Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/5878/25
Провадження №: 2-н/332/367/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 р. м. Запоріжжя

Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Блажко У.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

встановила:

ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Перевіривши подану заяву та додані до неї матеріали, вважаю, що у видачі судового наказу слід відмовити з таких підстав.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок вирішення справ в наказаному провадженні законодавцем визначено у розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України (статті 160-173).

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 2 та п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

При цьому слід враховувати, що у наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог, тобто таких, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

З наданих заявником документів вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є військовослужбовцем та перебуває на даний час на військовій службі.

Так, у заяві ОСОБА_1 заначив, що діти перебувають на його утриманні та проживають з ним у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , у період його перебування на службі молодші діти перебувають під наглядом старшої сестри, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Разом з тим, з копії договору оренди житлового приміщення віл 12.10.2025 вбачається, що орендарем квартири АДРЕСА_2 є повнолітня дочка заявника ОСОБА_5 .

У пункті 2.2.10. договору оренди зазначено, що орендар має право використовувати квартиру для проживання в ній орендаря та членів його сім`ї, а саме, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, за договором оренди житла зобов`язання з оплати вартості оренди квартири покладені саме на ОСОБА_5 .

Отже, надані заявником документи не підтверджують факту проживання заявника, який наразі перебуває на військовій службі, зі своїми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Такі відомості є необхідними, оскільки правова природа аліментів у розумінні глави 15 СК України є такою, що з одного боку, вони є правом, а з іншого - обов`язком, і надаються тим із батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина.

За встановлених обставин стягнення аліментів, яку заявник просить стягнути з боржника, не можна вважати безспірним, а тому згідно з ч. 3 ст. 19 ЦПК України щодо заявленого стягнення може існувати спір про право.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

За таких обставин суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу.

Згідно з ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись статтями 19, 160, 163, 165, 166, 258-261 ЦПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 166 ЦПК України).

Ухвалу надіслати заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя У. В. Блажко