Справа № 2322/3386/12
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 року с-ще Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Романової О.Г.,

за участі секретаря судового засідання Данілової О.С.,

заінтересованої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ПАТ «КБ «Надра», про заміну сторони у цивільній справі, -

в с т а н о в и в:

ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», адреса: вул. Автотранспортна, 2, офіс 205, м. Дніпро, (далі заявник) звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із заявою про заміну сторони у цивільній справі, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ПАТ «КБ «Надра», адреса: вул. Січових Стрільців, 15, м. Київ, .

В обґрунтування заяви зазначалося, що рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 листопада 2012 року позов ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено у повному обсязі та стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за договором про комплексне банківське обслуговування від 05 жовтня 2006 року у розмірі 12382,60 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 214,60 грн.

21 липня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого до останніх перейшло право вимоги за договором про комплексне банківське обслуговування від

05 жовтня 2006 року, укладеним між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 .

У даний час рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від

21 листопада 2012 року залишилось не виконаним.

Враховуючи вищевикладене, посилаючись на норми цивільного законодавства та практику Верховного Суду, заявник просить змінити сторону у цивільній справі

№ 2322/3386/12 з ПАТ «КБ «Надра», як вибулої сторони, на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

05 листопада 2025 року заінтересована особа ОСОБА_1 направила до суду заяву, у якій заперечувала проти задоволення заяви ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони у цивільній справі, оскільки заборгованість перед первісним кредитором погасила у повному обсязі, у підтвердження чого надала постанову державного виконавця про закриття виконавчого провадження у зв`язку із виконанням рішення.

13 листопада 2025 року від представник заявника ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» Скребця О.С. надійшли додаткові пояснення у справі, відповідно до яких останній повідомив, що дійсно, сплачені ОСОБА_1 грошові кошти у рахунок погашення кредитної заборгованості знаходяться на депозитному рахунку Чорнобаївського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області. Проте, у зв`язку із тим, що заявник ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» не являється стороною у вказаній цивільній справі, на їхні рахунки державним виконавцем не можливо перерахувати грошові кошти, які були сплачені ОСОБА_1 у рахунок погашення кредитної заборгованості.

У судове засідання представник заявника ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» не з`явився, у заяві про заміну сторони у цивільній справі просив судові засідання проводити за його відсутності.

У судовому засіданні заінтересована особа Замана В.І. не заперечувала проти задоволення заяви.

У судове засідання представник заінтересованої особи ПАТ «КБ «Надра» не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином, жодних заяв чи клопотань на адресу суду не направив, причини неявки суду не відомі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 листопада

2012 року позов ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено у повному обсязі та стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за договором про комплексне банківське обслуговування від 05 жовтня 2006 року у розмірі 12382,60 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 214,60 грн.

21 липня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого до останніх перейшло право вимоги за договором про комплексне банківське обслуговування від

05 жовтня 2006 року, укладеним між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови державного виконавця Чорнобаївського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10 квітня 2025 року виконавче провадження з примусового виконання рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 листопада 2012 року було закрито у зв`язку із фактичним повним виконанням рішення.

Відповідно до листа Чорнобаївського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 16803 від 16 червня 2025 року, який був адресований заявнику, у відділі на виконанні знаходяться виконавчі провадження стосовно боржника ОСОБА_1 , де стягувачем є ПАТ «КБ «Надра». При перерахуванні коштів на користь стягувача, кошти повертаються на рахунок відділу. Також, державний виконавець просив повідомити нові реквізити для перерахування коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 55 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження та стягувача у виконавчих листах, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін.

Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене ст. 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Судове рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки ці інститути регулюються окремими статтями ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту п. 28 ч. 1

ст. 353 ЦПК України, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідними правами у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за винятками, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом.

Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження. Подібного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 02 жовтня 2024 року справа № 434/9485/13-ц.

Верховний Суд в ухвалі від 29 січня 2024 року про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 2-4679/08 також відзначив, що, встановивши факт відступлення права вимоги за кредитним договором……., суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення прав вимоги є підставою для правонаступництва у цивільних відносинах і такий правонаступник кредитора має право звертатися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження. Наведене, у свою чергу, є підставою, передбаченою частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», для заміни стягувача у справі.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року справа № 2-7763/10, провадження № 14-197 цс 21 зазначено: Пункт 81. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України.

Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

Пункт 105. У справі N 2-230/11 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду залишив без змін, зокрема, постанову апеляційного суду, якою частково змінена ухвала суду першої інстанції, - замість заміни сторони виконавчого провадження, яке не відкривалось, здійснено заміну стягувача саме у виконавчому документі. У зв`язку із цим відсутні підстави вважати, що правовідносини у цій справі є подібними до справи, що розглядається, а висновок Верховного Суду протирічить висновкам Великої Палати Верховного Суду у цій справі.

Таким чином, для заміни стягувача його правонаступником (процесуальне правонаступництво) не має значення відкрите або закрите виконавче провадження, а отже не має й перешкод для задоволення заяви про таку заміну, суд повинен перевірити лише правові підстави такої заміни (ст. 512 ЦК України).

Закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

Відповідні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від

16 лютого 2021 року у справі №911/3411/14.

Відповідно до ст. 124 Конституції України Суди ухвалюють свої рішення іменем України. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Цим визначено суверенні права України на здійснення правосуддя та захист державою прав і свобод людини та законних інтересів інших суб`єктів права, які звернулися в установленому порядку до судів України. Відповідний припис про ухвалення судових рішень іменем України заснований на положеннях Конституції України про те, що судова влада є гілкою державної влади України, а тому рішення судів є уособленням волевиявлення держави і відповідно вони мають бути гарантовані державою.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини (надалі також - «ЄСПЛ») у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Також ЄСПЛ констатував, що невиконання рішення є втручанням у право особи на мирне володіння майном, викладене у першому реченні пункту 1 статті 1 Протоколу № 1 Конвенції (справи «Войтенко проти України», «Горнсбі проти Греції»).

Відтак, виконання судового рішення, як завершальна стадія судового провадження, є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, складовою права на справедливий суд.

Виконавче провадження не вважається виконаним, якщо кошти не були перераховані належному стягувачу.

Такий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 25 квітня

2024 року по справі № 202/9476/23, «фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом про стягнення коштів є дата зарахування коштів на рахунок належного отримувача або видача (сплата) їх йому готівкою, а не будь-які дії боржника, направлені на виконання рішення суду, зокрема, ініціювання поштового переказу коштів;»

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» грошові кошти, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки.

Тобто зарахування коштів на рахунок виконавчої служби або приватного виконавця має тимчасової характер, після чого зараховані кошти підлягають перерахуванню на рахунок стягувача, який набуває право власності на відповідне майно.

Враховуючи вищевикладене, оскільки на депозитному рахунку відділу ДВС перебувають кошти стягнуті за рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 листопада 2012 року, які не зараховані на рахунки належного стягувача, то і рішення суду не може бути виконано у повному обсязі. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення заяви у повному обсязі.

Керуючись ст. 512 ЦК України, ст.ст. 55, 260, 261, 442 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Заяву ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ПАТ «КБ «Надра», про заміну сторони у цивільній справі задовольнити.

Замінити сторону у цивільній справі № 2322/3386/12 з ПАТ «КБ «Надра», як вибулої сторони, на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», адреса: вул. Автотранспортна, 2, офіс 205, м. Дніпро, .

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Суддя О.Г. Романова