КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Мілетич Ольгою Олегівною, на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року ОСОБА_2 звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , про зміну способу стягнення аліментів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на те, що стягнутий за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.01.2021 розмір аліментів в сумі 2 000,00 грн. щомісячно є недостатнім для утримання дитини та надання їй належної освіти та лікування, оскільки з моменту ухвалення судом рішення про стягнення аліментів змінився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, відповідач є особою працездатного віку, тому може отримувати дохід, який дозволятиме сплачувати аліменти у більшій сумі, ніж визначено в рішенні суду.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01.10.2025 позов задоволено. Змінено розмір аліментів, які стягнуті за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.01.2021 року у справі № 754/14664/20, на стягнення з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши аліменти у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, що підлягають стягненню з дня набрання даним рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 97-102).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано, що позивачем не були пред`явлені вимоги про збільшення розміру аліментів, оскільки за предметом та підставами позову позивачем визначені вимоги про зміну способу стягнення аліментів, тим самим окреслені межі позовних вимог, натомість суд першої інстанції, вийшов за межі пред`явлених позовних вимог з власної ініціативи, прийнявши рішення не про зміну способу стягнення аліментів, про що просила позивач, а про зміну розміру аліментів.

Вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в пред`явленому позові відсутнє зазначення обставин, які дають підстави для збільшення розміру аліментів, та відсутні докази на підтвердження цих обставин.

Посилається на те, що суд не звернув уваги на недоведеність і відсутність обставин покращення майнового стану платника аліментів, а також погіршення майнового стану дитини, або стану її здоров`я, в порівнянні з тим станом обставини, які існували на момент вирішення питання про стягнення аліментів на утримання дитини рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.01.2021.

Зазначає, що необхідно розрізняти, що витрати, пов`язані із розвитком здібностей дитини або її лікування не відносяться до аліментів, а є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, і помилково віднесені судом до аліментних зобов`язань відповідача.

Зазначає, що судом першої інстанції залишені без уваги медичні документи відповідача, які вказують на обставини погіршення його стану здоров`я та діагностування ряду захворювань опорно-рухового апарату його тіла, що ускладнили здатність для пересування відповідача, і потребують відповідного лікування.

Посилається на те, що змінюючи спосіб стягнення аліментів, суд не врахував негативні економічні явища впливають на обох осіб, як на платника аліментів, так і на їх одержувача.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 23.10.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Копії зазначених ухвали 29.10.2025 було направлено на адреси учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження, виданого Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 10 січня 2017 року, актовий запис № 127.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.01.2021 у справі № 754/14664/20 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 09 листопада 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішуючи вимоги про зміну способу аліментів, суд першої інстанції вказав, що з урахуванням збільшення розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у 2025 році, швидкого темпу зростання цін, значного зростання витрат на оздоровлення, харчування, лікування, утримання дитини, ураховуючи право позивача як стягувача аліментів на зміну способу стягнення аліментів наявні правові підстави для зміни способу стягнення аліментів.

При цьому суд відзначив, що відповідач є особою працездатного віку, тому має можливість працевлаштування та можливість для виконання свого батьківського обов`язку щодо матеріального утримання власної дитини, яка потребує нового одягу, взуття, лікування, навчання, інших заходів для повного і гармонійного розвитку особистості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суддів першої інстанції, виходячи з наступного.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Проте, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Звертаючись до суду першої інстанції з позовом про зміну способу стягнення аліментів, позивачка посилалася на те, що стягнутий за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.01.2021 розмір аліментів в сумі 2 000,00 грн. щомісячно є недостатнім для утримання дитини та надання їй належної освіти та лікування, зважаючи на збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обґрунтовуючи свої вимоги щодо необхідності зміни способу стягнення аліментів, позивачкою було долучено до матеріалів справи докази на підтвердження позовних вимог, а саме: квитанції про придбання одягу, ліків, про оплату медичних послуг, на оплату харчування, на оплату послуг мобільного зв`язку, які вказують на те, що матір дитини ОСОБА_2 несе щомісячні витрати на утримання спільного з відповідачем сина ОСОБА_3 , які у сукупності із її часткою аліментів, не покривають усіх необхідних витрат на виховання та утримання спільної з відповідачем дитини.

Таким чином, суд першої інстанції, оцінивши надані сторонами докази, надавши їм відповідну правову оцінку, дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не звернув уваги на недоведеність і відсутність обставин покращення майнового стану платника аліментів, а також погіршення майнового стану дитини, або стану її здоров`я, в порівнянні з тим станом обставини, які існували на момент вирішення питання про стягнення аліментів на утримання дитини рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.01.2021, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки саме по собі зростання дитини зумовлює збільшення витрат на її утримання та виховання, а той із батьків з ким проживає дитина управі заявляти вимоги про зміну способу стягнення аліментів в разі їх недостатності.

Аргументи відповідача щодо залишення поза увагою судом першої інстанції погіршення стану здоров`я платника аліментів, з огляду на надання ним медичної документації, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки відповідач не позбавлений права звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, навівши в його обґрунтування відповідні обставини щодо погіршення стану здоров`я платника аліментів, а суд при вирішенні вимог про зміну способу стягнення аліментів враховує наведені сторонами обставини у сукупності.

Посилання ОСОБА_1 на те, що витрати, пов`язані із розвитком здібностей дитини або її лікування не відносяться до аліментів, а є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, і помилково віднесені судом до аліментних зобов`язань відповідача, колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки з наданих позивачкою доказів на понесення витрат на утримання та виховання сина вбачається, що такі витрати є звичайними та не відносяться до додаткових витрат на утримання дитини.

Варто зауважити, що в силу віку дитина зростає та потребує нового одягу та взуття; хворіє, що потребує витрат на лікування та відвідування лікарів; навчається, що потребує придбання нового приладдя на навчання, а також потребує інших витрат, які пов`язані з буденним життям дитини.

При цьому, той з батьків, який проживає окремо та сплачує аліменти, зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів з метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку власної дитини.

Також, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта про те, що ухваливши рішення про зміну способу аліментів, суд збільшив присуджений розмір аліментів, за відсутності доказів на підтвердження необхідності збільшення розміру аліментів, з огляду на те, що ухваленим судовим рішенням було змінено лише спосіб стягнення аліментів: з твердої грошової суми на частку від доходу, а не збільшено присуджений розмір аліментів, що відповідає положенням статей 181, 192 СК України.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апелянта щодо незаконності оскаржуваного рішення не ґрунтуються на вимогах закону, а отже не спростовують та не впливають на законність і обґрунтованість ухваленого судом рішення.

Крім цього, наведені в апеляційній скарзі інші доводи, які на думку апелянта, є підставою для скасування рішення суду в оскаржуваній частині, були предметом судового розгляду в суді першої інстанції, яким суд надав ґрунтовну оцінку, яка узгоджується з вимогами закону і з якою у суду апеляційної інстанції відсутні підстави не погодитися.

Таким чином, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам позивача належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, та правильне по суті і справедливе рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Мілетич Ольгою Олегівною - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова