КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Русан А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2025 року, постановлену під головуванням судді Захарчук С.С., у місті Києві, у справі за клопотанням ОСОБА_1 , заінтересована особа - Відділ з питань опіки/піклування, усиновлення та інших форм влаштування Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про продовження строку дії рішення суду про визнання особи недієздатною,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про продовження строку дії рішення Подільського районного суду м. Києва від 17 листопада 2022 року про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 29 вересня 2025 року клопотання ОСОБА_1 про продовження строку дії рішення суду про визнання особи недієздатною залишено без руху.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2025 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про продовження процесуального строку у справі за заявою ОСОБА_1 про продовження строку дії рішення суду про визнання особи недієздатною залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою продовжити строк для подання висновку за наслідками проведення психіатричної експертизи до його складання та отримання опікуном.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що 29 вересня 2025 року районним судом було відкрито нове провадження та присвоєно справі унікальний №758/5176/22, тоді як всі зібрані докази, на підставі яких ухвалювалося судом рішення про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним залишилися у справі № 758/5176/22.

На підставі вказаного вважає, що суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу був позбавлений можливості оцінити докази, надані заявником у своєму клопотанні про продовження строку дії рішення суду про визнання особи недієздатною у сукупності з тими, що знаходяться у справі № 758/5176/22.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 29 вересня 2025 року його клопотання про продовження строку дії рішення суду про визнання особи недієздатною залишено без руху.

На виконання вказаної ухвали 29 вересня 2025 року ОСОБА_1 було подано заяву про продовження процесуального строку.

Вважає, що встановлюючи десятиденний строк для вчинення процесуальної дії, а саме надання повторного висновку судово-психіатричної експертизи, суд першої інстанції не врахував, що у вказаний строк проведення експертизи та складання висновку є неможливим від причин, незалежних від ОСОБА_1 .

На думку сторони заявника, при постановленні оскаржуваної ухвали про залишення його клопотання про продовження строку дії рішення суду про визнання особи недієздатною без задоволення суд першої інстанції допустився порушення норм процесуального права.

При апеляційному розгляді справи представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , який був присутній в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати, з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника у справі, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що абз. 1 ч. 2 ст. 185 ЦПК України встановлений строк усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, тому дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про продовження процесуального строку.

Апеляційний суд не погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена права на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Згідно з ч. 8 ст. 300 ЦПК України клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

Встановлено, що представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із клопотанням про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 29 вересня 2025 року клопотання ОСОБА_1 , заінтересована особа - Відділ з питань опіки/піклування, усиновлення та інших форм влаштування Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про продовження строку дії рішення суду про визнання особи недієздатною - залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали.

Залишаючи клопотання ОСОБА_1 без руху суд першої інстанції посилався на те, що у клопотанні не викладені обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого ОСОБА_3 продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, а також заявником не зазначені докази, що підтверджують обставини, викладені у клопотанні про продовження строку дії рішення суду про визнання особи недієздатною, а саме: до заяви не додано рішення Подільського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2023 року, на яке посилається заявник.

Копію оскаржуваної ухвали було отримано представником ОСОБА_1 - представником ОСОБА_2 30 вересня 2025 року у електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд», про що свідчить довідка, наявна у матеріалах справи (а.с. 10).

На виконання вимог вказаної ухвали 06 жовтня 2025 року представником заявника у справі - ОСОБА_2 була направлена заява про продовження процесуального строку, встановленого ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 29 вересня 2025 року про залишення клопотання без руху (11-12).

Заява мотивована тим, що 01 жовтня 2025 року на виконання вимог ухвали Подільського районного суду міста Києва від 29 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Державної установи «Інститут судової психіатрії» із заявою про проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи щодо стану ОСОБА_3 , проте у строк, встановлений відповідно до ухвали Подільського районного суду від 29 вересня 2025 року проведення експертизи та складення висновку є неможливим.

До заяви про продовження процесуального строку представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 було надано копію заяви ОСОБА_1 до генерального директора Державної установи «Інститут судової психіатрії» із заявою про проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи щодо стану ОСОБА_3 (а.с. 18).

Таким чином, на виконання вимог ухвали Подільського районного суду міста Києва від 29 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Державної установи «Інститут судової психіатрії» із заявою про проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи щодо стану ОСОБА_3 .

Невиконання вимоги ухвали про залишення клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною не залежить від волі заявника.

Відтак, відмова суду першої інстанції продовжити процесуальний строк фактично позбавляє заявника на право доступу до правосуддя та права на ефективний захист.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції не було враховано об`єктивних обставин справи.

Згідно з практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, та як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішення питання щодо прийняття позовної заяви, скарги або клопотання є порушенням права на справедливий судовий захист.

Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки», «ЗУБАЦ ПРОТИ ХОРВАТІЇ» (ZUBAC v. CROATIA), (Beles and Others v. the Czech Republic), №47273/99, пп. 50-51 та 69, ЄСПЛ 2002 IX, та «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), №35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року).

При цьому, Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Аналізуючи фактичні обставини справи, вимоги процесуального права, апеляційний суд вважає, що підстави для залишення зави представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про продовження процесуального строку без задоволення були відсутні, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, тому суд першої інстанції дійшов передчасного та помилкового висновку.

Враховуючи вищевикладене, оскаржувана ухвала суду першої інстанції не може вважатися законною і обґрунтованою, тому не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, ухвала Подільського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2025 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому за правилами ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381 - 382, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2025 року, скасувати, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Текст постанови складено 04 грудня 2025 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв