією Полтавського проектного інституту, 17.04.1995 року спеціалістами головного управління капітального будівництва міськвиконкому, 04.04.2000, 13.03.2001 року спеціалістами обласної санітарно епідеміологічної станції, 18.04.2001 року комісією за участю представників міськ СЕСЮ будівельних, житлових проектних організацій. За висновками комісії квартира АДРЕСА_2 знаходиться в задовільному стані і для подальшого проживання придатна (а.с.40).

20.06.2003 року ОСОБА_1 повідомлено, що її звернення від 21.05.2003 року вчергове розглянуто комісією за участю представників органів місцевого самоврядування, проектних та житлових організацій, міськепідемстанції та встановлено, що квартира відповідає вимогам ст. 50 ЖК України. Квартира знаходиться у задовільному технічному та санітарному стані і придатна для подальшого проживання. Підстав для її заміни немає (а.с.41).

Питання відмови ОСОБА_1 від квартири АДРЕСА_2 неодноразово розглядалося громадською комісією з житлових питань при Виконавчому комітеті Полтавської міської ради, протоколи засідання якої затверджені рішеннями виконавчого комітету Полтавської міської ради.

Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради «Про розгляд протесту прокурора м. Полтави від 12.01.2011 року № 104-153вих11 на рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради № 379 від 14.11.2008 «Про затвердження протоколу ПР/3-04/10 засідання громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Полтавської міської ради від 06.11.2008» та розгляд звернення ОСОБА_1 на особистому прийомі міського голови ОСОБА_3 від 17.01.2011 № 50/ОП щодо відмови та заміни квартири АДРЕСА_2 , де мешкає заявниця, на іншу» від 09.02.2011 № 41 відмовлено у задоволенні прохання ОСОБА_1 щодо відмови та заміни квартири АДРЕСА_2 , на іншу, за необґрунтованістю та відсутністю підстав (а.с.54-57).

Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 20.03.2012 № 50 ОСОБА_1 відмовлено у прийнятті відмови від квартири АДРЕСА_2 , оскільки дане житлове приміщення знаходиться в задовільному стані (а.с.58).

Згідно рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради від 15.02.2013 року № 17, яким затверджено протокол засідання громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті міської ради від 13.02.2013 № Пр/3-04/4, за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 щодо прийняття відмови від квартири АДРЕСА_2 , у зв`язку з вологістю, та надання іншого житла окремо заявниці та сім`ї сина, ОСОБА_1 відмовлено за необґрунтованістю та безпідставністю (а.с.59-60).

Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 03.03.2016 року № 28 затверджено протокол засідання громадської комісії з питань при виконавчому комітеті міської ради від 23.02.2016 року № Пр/01-05/04-01, згідно з яким ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні прохання щодо надання їй та сім`ї сина житла окремо в цегляному3 будинку у зв`язку з її відмовою від квартири АДРЕСА_2 , з огляду на чинне житлове законодавство та відсутність відповідних документальних доказів щодо невідповідності квартири АДРЕСА_2 санітарним та технічним нормам (а.с.64-66).

Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 19.07.2017 № 137, затверджено протокол засідання громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Полтавської міської ради від 19.07.2017 № Пр/01-05/04-06, відповідно до якого ОСОБА_1 було відмовлено у наданні окремого житла їй та сім`ї сина, з огляду на відсутність їх перебування на квартирному обліку при виконавчому комітеті Полтавської міської ради, в тому числі по списку осіб, які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань (а.с.68-69).

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 23.09.2011 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2012 по справі № 2-а-3721/11, встановлено, що актами комісійних обстежень від 18.04.2001, 29.06.2005, 06.02.2007, 02.10.2007 зазначена квартира відповідає усім санітарним та технічним нормам. Підстав вважати, що квартира АДРЕСА_2 непридатна для проживання немає (а.с.48-51).

Згідно постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 13.05.2010 року у справі № 2а-1003/10/1670, залишеної без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2010, встановлено, що квартира АДРЕСА_2 придатна для проживанн6я та відповідає санітарним та технічним нормам (а.с.45-47).

Районним судом встановлено, що ОСОБА_1 , а також сім`я її сина ОСОБА_4 на квартирному обліку при Виконавчому комітету Полтавської міської ради не перебувають, у тому числі, як особи, які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, з правом на першочергове забезпечення житла, чи такі, житло яких не відповідає санітарним та технічним нормам.

На звернення ОСОБА_1 від 04.01.2024 року до секретаря міської ради Ямщикової К.Л. стосовно поновлення на квартирній черзі при Виконавчому комітету Полтавської міської ради, повідомило, що підстави для розгляду питання поновлення на квартирній черзі при Виконавчому комітеті Полтавської міської ради після відмови від наданої ОСОБА_1 квартири відсутні (а.с.15).

Відмовляючи в задоволенні позову районний суд виходив з того, що позивачем не доведено, в чому полягає бездіяльність начальника Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради Курнакової Н., які нормативно-правові акти нею порушені або не виконуються.

Окрім того судом зазначено, що вимога про визнання права ОСОБА_1 на звернення до житлової комісії для винесення пропозиції по питанню поновлення її на квартирній черзі, є безумовним та не потребує визнання судом.

Колегія суддів погоджується із такими висновками районного суду з огляду на наступне.

У статті 2 ЦПК України вказано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом частини другої статті 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Конституція України гарантує кожному судовий захист його прав у межах конституційного, цивільного, господарського, адміністративного і кримінального судочинства України. Норми, що передбачають вирішення спорів, зокрема про поновлення порушеного права, не можуть суперечити принципу рівності усіх перед законом та судом і у зв`язку з цим обмежувати право на судовий захист.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Право на доступ до суду, передбачено пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає таке: «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру».

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

Стаття 16 ЦК України врегульовує захист цивільних прав та інтересів судом та передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті наведено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом, який не є вичерпним, адже тут же зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У правління майном комунальної власності міста є виконавчим органом Полтавської міської ради, створеним для реалізації державної та регіональної політики у сфері управління майном, що є власністю Полтавської міської територіальної громади, та у сфері житлового законодавства.

Управління діє на підставі Положення про Управління майном комунальної власності міста, затвердженого рішенням тридцять дев`ятої сесії Полтавської міської ради восьмого скликання від 15.09.2023 та здійснює повноваження з питань приватизації нерухомого майна та державного житлового фонду комунальної власності, оренди, продажу, купівлі та передачі майна, власником якого є Полтавська міська територіальна громада, веде облік майна, складає бухгалтерські, фінансові, податкові, статистичні та інші звіти.

Згідно з п.п.17,18 розділу 2 Положення, до завдань управління відноситься: здійснення обліку громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, за місцем проживання; підготовка пропозицій щодо розподілу і надання жилих приміщень громадянам, які потребують поліпшення житлових умов.

Статтею 9 ЖК України встановлено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно з ст. 16 ЖК України до компетенції виконавчих комітетів селищних, сільських Рад народних депутатів у галузі використання і забезпечення схоронності житлового фонду належить, зокрема: здійснювати облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов (частина перша статті 36), а також контроль за станом цього обліку на підприємствах, в установах, організаціях (стаття 41), затверджують рішення про взяття громадян за місцем роботи на облік потребуючих поліпшення житлових умов (стаття 39); приймати рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду Ради (стаття 51), затверджують спільні рішення адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації про надання жилих приміщень у будинках відомчого жилого фонду (стаття 52); видавати ордери на жилі приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду (частина перша статті 58).

Статте 50 ЖК України передбачені вимоги, що ставляться до жилих приміщень, а зокрема, жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічних вимогам.

Згідно з рішенням Полтавської міської ради народних депутатів від 11.05.1994 N? 164 (копія наявна в матеріалах справи) ОСОБА_1 на склад сім`ї 2 особи (заявниця та син) отримала 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_2 , куди вселилась на підставі ордеру і де проживає до цього часу. При вселенні у вказану квартиру скарг чи зауважень щодо її невідповідності технічним та санітарним вимогам від громадянки ОСОБА_1 не надходило.

Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 зазначила, що надана їй квартира не відповідає санітарно-технічним нормам, внаслідок чого вона вимушена відмовитися від неї.

Вказувала, що внаслідок бездіяльності службової особи місцевого самоврядування начальника Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради Курнакової Н. були порушені її права, оскільки посадова особа не порушує питання житловій комісій про поновлення на квартирній черзі ОСОБА_1 за вказаних обставин.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, із матеріалів справи вбачається, що Виконавчим комітетом Полтавської міської ради неодноразово створювались комісії, з метою обстеження житлових умов ОСОБА_1 , із залученням представників місцевої влади, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, Полтавського технічного університету ім. Ю. Кондратюка, депутатів міської ради, обласної та міської санітарно-епідеміологічних станцій, Управління надзвичайних ситуацій, інституту «Міськпроект».

За результатами обстежень встановлено, що будинок збудовано у відповідності до будівельних норм, проявів вологості на стінах не виявлено, опалювальна система знаходиться в задовільному стані. Згідно з висновками комісії, скарги громадянки ОСОБА_5 на сирість, підвищену вологість повітря у квартирі та стан системи опалення, є безпідставними.

Питання щодо неналежних житлово-побутових умов у квартирі АДРЕСА_2 за численними зверненнями Позивачки неодноразово розглядалися органами державної влади, органами самоврядування, до компетенції яких належить здійснення перевірки відповідності санітарним та технічним нормам жилих приміщень, а також ставали предметом судового розгляду.

Так, відповідно до змісту постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 13.05.2010 по справі N? 2а-1003/10/1670, залишеної без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2010, яка набрала законної сили, встановлено: квартира АДРЕСА_2 придатна до проживання, відповідає всім санітарним та технічним нормам; виконавчим комітетом Полтавської міської ради в 1994 році вирішено питання, яке належить до його компетенції щодо надання житла ОСОБА_6 у відповідності до діючого законодавства України.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 23.09.2011, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2012, по справі N? 2-а-3721/11 встановлено, що актами комісійних обстежень від 18.04.2001, 29.06.2005, 06.02.2007, 02.10.2007 зазначена квартира відповідає усім санітарним та технічним нормам, і цей висновок підтверджено постановою суду від 13.05.2010, яка набрала законної сили, так як 12.10.2010 залишено в силі судом апеляційної інстанції. Підстав вважати, що квартира АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_1 з родиною, непридатна для проживання немає.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України вказані обставини, які встановлені наведеними рішеннями судів, не потребують доказування.

Колегія суддів погоджується із висновками районного суду, що позивачем не доведено, в чому полягає бездіяльність начальника Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради Курнакової Н., та які нормативно-правові акти нею порушені, а тому дійшов вірного висновку про відмову у вказаній вимозі.

Окрім того, колегія суддів погоджується із висновком районного суду про те, що ОСОБА_1 не позбавлена права звернутися до житлової комісії щодо поновлення її на квартирній черзі у зв`язку із невідповідністю житла санітарним та технічним нормам та у разі відмови, оскаржити дане рішення в судовому порядку.

Колегія суддів зазначає, що доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам позовної заяви, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, вони є достатньо аргументованими, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи позивача, при цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

За таких обставин апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст.ст.368, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 01 жовтня 2025 року-залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 01 грудня 2025 року.

Головуючий суддя : ___________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _________________ Ю.В. Дряниця __________________Л.І. Пилипчук