Провадження № 22-ц/4808/1619/25
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач): Василишин Л. В.,

суддів: Баркова В. М., Максюти І. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скарг у представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2025 року, ухвалене в складі судді Татарінової О. А. в місті Івано-Франківську, повний текст якого складено 01 жовтня 2025 року, у справіза позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2025 року представник ТОВ «ФК «Ейс» - адвокат Тараненко А. І. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 03 грудня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 442448719 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зокрема, відповідач за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт товариства, зареєструвався на ньому, створивши особистий кабінет позичальника; подав заявку на отримання грошових коштів в кредит, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, номер телефону, РНОКПП, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання; пройшов належну перевірку; ознайомився та підтвердив згоду з офертою, індивідуальною частиною кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору; отримав персональний одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору; надав згоду (акцент) на пропозицію (форту) первісного кредитора щодо укладення кредитного договору.

Відповідно до умов кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 8400,00 грн 03 грудня 2021 року на банківську карту № НОМЕР_1 , яку відповідач вказав у заявці при укладенні кредитного договору.

28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 та додаткові угоди до договору факторингу, які продовжили строк дії договору. Відповідно до умов договору до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у реєстрі прав вимоги. Реєстр прав вимоги № 168 від 11 січня 2022 року підписано сторонами після укладення кредитного договору.

Окрім цього, 27 травня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 28/0524-01. ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на виконання договору факторингу підписали реєстр прав вимоги № 1 від 27 травня 2024 року, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.

В подальшому, а саме 29 травня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 28408,80 грн, яка складається з: 8400 грн заборгованість за тілом кредиту; 20008,80 грн заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом.

Посилаючись на зазначені обставини, представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 442448719 від 03 грудня 2021 року в розмірі 28408,80 грн, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2025 року позов ТОВ «ФК «Ейс» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за договором № 442448719 від 03 грудня 2021 року в розмірі 28408,80 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,80 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вважав доведеним факт укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем кредитного договору та набуття права вимоги за вказаним договором ТОВ «ФК «Ейс». Встановивши, що відповідач був належним чином ознайомлений з усіма істотними умовами договору, включаючи порядок та розмір нарахування відсотків, однак взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, суд уважав за необхідне стягнути заборгованість за таким договором у судовому порядку. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову ТОВ «ФК «Ейс», то стягнув із відповідача на користь позивача також сплачений судовий збір за подання позову та витрати на правничу допомогу.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення суду подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального права та недотримання норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Враховуючи, що правовідносини між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем виникли 03 грудня 2021 року, тобто значно пізніше ніж було укладено договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, суд повинен був відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Ейс», оскільки ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» не мали прав на відступлення права вимоги, якою не володіли.

Крім того, представник апелянта посилається на неправомірність нарахування відсотків первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Зазначає, що відповідач перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації на особливий період, а тому на нього поширюються пільги, передбачені частиною п`ятнадцятою статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо звільнення від нарахування і сплати процентів за споживчим кредитом та неустойки. Отже, вимога позивача про стягнення заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом в сумі 20808,80 не підлягає задоволенню.

Також представник апелянта не погоджується із нарахуванням відсотків ТОВ «Таліон Плюс» після переходу права вимоги, оскільки договором факторингу № 28/1118-01 не передбачено права здійснювати фінансові операції стосовно боржника, у позивача лише виникло право вимагати виконання зобов`язання у розмірі та обсязі, які існували на момент укладення договору.

Уважає, що розмір витрат на правничу допомогу, стягнутий судом із відповідача є необґрунтованим та неспівмірним зі складністю справи, однак, враховуючи, що відповідач не погоджується із зяавленими вимогами у повному обсязі, відсутні підстави для розподілу зазначених витрат.

Враховуючи викладене, представник апелянта просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «ФК «Ейс».

Позиція інших учасників справи

Керівник ТОВ «ФК «Ейс» - Поляков О. В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Вказує на безпідставність посилання в апеляційній скарзі на Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з огляду на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які би підтверджували факт проходження ОСОБА_1 військової служби, зокрема в період дії кредитного договору, що унеможливлює звільнення останнього від виконання зобов`язань за кредитним договором.

Крім того, зазначає, що до позовної заяви ТОВ «ФК «Ейс» долучило усі належні документи, які підтверджують правильність розрахунків заборгованості, нарахування якої відбувалося згідно умов кредитного договору. Відповідач власного розрахунку заборгованості не надав, поданий позивач розрахунок не спростував, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Також представник позивача уважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що ТОВ «ФК «Ейс» підтвердило факт переходу права вимоги, а отже, відсутні підстави для відмови у задоволенні позову з цих підстав.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу, заявлений у суді першої інстанції та стягнутий судом, на думку представника позивача, є обґрунтованим, оскільки адвокат виконав достатню та належну кількість роботи, яка була необхідна для представництва інтересів товариства.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи та ціну позову в цій справі, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відустність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи

03 рудня 2021 року ОСОБА_1 в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» залишив заявку на отримання грошових коштів в кредит, в якій вказав свої персональні дані та на підставі якої цього ж дня між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено договір кредитної лінії № 442448719 (а.с. 27).

Відповідно до п. 1.1. вказаного договору, кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит на суму 8 400 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплати проценти за користування кредитом.

Згідно із п. 1.7. договору, кредитна лінія надається строком на 7 (сім) днів від дати отримання кредиту позичальником (далі Дисконтний період), а саме до 10 грудня 2021 року.

П. 1.8. договору сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена.

Відповідно до п. 1.9. договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку:

1.9.1. виключно за період строку, визначеного в п. 1.7 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 766,50 процентів річних, що становить 2,10 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним.

1.9.2. за умови продовження строку дисконтного періоду на умовах п. 1.8 договору з наступного дня після закінчення в п. 1.7 договору строку нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 736,71 процентів річних, що становить 2,02 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець за своїм вибором може надавати позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті.

1.9.3. якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8. Договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 766,50 процентів річних, що становить 2,10 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 Цивільного кодексу України сторони домовились, що відкладальною обставиною за цим договором щодо виникнення у позичальника зобов`язань по сплаті процентів за базовою процентною ставкою від дати отримання кредиту по дату закінчення дисконтного періоду є факт продовження користування кредитом понад строк дисконтного періоду з урахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах п. 1.8. цього Договору.

Базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку дисконтного періоду, виключно за умови, якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 2,10 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту Договору.

Згідно із п. 1.12. договору, факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів за договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах:

1.12.1. зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду;

1.12.2. з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.

Відповідно до п. 1.13. договору, проценти в розмірі, визначеному пунктами 1.9. або 1.12.2. договору, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня фактичного повернення всієї суми кредиту позичальником.

Відповідно до п. 1.15. договору продовження строку дисконтного періоду та настання відкладальних обставин, що мають наслідком продовження строку надання кредиту, застосування базової процентної ставки та нарахування процентів за ставкою, що застосовується після закінчення дисконтного періоду, не є зміною істотних умов цього договору та не потребує змін цього договору та укладення додаткових угод до нього. Усі істотні умови договору, в тому числі порядок продовження строку дії договору, розмір процентних ставок та порядок їх застосування, погоджені сторонами під час укладення цього договору.

Відповідно до п. 5.1. договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua.

Згідно з п. 5. 2. договору, строк дії цього договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту визначеного в п.1.7 договору. Строк дії договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання кредиту передбачених п. 1.8. та п. 1.12.1. Договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання.

Згідно із п. 5.3. договору, сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 дня від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

З розділу 6 договору встановлено, що ОСОБА_1 підписав зазначений договір одноразовим ідентифікатором MNV85KA8, який відправлено 03 грудня 2021 року о 7:13:37 на номер телефону НОМЕР_2 , введено 03 грудня 2021 року о 7:14:36 (а.с.41-45).

Позивачем до матеріалів позову долучено Паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору № 442448719 від 03 грудня 2021 року, з якого встановлено, що сторонами погоджено тип кредиту: кредитна лінія, сума/ліміт кредиту: 100-22 000 грн, строк кредитування 1-65 днів (з можливістю продовження строку), мета отримання кредиту: на споживчі цілі. Процента ставка, процентних річних: дисконтна процентна ставка: 3,65 % -766,50 %, індивідуальна процентна ставка: 383,25 % - 766,50 %, базова процентна ставка: 766,50 %, тип процентної ставки фіксована. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 1180,00 грн, реальна річна процентна ставка 649 % річних (а.с. 40-41).

Згідно із довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі, сформованою 31 травня 2024 року, ОСОБА_1 03 грудня 2021 року подав заяву на отримання кредиту в розмірі 8 400,00 грн, строком на 7 днів, з процентною ставкою 2,10 % річних. Акцепт оферти позивальником: підписання договору здійснено одноразовим ідентифікатором MNV85KA8, надісланим на номер телефону НОМЕР_2 03 грудня 2021 року о 7:13:37, та введено позичальником 03 грудня 2021 року о 7:14:36. 03.12.2021 року о 7:15:17 перераховано кошти позичальнику (а.с. 19).

Факт перерахування коштів ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у сумі 8400 грн на вказану відповідачем у заявці на отримання грошових коштів в кредит банківську карту підтверджується платіжним дорученням (а.с. 16).

З розрахунку заборгованості встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за договором № 442448719 від 03 грудня 2021 року за період з 03 грудня 2021 року по 11 січня 2022 року становить 17 394,72 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8 400,00 грн та нарахованих процентах у розмірі 9 245,04 грн.

Протягом зазначеного періоду жодних оплат заборгованості відповідачем не здійснювалось (а.с. 54)

28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчувався 28 листопада 2019 року (а.с. 79-82).

Додатковими угодами укладеними між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» № 19 від 28 листопада 2019 року, № 26 від 31 грудня 2020 року, № 27 від 31 грудня 2021 року, № 31 від 31 грудня 2022 року, від № 32 від 31 грудня 2023 року строк дії договору № 28/1118-01 продовжено, зокрема до 31 грудня 2024 року (а.с. 84-91).

Відповідно до умов договору № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до ТОВ «Таліон Плюс» від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшли права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі прав вимоги. Право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Згідно з п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.

У витязі з реєстру прав вимоги № 168 від 11 січня 2022 року під порядковим номером 2319 зазначено боржника ОСОБА_1 , номер кредитного договору 442448719, дата кредитного договору 03 грудня 2021 року, заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 8400 грн, заборгованість по відсоткам 9245,04 грн, загальна заборгованість (сума відступленої грошової вимоги) 17645,04 грн (а.с. 77-78).

27 травня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 27/0524-01, строк дії якого закінчувався 31 грудня 2024 року.

Предметом цього договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку договору (п.4.1.) (а.с.71-74).

У витязі з реєстру прав вимоги № 1 від 27 травня 2024 під порядковим номером 12438 зазначено боржника ОСОБА_1 , номер кредитного договору 442448719, дата кредитного договору 03 грудня 2021 року, заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 8400 грн, заборгованість по відсоткам 20008,80 грн, загальна заборгованість (сума відступленої грошової вимоги) 28408,80 грн (а.с. 69-70).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним Договором № 442448719 від 03 грудня 2021 року на момент його відступлення, заборгованість відповідача становить 28 408,80 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8 400,00 грн та нарахованих процентах у розмірі 20 008,80 грн Заборгованість нарахована за період з 11 січня 2022 року по 08 квітня 2022 року.

Протягом зазначеного періоду жодних оплат заборгованості відповідачем не здійснювалось (а.с. 53).

29 травня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (п.1.1 договору факторингу) (а.с. 63-66).

У витязі з реєстру боржників до договору факторингу № 29/05/25-Е від 29 травня 2025 року під порядковим номером 4393 зазначено боржника ОСОБА_1 , номер кредитного договору 442448719, дата кредитного договору 03 грудня 2021 року, заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 8400 грн, заборгованість по відсоткам 20008,80 грн, загальна заборгованість (сума відступленої грошової вимоги) 28408,80 грн (а.с. 62-63).

29 травня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за Договором факторингу № 29/05/25-Е від 29 травня 2025 року (а.с. 58).

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частинами першою, третьою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині першій статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтями 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Положення частини першої статті 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Аналізуючи викладене, можна дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із частиною третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положення частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Суд першої інстанції на підставі поданих позивачем доказів встановив, що 03 грудня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 442448719 шляхом використання позичальником електронного підпису, що визначено статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» та відповідає приписам частини першої статті 205 ЦК України.

На виконання умов вказаного кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на картковий рахунок відповідача, вказаний у заявці на отримання грошових коштів в кредит від 03 грудня 2021 року, грошові кошти в розмірі 8400,00 грн, що підтверджується відповідним платіжним дорученням.

Отже, зазначене свідчить про те, що первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, погодженому сторонами.

Звертаючись до суду з цим позовом, ТОВ «ФК «Ейс» посилалося на те, що до нього перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 442448719 від 03 грудня 2021 рокуна підставі договорів факторингу, додаткових угод, якими продовжено строк дії договорів факторингу, а також на підставі реєстрів прав вимоги.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції погодився із вказаними доводами позову та виснував, що ТОВ «ФК «Ейс» у встановленому законом порядку набуло права грошової вимоги до відповідача. Однак представником відповідача у апеляційній скарзі заперечується правильність висновку суду першої інстанції в цій частині з посиланням на те, що відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Оскільки правовідносини між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем виникли 03 грудня 2021 року, тобто значно пізніше ніж було укладено договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» не мали прав на відступлення права вимоги, якою не володіли.

Колегія суддів не погоджується із такими доводами апеляційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Частиною першою статті 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з частиною другою статті 1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Як правильно встановив суд першої інстанції усі договори факторингу, долучені до матеріалів справи передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Такі умови договорів не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки. Крім того, додатковими угодами, строк дії договорів факторингу було продовжено, водночас умовами договорів передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється саме в момент підписання реєстру права вимоги. Рєстри про передачу права вимоги, наявні у матеріалах справи, були складені та підписані уже після укладення ОСОБА_1 кредитного договору. Будь-які сумніви у достовірності наведених документів судом не встановлено, а отже, вони є належними доказами у справі та підтверджують факт набуття ТОВ «ФК «Ейс» права вимоги до відповідача за кредитним договором № 442448719 від 03 грудня 2021 року.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки суду не надано контррозрахунку, який би спростував розмір заборгованості та/або її наявність. Крім того, з розрахунку заборгованості, який наявний у матеріалах справи, встановлено, що такий узгоджується із умовами кредитного договору, проценти нараховані у межах строку кредитування та за процентною ставкою, погодженою сторонами.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації на особливий період, а тому на нього поширюються пільги, передбачені частиною п`ятнадцятою статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо звільнення від нарахування і сплати процентів за споживчим кредитом та неустойки є безпідставним. Так, пунктом 15 частини третьої статті 14 вказаного Закону передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

Верховний Суд у постанові від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) вказав на необхідність подання документів задля доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», а також зазначив, що Національний банк України листом від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.

Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Всупереч наведеному стороною відповідача ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції не надано жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому підстави для застосування до нього наведеної пільги відсутні.

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неправомірності нарахування відсотків ТОВ «Таліон Плюс» після переходу права вимоги з огляду на те, що договором факторингу № 28/1118-01 не передбачено права здійснювати фінансові операції стосовно боржника, а лише регламентовано право вимагати виконання зобов`язання у розмірі та обсязі, які існували на момент укладення договору, оскільки ТОВ «Таліон Плюс» набуло всіх тих прав, які мав первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», що підтверджується умовами договору факторингу, а також додатковою угодою № 26 до договору факторингу (пункт 2.2). Враховуючи, що нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося у межах дії кредитного договору, таке нарахування необхідно вважати правомірним.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем доведено суму заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, заявлену у позовній заяві, а отже, така підлягає стягненню у судовому порядку на користь позивача.

З огляду на задоволення позовних вимог, колегія суддів також уважає законним та обґрунтованим висновок суду в частині стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Вказаний розмір підтверджений належними доказами, відповідає критеріям розумності та справедливості, а також є співмірним з обсягом наданої правової допомоги, затраченим часом адвокатом та складністю справи, а тому відсутні підстави для зменшення розміру таких витрат.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції належним чином дослідив та оцінив подані сторонами докази, правильно застосував норми матеріального і процесуального права та дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Ейс», доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач: Л. В. Василишин

Судді: В. М. Барков

І. О. Максюта