Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №936/804/25
Провадження №2/936/222/2026
11.12.2025 селище Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в складі судді Софілканич О.А., з участю секретаря судового засідання Тереля А.А., позивача ОСОБА_1 , представника позивача- адвоката Довбака Д.Ю., які брали участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань в селищі Воловець в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Довбака Даниїла Юрійовича, поданого в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Тур`є- Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про позбавлення батьківських прав,
В С Т А Н О В И В:
24.06.2025 до Воловецького районного суду Закарпатської області надійшла вищезазначена цивільна справа.
Позов мотивовано тим, що відповідач ОСОБА_2 є батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем ОСОБА_1 та перебуває на її повному утриманні та забезпеченні. Підставою позбавлення батьківських прав позивач зазначає те, що батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не сплачує аліменти, не займається вихованням, не відвідує та не спілкується з дочкою. Наведене свідчить про самоусунення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, що, на думку позивача, є підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 26.06.2025 позовну заяву залишено без руху.
30.06.2025 постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.
02.10.2025 ухвалою суду витребувано від органу опіки та піклування Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області висновок про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2
07.11.2025 постановлено закрити підготовче провадження та призначити судовий розгляд справи.
01.12.2025 судом отримано висновок органу опіки та піклування Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 .
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Довбак Д.Ю., які брали участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, позов підтримали з підстав, наведених у такому. Ствердили, що відповідач самоусунувся від виховання та матеріального забезпечення доньки, що свідчить про свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків та є підставою для позбавлення його батьківських прав.
Відповідач ОСОБА_2 на виклик суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином- через наявний електронний кабінет учасника провадження та на адресу місця проживання, яке є одночасно місцем його реєстрації. Правом на подання відзиву не скористався.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.
Заслухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов наступного висновку.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого повторно 15.10.2024.
За твердженням позивача шлюб між сторонами розірвано рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.10.2024 року, проте відповідних доказів на підтвердження суду не надано.
Малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з матір`ю ОСОБА_1 та значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 згідно з витягом з реєстру територіальної громади Тур`є-Реметівської територіальної громади Закарпатської області.
Відповідач ОСОБА_2 з 12.05.2016 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру від 24.06.2025 року.
Відповідно до довідки директора Порошківського закладу дошкільної освіти Тур`є -Реметівської сільської ради Закарпатської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є вихованкою даного закладу. Дитину приводить та відводить мати ОСОБА_1 , яка відвідує батьківські збори та оплачує рахунки. Батько ОСОБА_2 в дошкільному закладі не з`являється, перебуванням дитини у закладі не цікавиться.
Згідно з інформацією адміністрації КНП "Ужгородський міський центр ПМСД" від 19.06.2025, дитина ОСОБА_3 з народження перебуває на обліку у лікаря-педіатра АЗПСМ №6; за останні два роки візити до лікаря з малолітньою дитиною здійснювала лише мати ОСОБА_1 .
У відповідача ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 за виконавчим листом №303/6378/24, виданим 21.01.2025 року, Воловецьким районним судом Закарпатської області за період з січня 2025 до травня 2025 в сумі 20 000 гривень, що підтверджено розрахунком заборгованості по аліментам від 01.05.2025 Свалявського відділу ДВС у Мукачівському районі Закарпатської області.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з принципом диспозитивності, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.1, ч.3 ст.13 ЦПК України).
Згідно з ст.15 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» - дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Частина 1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно з ч. 1 ст.155 СК України - здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України.Зокрема, у п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Тлумачення змісту п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Зокрема, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Стаття 166 СК України передбачає, що позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Частина 1 ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику ЄСПЛ як джерело права.
У пунктах 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини вказано, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України - при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 06.05.2020 у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344 св20) зазначено, що «ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини ( ст. 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків».Згідно з ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер.
Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.
Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо.
Надаючи оцінку доводам позивача, якими вона обґрунтовує свою вимогу про позбавлення батьківських прав відповідача стосовно дочки, суд приходить висновку про їх недоведеність.
За результатами судового розгляду справи суду не доведено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини.
Так, з висновку органу опіки та піклування Тур`є- Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 24.11.2025 №1002/03-10 вбачається, що 13.10.2025 року проведено обстеження умов проживання, де зареєстрована малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що умови відповідають потребам для належного виховання та матеріального забезпечення малолітньої дитини.
Згідно з характеристикою, виданою старостою Порошківського старостинського округу, гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає в будинку матері у с.Порошково та виховує двох малолітніх дітей, які забезпечені всім необхідним для їх повноцінного розвитку та проживання. Скарги та заяви на поведінку ОСОБА_1 до виконкому Тур?є-Реметівської сільської ради не поступали.
Стосовно батька малолітньої дитини - ОСОБА_4 , службою у справах дітей з метою вивчення даного питання, було направлено запит до ССД Нижньоворітської сільської ради. З отриманої відповіді встановлено, що акт про обстеження умов проживання не складено у зв`язку з тим, що за адресою: АДРЕСА_2 на даний момент проживає тільки батько ОСОБА_5 . Зі слів батька йому не відомо, де перебуває його син. На засідання комісії з питань захисту прав дитини, які проводилися 21 жовтня 2025 року та 20 листопада 2025 року гр. ОСОБА_6 не з`являвся. Будь-які відомості про гр. ОСОБА_2 у службі у справах дітей відсутні. Все це унеможливлює прийняття відносно ОСОБА_6 будь - якого рішення, зокрема, щодо позбавлення його батьківських відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як об?єктивно вивчити обставини та причини відсутності батьківського піклування відносно малолітньої дочки члени комісії з питань захисту прав дитини не мають можливості. У зв`язку з наведеним, орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .
Таким чином, при розгляді даної справи судом не встановлено, що батько ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, а позивачем не доведено достатніми та належними доказами умисну відсутність батьківського піклування щодо малолітньої дитини.
Надаючи оцінку твердженню позивача про наявність у реєстрі судових рішень рішень щодо притягнення відповідача ОСОБА_2 до адміністративної та кримінальної відповідальності, а також рішення суду про позбавлення його батьківських прав щодо дитини від попереднього шлюбу, суд зауважує, що стороною позивача не надано жодного з перелічених рішень з відміткою про набрання ним законної сили, у зв`язку з чим суд не має можливості надати їм належну оцінку та встановити їх доказове значення для вирішення даної справи.
Крім цього, суд зауважує, що преюдиційне значення будь-якого рішення суду, що набрало законної сили, встановлюється в кожному конкретному випадку виключно шляхом аналізу його змісту під час судового розгляду справи.
Таким чином, при розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу з боку органів внутрішніх справ, органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оскільки позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, яка застосовується лише тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача не відповідатиме інтересам дитини і застосування такого заходу, в даному випадку є передчасним.
Враховуючи встановлені обставини, суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Судові витрати згідно з ст.141 ЦПК України покладаються на позивача у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В:
У задоволенні позову адвоката Довбака Даниїла Юрійовича, поданого в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Тур`є- Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про позбавлення батьківських прав - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання її до Закарпатського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

третя особа: орган опіки та піклування Тур`є- Реметівської сільської ради Ужгородського району, Закарпатської області, місцезнаходження: Закарпатська область, Ужгородський район, с.Тур`ї Ремети, вул.Народна, 1, .

Повне рішення буде складено 17 грудня 2025 року.

Суддя Софілканич О.А.