КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-з/824/1477/2025 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Журби С.О., Писаної Т.О.,

розглянув заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення

у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа: Головне управління державної казначейської служби України у Київській області про стягнення майнової шкоди,-

установив:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ГУНП в Київській області, третя особа: ГУ ДКС України у Київській області про стягнення майнової шкоди.

Просив суд, стягнути з Державного бюджету України на його користь 150000 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої протиправною бездіяльністю посадових осіб Головного управління Національної поліції в Київській області та судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2025 року, у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного суду від04 листопада 2025 року апеляційну скарг ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2025 року скасовано та ухвалено по справі нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ГУНП в Київській області, третя особа: ГУДКС України у Київській області про стягнення майнової шкоди задоволено.

Стягнуто з Держави Україна за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 150000 грн.

09 листопада 2025 року представник ОСОБА_1 - Довгаль С.В. подав до Київського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просить суд, стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 62000 грн.

В обґрунтування вимог заяви зазначив, що у позовній заяві було зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які ОСОБА_1 поніс та які очікував понести у зв`язку з розглядом справи, та складає 20000 грн., однак за результатом тривалого розгляду справи в суді двох інстанцій розмір судових витрат дещо збільшився.

Вважає розглянуту справу достатньо складною та тривалою у часі.

Позовна заява надійшла до Шевченківського районного суду м. Києва 29 травня 2024 року, а закінчено розгляд справи в суді першої інстанції було 22 квітня 2025 року, тобто справа слухалась в місцевому суді майже рік. Київським апеляційним судом рішення було ухвалено 04 листопада 2025 року, і весь цей час він, як адвокат, був задіяний в її судовому розгляді витрачаючи свій час.

Станом на час завершення розгляду справи в суді апеляційної інстанції сума вказаних витрат ОСОБА_1 становить 62000 грн., що підтверджується Договором про надання правової допомоги від 12 квітня 2024 року, Додатковою угодою від 12 квітня 2024 року до Договору про надання правової допомоги від 12 квітня 2024 року та Актом приймання-передачі правової допомоги та грошових коштів від 07 листопада 2025 року до Договору про надання правової допомоги від 12 квітня 2024 року.

Отже, до стягнення з відповідача належить 62000 грн., які вже були сплачені ОСОБА_1 йому, як адвокату Довгалю С.В.

На вказану заяву ГУНП в Київській області подало заперечення, в обґрунтування яких зазначило, що заявлена сума до стягнення є непропорційною складності справи та фактично наданому обсягу послуг.

Вказує, що поданий позивачем позов у переважній більшості містить посилання на норми законодавства без їх детального тлумачення.

Предмет спору в даній справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин.

Адвокат позивача не обґрунтував, в чому саме полягає складність цієї справи.

Адвокат не подав актів виконаних робіт та викопіювання з Книги обліку доходів та витрат на підтвердження факту проведення розрахунків між позивачем та його представником.

Враховуючи викладене, вважає, що заявлена до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованою, явно завищеною та свідчить про зловживання позивачем процесуальними правами з метою необґрунтованого збагачення.

Просило суд, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, заявлених позивачем до стягнення, до розумних та співмірних з обставинами справи меж.

На вказану заяву ГУ ДКСУ у Київській області подало заперечення, в обґрунтування яких зазначило, що позивачем в договорі про надання правничої допомоги від 12 квітня 2024 року та додатках про надання правової допомоги не було надано розрахунок погодинної вартості правової допомоги та час, витрачений на участь у судових засіданнях та вчинення окремих процесуальних дій поза судовими засіданнями.

Предмет спору в даній справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

Узагальнюючи викладене, позивачем належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами не доведено фактичність, неминучість, розумність і обґрунтованість витрат на правову допомогу.

Таким чином, вказана сума в позовній заяві позивача, в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має бути залишена без розгляду, оскільки є такою, що безпідставно збільшена та неспівмірна із понесеними витратами. Ці витрати явно завищені, з огляду на характер та обсяг наданих послуг, оскільки вказані послуги, а також підготовка документів, не можуть мати таку високу вартість, враховуючи тривалість та складність виконаних дій, що ставить під сумнів обґрунтованість зазначених рахунків і реальність витрат на правничу допомогу.

Відповідно, заявлені вимоги щодо відшкодування таких витрат є необґрунтованими, не підтверджуються належними доказами та не підлягають задоволенню

Просило суд, відмовити представнику позивача в задоволені вимог, щодо стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу з Державного бюджету України у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів вважає, що вказану заяву слід залишити без задоволення з таких підстав.

Частиною 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини 1-2 ст. 133 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі №554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі №520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини 1 та 2 ст. 2 ЦПК України).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1 ст. 246 ЦПК України).

Обміркувавши викладене, з урахуванням принципу розумності, суд зауважує, що:

у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі;

у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі №285/5547/21, провадження №61-4799св23

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У справі, що переглядається: представник ОСОБА_1 - Довгаль С.В. у виправленій позовній заяві зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які ОСОБА_1 поніс та які очікував понести у зв`язку з розглядом справи складає 20000 грн.

В апеляційній скарзі на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 - Довгаль С.В. зазначив, що докази понесених позивачем судових витрат будуть подані в порядку передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

09 листопада 2025 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - Довгаля С.В. про ухвалення додаткового рішення, щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу з долученими доказами понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 62000 грн.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанціях представником ОСОБА_1 подані наступні документи: копія Договору про надання правової допомоги від 12 квітня 2024 року; копія Додаткової угоди від 12 квітня 2024 року до Договору про надання правової допомоги від 12 квітня 2024 року; копія Акту приймання-передачі правової допомоги та грошових коштів від 07 листопада 2025 року до Договору про надання правової допомоги від 12 квітня 2024 року;

обґрунтувань поважності причин не подання зазначених вище доказів суду до закінчення судових дебатів у справі, заява представника ОСОБА_1 - Довгаля С.В. не містить.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - Довгаля С.В. про ухвалення додаткового рішення, щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

Керуючись статтями 246, 270 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба