КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-з/824/1074/2025
01 грудня 2025 року м. Київ
Справа № 375/1069/23
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,
суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження заяву про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат, подану представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,
у справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача та стягнення грошових коштів,
У червні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача, стягнення грошових коштів та просила стягнути з ФОП ОСОБА_3 на свою користь грошові кошти за договором купівлі-продажу від 20.10.2023 року № 39, а саме: 3% річних у розмірі 2430,44 грн, пеню в сумі 40 507,40 грн, інфляційні втрати в розмірі 6016,38 грн. та штраф у розмірі 20% від загальної вартості товару, а всього 128 874,22 грн. та понесені судові витрати.
Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 17 грудня 2024 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 4161 грн. 13 коп. У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 1288,74 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Додатково повідомила, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат в суді апеляційної інстанції складає 10 000 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , - задоволено частково.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 17 грудня 2024 року - скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 про захист прав споживача та стягнення грошових коштів. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пеню в сумі 40 507 грн. 40 коп. та штраф у сумі 79 920 грн., а всього - 120 427 грн. 40 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 користь держави судовий збір у сумі 3010,67 грн.

18 липня 2025 року до апеляційного суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення, у якій заявник просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції в сумі 10 000 грн. Вказує, що сума понесених витрат підтверджується договором-доручення про надання правничої допомоги від 31.03.2023, додатковою угодою №3 від 07.01.2025 до договору-доручення про надання правничої допомоги від 31.03.2023, а також копією прибуткового ордеру від 07.01.2025 на суму 10 000 грн.

До заяви, поданої представником позивача через систему «Електронний суд», представником позивача додано квитанції про доставку копій заяви та доданих документів до зареєстрованого електронного кабінету користувача ЄСІТС - ОСОБА_3 18 липня 2025 року об 11 год. 14 хв. та 12 год. 02 хв.

Заперечень на заяву про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції від відповідача ФОП ОСОБА_3 до апеляційного суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне ухвалити додаткову постанову, оскільки судом апеляційної інстанції не вирішено питання про судові витрати позивача на професійну правничу допомогу .

Враховуючи, що суд вирішує лише питання про судові витрати, то відповідно до ч. 3 ст.270 ЦПК України, додаткове судове рішення ухвалюється без повідомлення учасників справи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року в справі № 751/3840/15-ц зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування в справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.03.2023 між ОСОБА_1 та АБ «Ольги Пєнязькової» було укладено договір-доручення про надання правової допомоги.

Відповідно до додаткової угоди №2 від 29.12.2023 до сторони дійшли згоди викласти пункт 3.1 договору-доручення про надання правової допомоги від 31.03.2023 у новій редакції, а саме: «3.1. цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2025 року». В усьому іншому, що не передбачено цією додатковою угодою, обов`язковим будуть умови договору-доручення про надання правничної допомоги від 31.03.2023 року.

Відповідно до додаткової угоди №3 від 07.01.2025 сторони дійшли згоди, що гонорар Бюро за підготовку, подання апеляційної скарги на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 17.12.2024 у справі №375/1069/23 за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 про захист прав споживача та стягнення грошових коштів та представлення інтересів клієнта у суді апеляційної інстанції становить 10 000 грн. Сторони погодили, що витрати адвоката, пов`язані із прибуттям в судове засідання у суд апеляційної інстанції, становлять 1500 грн. за одне судове засідання.

Представництво інтересів позивача ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції здійснювалось адвокатом Ільницькою І.В. на підставі ордеру на надання правничої допомоги від 14.01.2025 року, виданого Адвокатським бюро «Ольги Пєнязькової».

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору адвокатом АБ «Ольги Пєнязькової» Ільницькою І.В. виконано наступну роботу: підготовка, подання апеляційної скарги на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 17.12.2024 у справі №375/1069/23; підготовка та подання відповіді на відзив на апеляційну скаргу; участь адвоката Ільницької І.В. у судовому засіданні 16.07.2025 року.

Згідно з доданим до заяви про ухвалення додаткового судового рішення прибутковим ордером № 07/01 від 07 січня 2025 року, ОСОБА_1 сплатила Адвокатському бюро «Ольги Пєнязькової» за надання правничої допомоги суму 10 000 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами .

Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами .

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Верховний Суд у постанові від 28.12.2020 (справа №640/18402/19) визначив, що суд може компенсувати гонорар адвоката у фіксованому розмірі, визначеному в договорі про надання правової допомоги за умови, що витрати клієнта на правничу допомогу підтверджуються належними та допустимими доказами, зокрема - процесуальними документами, складеними та підписаними адвокатом в інтересах клієнта. Договір визначав розмір винагороди за надання правової допомоги у вигляді фіксованої суми, яка не підлягала зміні в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Суд визначив, що факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення витрат в суді першої інстанції підтверджується матеріалами справи з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені та в інтересах позивача.

Враховуючи, що клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, до суду апеляційної інстанції від відповідача ФОП ОСОБА_3 не надходило, апеляційний суд не здійснює оцінку заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу, понесених позивачем в суді апеляційної інстанції в сумі 10 000 грн., на відповідність критеріям, визначеним в ч. 4 ст. 137 ЦПК України, тобто співмірності із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт ( наданих послуг).

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Таким чином, враховуючи критерії, визначені у ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України, які повинен враховувати суд при розподілі судових витрат, вбачається, що понесені позивачем витрати пов`язані з розглядом цієї справи, є обґрунтованими, проте мають бути стягнуті пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково, оскаржуване рішення суду першої інстанції скасоване та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог ( на 93,45 %), заяв від відповідача про зменшення розміру судових витрат до суду апеляційної інстанції не надходило, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача та стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі, пропорційному до суми задоволених позовних вимог : 10 000 грн. х 93,45 % = 9345 грн.

Керуючись ст. ст. 268, 270, 367, 368, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 9345 ( дев`ять тисяч триста сорок п`ять) грн.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.