Справа № 159/5470/25
Провадження № 2/159/1805/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.

за участю секретаря судового засідання Пустової А.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дубівської сільської ради Ковельського району, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування та визнання права на завершення процедури приватизації земельних ділянок в порядку спадкування,

у с т а н о в и в :

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дубівської сільської ради Ковельського району, ОСОБА_2 , в якому просив:

- визнати за ним право власності на 5/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на завершення приватизації 5/6 частки земельної ділянки площею 0,10 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 та право на здійснення реєстрації права власності з отриманням Витягів з Державного реєстру прав на вищезазначену частку земельної ділянки на ім`я ОСОБА_1 .

- визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на завершення приватизації земельних ділянок площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Бабаригів хутір» в с. Дубове, Ковельського району, Волинської області, площею 0,09 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Бабаригів хутір» в с. Дубове, Ковельського району, Волинської області, площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Садок» в с. Дубове, Ковельського району, Волинської області, площею 0,12 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі «зн. Олійника» в с. Дубове, Ковельського району, Волинської області та право на здійснення реєстрації права власності з отриманням Витягів з Державного реєстру прав на вищезазначені земельні ділянки на ім`я ОСОБА_1 .

12.08.2025 суд відкрив провадження у справі, визначив розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

На стадії підготовчого судового засідання 04.11.2025 суд залишив без розгляду позовну вимогу ОСОБА_1 до Дубівської сільської ради Ковельського району, ОСОБА_2 про визнання за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , права на завершення приватизації 5/6 частки земельної ділянки площею 0,10 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 та право на здійснення реєстрації права власності з отриманням Витягів з Державного реєстру прав на вищезазначену частку земельної ділянки на ім`я ОСОБА_1 .

На розгляд справи по суті сторони не з`явилися. Представник позивача адвокат Хомич А.В. у письмовому клопотанні просила провести розгляд у її відсутності на підставі поданих доказів.

Представник Дубівської сільської ради Ковельського району також клопотав про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечив.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, правом подати відзив не скористався. Відповідно до вимог статті 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим, судовий виклик за зареєстрованим місцем проживання не вручений через відсутність адресата.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до приписів частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалося.

Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення -02.12.2025.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 є дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.11, свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 30.07.1990), які перебували у шлюбі з 28.08.1971 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 ).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 23.11.2018).

За даними спадкової справи №50/2019, заведеної приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Олєйніковою О.В., після смерті ОСОБА_3 мало місце спадкування за законом. Спадщину прийняли шляхом подання заяв позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , а також чоловік померлої ОСОБА_4 , шляхом спільного проживання з спадкодавцем на момент відкриття спадщини (довідка Дубівської сільської ради №851 від 24.04.2019, а.с.49).

До складу спадкового майна увійшов житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами на АДРЕСА_1 .

Довідками Дубівської сільської ради від 03.10.2022 № 956, від 26.07.2024 №562 (а.с.10, 13) підтверджено, що в погосподарській книзі №03-0387-1 за 2018 рік за адресою АДРЕСА_1 , значиться господарство, яке обліковується за ОСОБА_3 рік побудови 1991.

Згідно з технічним паспортом на об`єкт від 09.10.2024, проектом забудови від 28.03.1988, будівельним паспортом від 1988 року, даний житловий будинок площею 114,2 кв.м. та господарські споруди побудовані у 1991 році.

Право власності на житловий будинок у державних реєстрах не зареєстроване (а.с.34)

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 від 08.01.2024, а.с.9)

ОСОБА_4 заповів усе належне йому майно позивачу ОСОБА_1 (заповіт від 28.12.2023, №397, а.с.11).

Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті батька шляхом подання відповідної заяви, приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Олєйніковою О.В. заведена спадкова справа №96/2024 (а.с.50-57). Осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадковому майні не встановлено.

Згідно повідомленням Державного архіву у додатку до рішення Дубівської сільської ради Ковельського району від 14.12.1992 включений ОСОБА_4 із фактичним володінням земельною ділянкою по земельних книгах «018», за результатами інвентаризації «027».

Рішенням сесії Дубівської сільської ради від 13.04.2001 №22/8 ухвалено виділити ОСОБА_4 земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства.

Дубівська сільська рада у довідці №583/2-49 від 02.08.2024 підтвердила факт надання ОСОБА_4 земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в с. Дубове:

- площею 0,10 га в урочищі «Бабаригів хутір»;

- площею 0,09 га в урочищі «Бабаригів хутір»;

- площею 0,05 га в урочищі «Садок»;

- площею 0,12 га в урочищі «зн. Олійника».

Рішенням Дубівської сільської ради від 16.05.2014 №32/5-3 ОСОБА_4 жителю с. Дубове надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в с. Дубове в урочищі «Бабаригів хутір» орієнтовною площею 0,10 га, в урочищі «Бабаригів хутір» орієнтовною площею 0,09 га, в урочищі «Садок» орієнтовною площею 0,05 га, в урочищі «зн. Олійника» орієнтовною площею 0,12 га.

ОСОБА_4 замовив виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, отримав кадастрові плани земельних ділянок з погодженими межами ділянок, проте за життя не зареєстрував право власності у встановленому законом порядку (а.с.23-29).

Через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок і перелічені земельні ділянки нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Позов підлягає до задоволення таких мотивів.

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Право на спадкування за заповітом відповідно до частини першої статті 1223 ЦК мають особи, визначені в заповіті.

В силу частини першої статті 1296, частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Щодо спадкування житлового будинку

Як встановив суд, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 побудований батьками позивача в шлюбі у 1991 році.

Вперше правила прийняття будинків в експлуатацію введені постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.92 №449. До 05.08.1992 діяла постанова Державного комітету статистики СРСР від 12.05.1985 № 5-24/26 «Про Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах», відповідно до положень якої запис у погосподарських книгах визнавався в якості актів органів влади, що підтверджував право приватної власності.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05.08.1992 та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05.08.1992 та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Відповідно до вимог ст.68 Закону України «Про нотаріат» та пунктів 4.15, 4.18 Розділу ІІ, Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, свідоцтво про право на спадщину не може бути видано у разі відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

За таких обставин спадкове право позивача щодо житлового будинку може бути реалізоване лише в судовому порядку.

При визначенні розміру частки позивача суд враховує факт побудови будинку в період шлюбу.

Майнові відносини, які виникли між подружжям після реєстрації шлюбу на момент побудови даного житлового будинку, регулювались Кодексом про шлюб та сім`ю Української РСР, статтею 22 якого передбачалося, що майно нажите подружжям за час шлюбу визнавалось спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до статті 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Аналогічним чином регулюються ці правовідносини статтею 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спішної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причти самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, окрім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Режим спільної сумісної власності для майна, придбаного подружжям за час шлюбу, встановлює також статтею 368 ЦК України.

Статтями 34, 71 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 1/2 частку спірного житлового будинку. Позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , їх батько ОСОБА_4 набули право кожен на 1/6 частку будинку.

Після смерті ОСОБА_4 позивач успадкував належні йому 2/3 частини житлового будинку (1/2+1/6=2/3).

Загальна частка позивача в порядку спадкування після смерті обох батьків складає 1/6+2/3=5/6.

Щодо права на завершення приватизації земельних ділянок

За приписами частини першої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачений у статті 118 ЗК України.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання (частина шоста статті 118 ЗК України).

Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення (частина сьома статті 118 ЗК України).

Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін (частина восьма статті 118 ЗК України).

Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування (частина дев`ята статті 118 ЗК України).

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність (частина десята статті 118 ЗК України).

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (частина одинадцята статті 118 ЗК України).

Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (стаття 125 ЗК України).

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Частиною другою статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

З огляду на наведені норми закону, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки і зазначено «положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку»

Таким чином, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю.

Початком процедури приватизації земельної ділянки є звернення громадянина, зацікавленого у приватизації, до відповідного компетентного органу із заявою про отримання дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки (постанова від 08.12.2022 у справі №692/768/21)

Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 розпочав процедуру приватизації землі, оскільки звернувся до Дубівської сільської ради із заявою, в якій просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, і органом місцевого самоврядування надано відповідний дозвіл (а.с.22) , рішення від 16.05.2014 №32/5-3).

Відтак право на завершення приватизації земельних ділянок, перелічених у рішенні Дубівської сільської ради від 16.05.2014 №32/5-3 належить позивачу, як спадкоємцю за заповітом, який прийняв спадщину.

З урахуванням наведеного позов підлягає до задоволення.

Судові витрати у справі необхідно залишити за позивачем, відповідно до заявленого клопотання.

Керуючись статтями 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 1216-1222, 1258, 1268 Цивільного кодексу України, статтями 81, 118, 125,152 Земельного кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 5/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на завершення приватизації земельних ділянок:

площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Бабаригів хутір» в с. Дубове, Ковельського району, Волинської області,

площею 0,09 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Бабаригів хутір» в с. Дубове, Ковельського району, Волинської області,

площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Садок» в с. Дубове, Ковельського району, Волинської області,

площею 0,12 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі «зн. Олійника» в с. Дубове, Ковельського району, Волинської області

з правом на здійснення подальшої реєстрації права власності й отримання Витягів з Державного реєстру прав на своє ім`я.

Судові витрати по справі залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач - Дубівська сільська рада Ковельського району, , адреса: с.Дубове, вул. Ковельська, 72, Ковельський район, Волинська область.

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складене 02.12.2025

ГоловуючийТ. В. ДЕНИСЮК