ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 824/67/25

провадження № 61-10445ав25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В,

за участю секретаря судового засідання - Іванової І. О.,

учасники справи:

заявник (боржник) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лампочка»,

cтягувач - Приватне акціонерне товариство «Українське Дунайське пароплавство»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Верховного Суду (м. Київ, проспект Повітряних Сил, 28) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лампочка» на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 липня 2025 року в складі суддіГолуб С. А. у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лампочка» про скасування рішення Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України від 31 березня 2025 року у складі одноосібного арбітра - Миколи Селівона в справі № 1/2024 за позовом Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лампочка» про стягнення демереджу, пені, інфляційних нарахувань, 3 % річних, а також витрат зі сплати арбітражного збору,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог

РішеннямМорської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України (далі - МАК при ТПП України) від 31 березня 2025 року в справі № 1/2024 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лампочка» (далі - ТОВ «Лампочка») на користь Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» (далі - ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство») 3 541 560, 35 грн демереджу, 874 760, 38 грн пені, 194 998, 31 грн інфляційних нарахувань, 143 676, 17 грн - 3 % річних та 269 585, 23 грн на відшкодуваннявитрат по сплаті арбітражного збору, а всього 5 024 580, 44 грн.

У травні 2025 року ТОВ «Лампочка» звернулося до Київського апеляційного суду із заявою про скасування рішення МАК при ТПП України від 31 березня 2025 року в справі № 1/2024.

Заява мотивована тим, що у спірних правовідносинах позов був поданий з підстав порушення товариством зобов'язання за укладеними між сторонами договорами (букінг-нотами) на перевезення вантажу від 23 травня 2022 року № КFО/220523-216, від 31 травня 2022 року № КFО/220531-250, від 21 червня 2022 року № КFО/220621-320, від 27 червня 2022 року № КFО/220627-336 та від 29 червня 2022 року № КFО/220629-355 щодо сплати демереджу в установлені строки, у зв'язку з чим ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» заявило вимогу про стягнення з нього заборгованості по оплаті демереджу в примусовому порядку.

Під час розгляду справи МАК при ТПП України ТОВ «Лампочка» заперечувало проти позову, у тому числі у зв'язку з пропуском позивачем позовної давності щодо заявлених вимог, оскільки сторони обрали правом, що регулює укладені між ними договори, матеріальне право України та Братиславські угоди (Угода про загальні умови перевезення вантажів в міжнародних сполученнях по річці Дунай 1989 року), пунктом 4 та пунктом 4.5 статті 16 розділу II якої визначено, що позовна давність по всім претензіям учасників перевезення та третіх осіб, що випливають з договору перевезення, встановлюється в один рік. Цей строк обчислюється з дня виникнення права на позов.

Частина перша статті 24 Будапештської конвенції (ратифікована Законом України № 1229-VII від 17 квітня 2014 року) і стаття 388 Кодексу торговельного мореплавства України також передбачають річну позовну давність для подання позову, але встановлюють різні точки відліку для перебігу позовної давності.

МАК при ТПП України в оскаржуваному рішенні хоча частково й погодилась з доводами стосовно того, що перебіг позовної давності за вимогами позивача розпочався з дня, коли вантаж був зданий або повинен був бути зданий вантажоодержувачу, тобто з дня завершення вивантаження барж за спірними букінг-нотами у порту Русе, Болгарія (червень-серпень 2022 року), однак з посиланням на пункт 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України дійшла висновку, що позовна давність за вимогами позивача не спливла, її перебіг призупинений, оскільки розпочався у червні-серпні 2022 року, тобто після введення в Україні воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, а позовна заява подана позивачем до міжнародного комерційного арбітражу 21 червня 2024 року, під час дії воєнного стану, який триває на день розгляду справи.

МАК при ТПП України неправильно застосувала пункт 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України та не застосувала до спірних правовідносин частину першу статті 388 Кодексу торговельного мореплавства України, тому прийняте арбітражне рішення від 31 березня 2025 року суперечить публічному порядку України, що відповідно до вимог частини другої статті 459 ЦПК України є підставою для його скасування.

Під час вирішення спору арбітражна комісія допустила помилки в нарахуваннях. Сума позовних вимог складає 4 736 179, 92 грн (3 541 560, 35 грн демереджу + 862 637, 62 грн пені за виключенням рахунку № 31289/22 + 192 295, 92 грн інфляційних нарахувань + 141 685, 03 3 % річних за виключенням рахунку № 31289/22), що становить 93, 67 % від суми заявлених позовних вимог. Враховуючи наведене, сума відшкодування арбітражного збору повинна була становити 268 524, 55 грн (286 670, 81 грн х 93, 67 %).

Короткий зміст ухвали апеляційного суду як суду першої інстанції

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 липня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Лампочка» про скасування рішення МАК при ТПП Українивід 31 березня 2025 року в справі № 1/2024.

Ухвала апеляційного суду як суду першої інстанції мотивована тим, що заявник не довів наявність підстав для скасування рішення МАК при ТПП України.

Правовою підставою для розгляду справи №1/2024 у МАК при ТПП України були ідентичніза змістом арбітражні застереження, що містяться у букінг-нотах на перевезення вантажу від 23 травня 2022 року № КFО/220523-216, від 31 травня 2022 року № КFО/220531-250, від 21 червня 2022 року № КFО/220621- 320, від 27 червня 2022 року № КFО/220627-336 та від 29 червня 2022 року № КFО/220629-355, укладених між ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» (перевізник) та ТОВ «Лампочка» (фрахтувальник).

Відповідно до розділу «Арбітраж» зазначених угод на перевезення вантажу усі спори, що виникають та пов'язані з цими контрактами, вирішуються шляхом переговорів. Усі спори, розбіжності чи вимоги, які виникають із цих букінг-нот, підлягають вирішенню у МАК при ТПП України згідно з її Регламентом. Правом, яке регулює ці договори, є матеріальне право України та Братиславські угоди.

Звертаючись до апеляційного суду із заявою про скасування рішення МАК при ТПП України, заявник вказав, що під час розгляду справи № 1/2024 міжнародний комерційний арбітраж допустив неправильне застосування пункту 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України та не застосував до спірних правовідносинміж сторонами частину першу статті 388 Кодексу торговельного мореплавства України, тому прийняте арбітражне рішення від 31 березня 2025 року суперечить публічному порядку України.

У пункті 80 оспорюваного рішення від 31 березня2025 року МАК при ТПП України, розглядаючи заяву відповідачапро сплив позовної давності, проаналізувала положення статей 256, 267, пункту 19 «Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, частини першої статті24 Будапештської конвенції про договір перевезення вантажів внутрішніми водними шляхами(КПВВ), яку Україна ратифікувала 17 квітня 2014 року, статтю388 Кодексу торговельного мореплавства України, пункт 4.5 статті16 розділу II Братиславських угод та дійшла висновку, що перебіг позовної давності за вимогами позивача розпочався у червні-серпні 2022 року, тобто після введення в Україні воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, а позовна заява подана позивачем до МАК при ТПП України 21 червня 2024 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, тому перебіг позовної давності за вимогами позивача призупинений, а отже позовна давність не спливла, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 541 560, 35 грн демереджу підлягають задоволенню.

Обставини, встановлені оскаржуваним рішенням МАК при ТПП України, не стосуються суспільних, економічних та соціальних основ держави України, рішення ухвалено у спорі, передбаченому арбітражною угодою, та виключно щодо боржника як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, тому виконання зазначеного рішення не суперечить публічному порядку України, її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканності, конституційним правам, свободам, гарантіям.

Отже, не знайшли свого підтвердження доводи заявника про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу на підставі підпункту «б» частини 1 статті 459 ЦПК України.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги

У серпні 2025 року ТОВ «Лампочка» через представника Музичко Р. В. надіслало до Верховного Суду апеляційну скаргу, в якій просило скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 14 липня 2025 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначало, що суд, ухвалюючи та мотивуючи оскаржуване судове рішення щодо застосування до спірних правовідносин норм про позовну давність, послався лише на висновки МАК при ТПП України, викладені у пунктах 80, 81 рішення від 31 березня 2025 року, та не здійснив оцінку доводів та аргументів заявника з цього приводу, не висловив згоду чи незгоду з указаними висновками МАК при ТПП України.

Київський апеляційний суд не врахував, що у спірних правовідносинах річний строк позовної давності на вимогу щодо плати за простій судна чітко передбачений статтею 388 Кодексу торговельного мореплавства України.

МАК при ТПП України неправильно застосувала пункту 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України та не застосувала до спірних правовідносин частину першу статті 388 Кодексу торговельного мореплавства України, відтак допустила істотне порушення публічного порядку України, на що Київський апеляційний суд уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для скасування рішення МАК при ТПП України від 31 березня2025 року в справі № 1/2024.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 18 серпня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Київського апеляційного суду.

28 серпня 2025 року справа № 824/67/25 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 09 жовтня 2025 року закінчено підготовчі дії за апеляційною скаргою ТОВ «Лампочка», справу призначено до судового розгляду.

ПрАТ«Українське Дунайське пароплавство» у встановлений судом строк відзив на апеляційну скаргу не подало.

Ухвалою Верховного Суду від 08 грудня 2025 рокузадоволено заяву представника ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» - Вишневської Г. В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Забезпечено участь представника Вишневської Г. В. у судовому засіданні, призначеному на 11 грудня 2025 року об 11 год 00 хв, в режимі відеоконференції відповідно до Положення про порядок функціонування окремих підсистем(модулів) Єдиної судовоїінформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня2021 року № 1845/0/15-21.

Позиція Верховного Суду як суду апеляційної інстанції

Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ТОВ «Лампочка»підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 454 ЦПК України сторони мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу. Рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути оспорено в порядку, передбаченому цим розділом, якщо місце арбітражу знаходиться на території України. Заява про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного загального суду за місцезнаходженням арбітражу.

Частиною першою статті 459 ЦПК України передбачено, що рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасоване судом лише у випадках, передбачених цією статтею, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Відповідно до частини другої статті 459 ЦПК України, яка узгоджується із частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо:

1) сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що:

а) одна із сторін в арбітражній угоді була недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або

б) її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або

в) рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або

г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали закону; або

2) суд визначить, що: а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або

б) арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

Отже, законодавство України, допускаючи оспорювання рішення міжнародного комерційного арбітражу шляхом подання заяви про його скасування, визначає вичерпний перелік підстав, за наявності яких арбітражне рішення може бути скасоване.

Аналіз положень статті 459 ЦПК України та статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» свідчить, що тягар доведення наявності підстав для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування такого рішення.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачено в цьому Законі.

Під час розгляду справ про скасування рішень міжнародного комерційного арбітражу повноваження національного суду є обмеженими, оскільки національний суд не має повноважень з перегляду рішень міжнародного комерційного арбітражу по суті вирішення спору, вдаватися в його повну перевірку чи переоцінку.

Звертаючись до суду із заявою про скасування рішення МАК при ТПП України, ТОВ «Лампочка» посилалось на підпункт «б» пункту 2 частини другої статті 459 ЦПК України.

Вказувало, що МАК при ТПП України допустила неправильне застосування пункту 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України та не застосувала до спірних правовідносин частину першу статті 388 Кодексу торговельного мореплавства України, тому прийняте арбітражне рішення від 31 березня 2025 року суперечить публічному порядку України.

Зазначені доводи не можуть бути прийняті до уваги з наступних підстав.

Відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини другої статті 459 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо суд визначить, що арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

Застереження про порушення публічного порядку як підстава для відмови у визнанні та наданні дозволу на примусове виконання іноземного арбітражного рішення є своєрідним механізмом, який закріплює пріоритет державних інтересів над приватними, охороняє публічний порядок держави від будь-яких негативних впливів на нього, не допускає визнання на території держави рішення арбітражного суду, якщо в результаті його виконання буде вчинено дії, які прямо заборонені законом або заподіюють шкоду суверенітету чи безпеці держави.

Порушення публічного порядку може стосуватися основоположних принципів як матеріального, так і процесуального права.

Під публічним порядком слід розуміти правопорядок держави, визначальні принципи і засади, які становлять основу існуючого в ній ладу, стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканності, основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо. Публічний порядок будь-якої держави включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава має намір захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави; обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями.

Термін «публічний порядок» необхідно розуміти як оціночний критерій, елементи якого закріплені в публічно-правових нормативних актах держави, що визначають основи державного ладу, політичної системи та економічної безпеки держави. Тому правовий захист не надається жодним правам чи інтересам, які могли б виникнути з дії, що порушує публічний порядок.

Такі принципи та засади стосуються, насамперед, національної безпеки країни, тобто захищеності державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз.

Визначаючи зміст поняття «публічний порядок», варто враховувати рекомендації Асоціації міжнародного права щодо публічного порядку, прийняті у місті Нью-Делі у 2002 році, у яких зазначено, що остаточність арбітражних рішень у міжнародному комерційному арбітражі повинна поважатися, за винятком надзвичайних обставин, що вимагають і виправдовують втручання.

Такі надзвичайні обставини існують, якщо визнання або примусове виконання арбітражного рішення буде суперечити міжнародному публічному порядку. Згідно з пунктом 1 (d) цих рекомендацій, міжнародний публічний порядок будь-якої держави включає в себе: (I) фундаментальні принципи, що стосуються справедливості або моралі, які держава бажає захищати, навіть якщо вона не була безпосередньо залучена до участі у спорі; (IІ) правила, призначені для обслуговування основних політичних, соціальних або економічних інтересів держави або правила громадського порядку; і (IІІ) обов`язок держави дотримуватися своїх зобов`язань перед іншими державами або міжнародними організаціями.

Верховний Суд наголошує, що правова концепція публічного порядку існує з метою захисту держави від рішень міжнародного комерційного арбітражу, які порушують діючі в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя. Ці положення покликані встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч кардинальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний порядок. Вони також призначені не допустити можливість надання дозволу на виконання рішень, пов`язаних із корупцією чи неприпустимим невіглаством арбітрів.

Разом із тим, порушення публічного порядку слід застосовувати як виключну міру для відмови у визнанні та виконанні арбітражного рішення. Особливість застосування категорії публічного порядку на стадії вирішення питання про визнання та виконання арбітражного рішення полягає у тому, що йдеться не про те, що правочин, щодо виконання якого виник спір, суперечить публічному порядку, не норма іноземного права, застосована арбітражем при вирішенні спору по суті, суперечить публічному порядку України, а саме визнання і виконання арбітражного рішення, ухваленого за результатами вирішення спору, суперечить публічному порядку.

Необґрунтована відмова у наданні дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду є свого роду блокуванням рішення і може, у випадку свавільного застосування, носити характер штучного нормативного бар`єру, який з точки зору міжнародного права є недопустимим. Це блокування не тільки не відповідатиме цілям міжнародного арбітражу, але й буде порушувати законні права, які це арбітражне рішення може фактично надавати стягувачу в інших державах.

Безпідставна відмова у визнанні та наданні дозволу на примусове виконання на території України арбітражного рішення може порушувати гарантії, передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо доступу до суду, а також частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, становитиме непропорційне втручання у право власності стягувача на присуджені грошові кошти.

У цій справі арбітражний суд встановив, що ТОВ «Лампочка» порушило зобов`язання за укладеними з ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» договорами (букінг-нотами) на перевезення вантажу від 23 травня 2022 року № КFО/220523-216, від 31 травня 2022 року № КFО/220531-250, від 21 червня 2022 року № КFО/220621-320, від 27 червня 2022 року № КFО/220627-336 та від 29 червня 2022 року № КFО/220629-355 щодо сплати демереджу.

Обставини, встановлені рішенням МАК при ТПП України від 31 березня 2025 року у справі № 1/2024, не стосуються суспільних, економічних та соціальних основ держави України, вказане рішення ухвалено у спорі, передбаченому арбітражною угодою, та суто щодо боржника як окремої юридичної особи і самостійного учасника господарського обороту, тому виконання зазначеного рішення не суперечить публічному порядку України, не загрожує її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканності, не порушує конституційні права, свободи, гарантії, що спростовує доводи заяви у цій частині.

Встановивши, що доводи заявника щодо порушення арбітражним рішенням публічного порядку України фактично зводяться до незгоди з правильністю застосування норм права при вирішенні спору про стягнення грошових сум за невиконання умов договорів на перевезення вантажу в частині зупинення перебігу позовної давності, Київський апеляційний суд як суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ці обставини не свідчать про порушення публічного порядку України.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що під час розгляду справ про скасування рішень міжнародного комерційного арбітражу повноваження національного суду є обмеженими, оскільки національний суд не має повноважень з перегляду рішень міжнародного комерційного арбітражу по суті вирішення спору, вдаватися в його повну перевірку чи переоцінку.

Враховуючи наведене, Київський апеляційний суд в оскаржуваній ухвалі помилково вдався в перевірку рішення міжнародного комерційного арбітражу по суті вирішення спору, дослідив питання спливу позовної давності у справі № 1/2024, яка була розглянута МАК при ТПП України, тому підлягають виключенню з мотивувальної частини ухвали Київського апеляційного суду від 14 липня 2025 року посилання на те, що позовні вимоги ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» про стягнення з відповідача 3 541 560,35 грн демереджу є обґрунтованими, заявленими в межах позовної давності і підлягають задоволенню.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною четвертою статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Ураховуючи наведене, оскаржувана ухвала Київського апеляційного суду підлягає зміні з виключенням з мотивувальної частини судового рішення посилання на те, що позовні вимоги ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» є обґрунтованими, заявленими в межах позовної давності і підлягають задоволенню. В іншій частині ухвала Київського апеляційного суду від 14 липня 2025 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 24, 351, 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лампочка» задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 14 липня 2025 року змінити, виключити з мотивувальної частини ухвали посилання на те, що позовні вимоги ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» є обґрунтованими, заявленими в межах позовної давності і підлягають задоволенню.

В іншій частині ухвалу Київського апеляційного суду від 14 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 12 грудня 2025 року.

Судді: М. Ю. Тітов А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко