Справа № 128/3855/25
15 грудня 2025 року м. Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,
секретар Манюк Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 30.01.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит № 103555213, згідно з умовами якого відповідачка отримала 6 100 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів, відповідачкою не було сплачено кредитні кошти, комісію і проценти за користування кредитом у строк встановлений кредитним договором.
ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надав відповідачці кредит в сумі, зазначеній кредитним договором.
Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Мілоан» та відповідачем не був би укладений. Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти відповідно до умов договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника.
29.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги № 110-МЛ/Т, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 103555213 від 30.01.2024, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем.
Сума заборгованості відповідача за даним кредитним договором становить 10 350, 70 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3 355, 00 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків становить 6 995, 70 грн.
Позивачем було надіслано відповідачу письмову претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 23776170 від 12.08.2025.
Тому позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 103555213 від 30.01.2024 в сумі 10 350, 70 грн. (а.с. 1 4).
Ухвалою суду від 30.09.2025 дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 39).
В судове засідання з розгляду справи по суті учасники справи не з`явились.
Представник позивача попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі, в якому також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча вважається повідомленою належним чином і в установленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Заяв про розгляд справи без її участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачкою у визначений судом строк до суду не подано.
Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи.
Відповідно до копії довідки від 14.10.2024, ідентифікація ОСОБА_1 була проведена за допомогою одноразового ідентифікатора (а.с. 9).
Згідно копії анкети-заяви на кредит № 103555213, сторони погодили суму кредиту, строк кредиту, суму повернення, комісію за надання кредиту (а.с. 10).
Відповідно до копії платіжного доручення від 30.01.2024, ТОВ «Мілоан» було перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 кошти в сумі 6 100, 00 грн. (а.с. 11).
Згідно з копією відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 103555213, проценти за користування кредитом нараховувались позичальнику з 30.01.2024 по 26.07.2024, відповідно до умов кредитного договору, враховуючи вчинення відповідачем дій з поновлення пільгового періоду, на який, відповідно, було продовжено строк остаточного погашення (а.с. 12).
Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 103555213 від 30.01.2024, станом на 20.08.2025 заборгованість за даним кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 10 350, 70 грн. (а.с. 13).
Згідно з копією договору відступлення прав вимоги № 110-МЛ/Т від 29.07.2024, ТОВ «Мілоан» передало ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняв права грошової вимоги, що належить ТОВ «МІЛОАН», і став кредитором за кредитними договорами укладеними між ТОВ «МІЛОАН» та боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. За цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами (а.с. 14 16).
Відповідно до копії акту приймання-передачі реєстру боржників від 29.07.2024 до договору відступлення прав вимоги № 110-МЛ/Т від 29.07.2024, ТОВ «Мілоан» передав, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняв реєстр боржників кредитора від 29.07.2024 (а.с. 19).
Відповідно до копії платіжної інструкції від 29.07.2024, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перерахував на рахунок ТОВ «Мілоан» кошти, як плату згідно договору відступлення прав вимоги № 110-МЛ/Т від 29.07.2024 (а.с. 20 зі звороту).
Відповідно до копії витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог № 110-МЛ/Т від 29.07.2024, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 103555213 від 30.01.2024 становить 10 350, 70 грн., з яких: залишок по тілу кредиту становить 3 355, 00 грн., залишок по відсотках 6 995, 70 грн. (а.с. 21).
12.08.2025 позивачем було надіслано відповідачці претензію про погашення кредитної заборгованості, в якій позивач повідомив відповідачку про наявну заборгованість, укладення між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» договору відступлення прав вимоги № 110-МЛ/Т, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відійшли права вимоги, в тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 103555213 від 30.01.2024. Також даною претензією позивач повідомив відповідачці реквізити, на які вимагає сплатити заборгованість за кредитним договором (а.с. 22).
Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Положеннями ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).
Отже, з огляду на встановлені судом обставини, позивач правомірно набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 103555213 від 30.01.2024.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ст. 526, 530, 623, 624, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», а також Закону України "Про електронні довірчі послуги", передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до пп. 12 п. 1 ч. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.
Як вбачається з матеріалів справи, договір про споживчий кредит підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам закону (а.с. 5).
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Зважаючи на викладене вище, оскільки відповідачка не виконує умови укладеного договору, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, кошти за кредитом не повернула, що підтверджується наданими позивачем доказами, які відповідачка не спростувала, позовні вимоги про стягнення нарахованої відповідачу заборгованості за укладеним кредитним договором слід задовольнити, враховуючи що відповідачка продовжувала строк кредитування за укладеним договором, який за погодженими умовами (з урахуванням всіх пролонгацій пільгового періоду) склав 179 днів, а тому нараховані до сплати за весь строк кредитування відсотки відповідають вимогам ч.ч. 4, 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422, 40 грн (а.с. 30).
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, крім іншого належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Положеннями ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
В позовній заяві позивач просить стягнути понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. На підтвердження таких витрат позивачем долучено, в тому числі, копію детального опису наданих послуг до акту № Д/2070 від 20.08.2025 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, відповідно до якого, АО «Апологет» надало послуги у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором, боржник: ОСОБА_1 , у виді: усна консультація клієнта, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором, тривалість 30 хв; ознайомлення з матеріалами кредитної справи, тривалістю 2 год; погодження правової позиції клієнта у справі, тривалістю 30 хв; складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта, тривалістю 3 год 30 хв; подання заяви до суду від імені клієнта, всього 6 год 30 хв (а.с. 29).
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
В додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2023, справа № 755/2587/17, зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Беручи до уваги характер спірних правовідносин, суд вважає неспівмірною заявлену вартість послуг за складення позовної заяви, вивчення матеріалів справи та надання усної консультації в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором, враховуючи категорію та складність даної справи, яка відноситься до малозначних справ та є типовою для фактора, не потребує вивчення значного обсягу доказів та правових позицій судів щодо такої категорії справ. Та зважаючи на те, що позовна заява була подана представником позивача через систему «Електронний суд», що не потребувало значного часу, суд вважає завищеним заявлений розмір вартості витрат на правову допомогу.
У зв`язку з вищенаведеним та враховуючи суму, яка підлягає стягненню з відповідача, тобто ціну позову, а також складність справи та її значення для сторін, зокрема те, що відповідачем було отримано в кредит суму коштів в розмірі 6 100, 00 грн, при цьому неповернута сума тіла кредиту становить 3 355 грн, а решта задоволених позовних вимог становить розмір процентів за користування грошовими коштами, що перевищує суму отриманих відповідачем у власність коштів, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу, виходячи з критерію розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи та відсутність відомостей про фінансовий стан обох сторін, а саме в розмірі 3 000 грн.
Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 536,611, 623, 624, 625, 638, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 13, 81, 141, 223, 263-265, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд,
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 103555213 від 30.01.2024 в розмірі 10 350, 70 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422, 40 грн, та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28, м. Львів, поштовий індекс 79018, .

Відповідачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання:АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний тест рішення складено 15.12.2025.

Суддя: