Справа № 536/795/25
Провадження № 2/536/765/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Баранської Ж.О., за участю секретаря судових засідань Волошиної А.В., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Доник Г.В., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Нестеренко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, де просить ухвалити рішення, яким встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зник безвісти 28 жовтня 2024 року під час виконання бойового завдання у районі населеного пункту Кореневе Курської області російської федерації, однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з липня 2018 року по день зникнення безвісти ОСОБА_3 , тобто по 28 жовтня 2024 року.

Позовні вимоги мотивовані наступним. Так, ОСОБА_1 , починаючи з 2006 року проживає в АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 позивачка знає давно, оскільки він проживав по сусідству з нею, а також він є двоюрідним братом її колишнього чоловіка ОСОБА_4 , з яким позивачка проживала близько 12 років. Позивачка часто спілкувалась з ОСОБА_3 та в них склались стосунки та вони почали зустрічатись, а в липні 2018 року ОСОБА_3 переїхав до позивачки та вони почали проживати однією сім`єю як чоловік та жінка. Під час спільного проживання ані позивачка, ані ОСОБА_3 не перебували в зареєстрованому шлюбі. Позивачка вказала, що за час спільного проживання вони виконували права та обов`язки подружжя, вели спільне господарство, підтримували інтимні стосунки, мали спільний бюджет та спільні витрати, були пов`язані спільним побутом, спільно утримували житло, займалися його благоустроєм.

Також, з листопада 2018 року по березень 2021 року ОСОБА_3 працював охоронником в м.Києві. При цьому, коли він знаходився на роботі, то постійно перераховував на банківську картку позивачки грошові кошти, а на вихідні дні приїжджав до ОСОБА_1 , де вони проживали разом, а також з ними проживав син позивачки ОСОБА_5 .

Після підписання ОСОБА_3 27 грудня 2023 року контракту про проходження військової служби в Збройних Силах України та відбуття його до місця проходження служби, позивачка та ОСОБА_3 продовжували регулярно спілкуватись по телефону, ОСОБА_3 повністю утримував позивачку, планували одружитись.

У подальшому, на початку листопада 2024 року на адресу матері ОСОБА_3 ОСОБА_2 надійшло сповіщення сім`ї про те, що ОСОБА_3 зник безвісти під час виконання бойового завдання у районі населеного пункту Кореневе Курської області, РФ. За таких обставин, установлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідне позивачці для реалізації своїх особистих немайнових та майнових прав та інтересів як члена сім`ї військовослужбовця, зокрема, щодо розшуку ОСОБА_3 , а також отримання матеріальних виплат та гарантій.

01 квітня 2025 року суддею постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви та відкриття провадження у справі.

25 квітня 2025 року засобами підсистеми «Електронний суд» надійшли пояснення представника третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору Міністерства оборони України, відповідно до якого представник просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на ненадання позивачкою достатніх доказів на підтвердження позовних вимог.

29 квітня 2025 року на адресу суду надійшов відзив відповідачки ОСОБА_2 на позовну заяву, де остання просить повністю відмовити у задоволенні позову, посилаючись на наступне. Так, її син ОСОБА_3 ніколи не був одружений, дітей не має. Позивачку ОСОБА_1 відповідачка знає приблизно з 2010 року, оскільки у період часу з 2010 року по 2017 рік позивачка проживала як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , який є племінником померлого чоловіка відповідачки. Як відомо відповідачці, то її син ОСОБА_3 підтримував із позивачкою дружні стосунки, та про спільне їх проживання не йшлося. У період часу приблизно з 2016 року по 2021 рік її син працював у м.Києві охоронником, однак в цей час проживав разом з матір`ю, її співмешканцем ОСОБА_6 та молодшим братом ОСОБА_7 , у м.Кременчуці, саме тут перебували особисті речі ОСОБА_3 . Після повернення з м.Києва, ОСОБА_3 проживав у АДРЕСА_2 , звідки у 2021 році поїхав працювати до Польщі.

Також відповідачка вказала, що їй відомо, що протягом 2022 року її син проживав з ОСОБА_1 , однак твердження про існування між ними сімейних стосунків взагалі не відповідає дійсності. Щодо періодичного перерахування сином коштів на рахунок позивачки, то відповідачка вказала, що син надавав матеріальну допомогу, оскільки давно знав ОСОБА_1 , спілкувався з нею, окрім того її син ОСОБА_8 часто хворів, у зв`язку з чим також були потрібні кошти.

30 квітня 2025 року надійшли заперечення представника позивача адвоката Доник Г.В. на пояснення третьої особи щодо позову, де вона просила суд відхилити такі заперечення з підстав їх необгрунтованості. Так, зазначені у поясненнях представника третьої особи нормативно-правові акти не спростовують факт відсутності правових підстав для відмови у позові, а також не заперечують правомірності застосування положень статті 74 СК України щодо фактичних шлюбних відносин. Окрім того, у матеріалах справи містяться докази, які в сукупності підтверджуються заявлені позовні вимоги, а тому посилання представника третьої особи на недоведеність позову є безпідставними.

09 травня 2025 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, де представник позивача просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на безпідставність доводів, що викладені у відзиві щодо характеру відносин, які існували між ОСОБА_1 та ОСОБА_3

10 червня 2025 року судом постановлено ухвалу, якою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Доник Г.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з наведених у позовній заяві підстав, просили суд позов повністю задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Нестеренко А.В. в судовому засіданні просили суд відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на обставини, що викладені у відзиві на позову заяву. Окрім того, представник відповідача вказала, що в даному випадку позов заявлено до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Так, відповідно до положень статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. При цьому, цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження, а припиняється у момент смерті. ОСОБА_3 має статус особи, зниклої безвісти, отже його цивільна правоздатність не припинена, а тому саме він є належним відповідачем у даному спорі, а не його мати ОСОБА_2 .

Представник третьої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Вислухавши позивачку ОСОБА_1 , її представника адвоката Доник Г.В., відповідачку ОСОБА_2 , її представника адвоката Нестеренко А.В., вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького районного управління юстиції Полтавської області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю вказана ОСОБА_2 (а.с. 23, Т. 1).

27 грудня 2023 року ОСОБА_3 уклав контракт з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 про проходження громадянином України військової служби у Збройних Силах України, що підтверджується копією відповідного контракту (а.с.22-23, Т. 1).

Відповідно до сповіщення сім`ї № 170 від 30 жовтня 2024 року, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_3 , під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Кореневе Курської області РФ, зник безвісти 28 жовтня 2024 року (а.с. 20, Т. 1).

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що вона є сусідкою позивачки приблизно з 2010 року. Свідку відомо, що позивачка ОСОБА_1 приблизно до 2016-2017 років проживала разом зі своїм першим цивільним чоловіком на ім`я ОСОБА_10 , який є родичем ОСОБА_3 . Приблизно з 2018 року ОСОБА_1 почала проживати разом з ОСОБА_11 у будинку позивачки в с.Новоселівка. Свідку відомо, що з того часу ОСОБА_12 та ОСОБА_13 розпочали покращувати територію домоволодіння, причому багато будівельних робіт виконував сам ОСОБА_13 . Також в домоволодінні ОСОБА_12 вони тримали якесь господарство. Зі слів ОСОБА_12 свідку відомо, що ОСОБА_13 постійно перераховував їй грошові кошти, коли був на військовій службі. Аналогічно, зі слів позивачки, свідку відомо, що ОСОБА_14 разом з ОСОБА_15 вели спільний бюджет, здійснювали спільні покупки по господарству. Крім того, іноді свідок бачила, як ОСОБА_13 порався по господарству в домоволодінні ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що вона є кумою ОСОБА_17 . Свідку відомо, що раніше позивачка проживала разом з ОСОБА_18 , який є родичем ОСОБА_19 . Сам ОСОБА_13 ще з дитинства та до дорослого віку часто бував у домоволодінні, де ОСОБА_1 проживала разом з його родичем ОСОБА_20 . Як пам`ятає свідок, ОСОБА_12 проживала разом з ОСОБА_20 приблизно до 2018 року, а потім вони розійшлись. Також свідок пам`ятає, що у 2019 році, коли був день народження її сина, то ОСОБА_12 та ОСОБА_13 прийшли до неї в гості разом та з того часу свідку відомо, що вони почали проживати разом. Свідок часто бачила ОСОБА_13 та ОСОБА_12 разом. З того часу, як ОСОБА_12 та ОСОБА_13 почали проживати разом, то останній всі роботи в домоволодінні робив самостійно як по господарству так і будівельні роботи. Зі слів позивачки свідку відомо, що позивачка з ОСОБА_3 мали спільний бюджет. Коли у 2019 році ОСОБА_13 працював у м.Києві, то ОСОБА_12 постійно відправляла йому посилки з продуктами. Також свідок пояснила, що у 2021 році ОСОБА_13 поїхав на роботу до Польщі, а ОСОБА_12 також збиралась із сином поїхати до нього. Коли ж почалась війна у 2022 році, то ОСОБА_13 відразу повернувся до України і також проживав разом з ОСОБА_12 аж до того часу, коли відбув на військову службу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 пояснив, що він є сином позивачки ОСОБА_1 . Свідок знає ОСОБА_19 ще з того часу, коли мати проживала разом з ОСОБА_22 , в той час ОСОБА_13 часто бував у них вдома. Свідку відомо, що після того як мати розійшлась з ОСОБА_10 , то вони почали зустрічатись з ОСОБА_13 . Також свідок пояснив, що в період часу, коли ОСОБА_13 працював в м.Києві, то він постійно перераховував матері гроші, а потім коли повернувся, то постійно жив разом з ними в с.Новоселівка. Наскільки свідок пам`ятає, то ОСОБА_12 почала відносини ОСОБА_13 приблизно з 2018 року, при цьому вони періодично орендували квартиру в м.Кременчуці та перебували там наодинці. У 2022 році, коли ОСОБА_3 повернувся з Польщі, він також проживав разом з ОСОБА_5 та його матір`ю ОСОБА_23 , більша частина його речей була у будинку ОСОБА_1 . Весь час спільного проживання у ОСОБА_8 з ОСОБА_13 були дуже гарні відносини, всі свята вони святкували разом, ОСОБА_13 навчав ОСОБА_8 різним роботам по господарству. Також вони іноді разом працювали по найму.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він є співмешканцем відповідачки ОСОБА_2 . Позивачку ОСОБА_1 він знає близько 13 років, ще з того часу як вона проживала без реєстрації шлюбу з ОСОБА_20 . Свідку відомо, що як ОСОБА_13 , так і його молодший брат ОСОБА_24 часто бували в будинку ОСОБА_1 в той час, коли вона проживала з їх родичем ОСОБА_18 , у них були дуже гарні відносини. До якого саме періоду часу ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_22 свідку не відомо. Також, свідок повідомив суду, що після початку війни у 2022 році ОСОБА_13 повернувся з Польщі до України та відтоді розпочав таємно зустрічатись із ОСОБА_12 , а потім прийшов разом з нею до своєї сім`ї та вони розповіли, що зустрічаються. Приблизно з того часу ОСОБА_13 розпочав проживати з ОСОБА_25 . До цього часу він проживав або в с.Новоселівка у власному будинку, або в м.Кременчуці разом з матір`ю, вітчимом та молодшим братом, усі його речі перебували весь час у квартирі матері. І до цього часу частково речі ОСОБА_13 знаходяться в матері.

Свідок ОСОБА_26 пояснила суду, що вона є подругою відповідачки ОСОБА_2 та знає ОСОБА_19 як сина подруги. Повідомила також, що до початку війни у 2022 році ОСОБА_13 проживав у матері в м.Кременчуці або у власному будинку в с.Новоселівка. Коли свідок приходила в гості до відповідачки, то бачила вдома ОСОБА_13 , бачила у квартирі відповідачки його особисті речі. Свідку відомо, що до 2022 року ОСОБА_13 зустрічався з якоюсь жінкою, проте свідку не відомо з ким саме. У 2022 році, коли розпочалась війна, ОСОБА_13 приїхав з Польщі до України, то з того часу у квартирі матері він не проживає.

Аналізуючи показання вказаних вище свідків, суд зауважує, що показання свідків зі сторони позивача ( ОСОБА_9 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 ) та зі сторони відповідача ( ОСОБА_6 , ОСОБА_26 ) є частково суперечливими між собою саме щодо характеру взаємовідносин ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , періоду їх спільного проживання, наявності взаємних права та обов`язків, притаманних подружжю. При цьому, суд критично оцінює показання перелічених вище свідків, оскільки більшість із них є заінтересованими у справі, як-то син позивачки ОСОБА_21 , її кума ОСОБА_16 , співмешканець відповідачки ОСОБА_6 .

З урахуванням викладеного, суд оцінює показання свідків в контексті встановлених обставин справи з точки зору їх логічності, послідовності, а також у сукупності та взаємозв`язку з письмовими доказами, наявними у матеріалах справи.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999року № 5-рп/99 у справі № 1-8/99 за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», частин четвертої і п`ятої статті 22 Закону України «Про міліцію» та частини шостої статті 22 Закону України «Про пожежну безпеку» (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») вказано, що обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин (спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України), оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Схожий за змістом висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019року у справі № 554/8023/15-ц.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду у постанові 17 січня 2024року у справі № 759/14906/18 (провадження № 61-466св23).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)».

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання однією сім`єю, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вимогами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З показань допитаних в судовому засіданні свідків, можливим видалось встановити виключно факти тривалого знайомства ОСОБА_3 з ОСОБА_1 , перебування їх у близьких стосунках, спільного проживання, надання ОСОБА_3 допомоги при облаштуванні домоволодіння ОСОБА_1 , періодичне спільне їх перебування під час святкування родинних свят та спільного відпочинку, однак з показань свідків не встановлено фактів, які можуть свідчити, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 як чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Як вбачається з наданих позивачкою фото, що датовані 2019, 2021, 2022, 2023, 2024 роками, на них зображено позивачку ОСОБА_1 та ОСОБА_3 удвох або з іншими особами, у тому числі під час спільного відпочинку, святкування дня весілля спільних знайомих, при цьому суд зауважує, що надані позивачкою фото свідчать про періодичне проводження часу ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 та спільними знайомими та жодним чином не мають інформативності щодо їх спільного проживання, побуту, наявності взаємних прав та обов`язків.

Також, з досліджених судом скріншотів переписки позивачки ОСОБА_1 в соціальному месенджері з абонентом, що названий як « ОСОБА_27 » (а.с. 32-51, Т. 1) вбачається, що позивачка періодично спілкувалась з вказаним абонентом, однак таке спілкування відбувалось на рівні загальних тем про стан здоров`я, заняття на момент переписки, загальноприйнятих фраз вираження симпатії чоловіка до жінки чи навпаки, однак надані фрагменти переписки не містять жодного грунтовного спілкування про спільне життя як чоловіка та жінки, спільне господарство, будь-які взаємні права та обов`язки, суть яких відображалась хоча б на побутовому рівні, обговорення поточних справ сім`ї, планування майбутнього тощо.

Надані ОСОБА_1 виписки щодо руху коштів на її рахунках в АТ «Приватбанк» за періоди з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року, з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року, з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року, з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року, з 01.01.2023 по 31.12.2023 року (а.с. 52-84) свідчать про періодичне перерахування ОСОБА_3 грошових коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 різними сумами, а також перерахування ОСОБА_1 грошових коштів на рахунок ОСОБА_3 . При цьому, з вказаних вище письмових доказів, не вбачається підстав для перерахування таких коштів ОСОБА_3 на рахунок ОСОБА_1 та навпаки.

Окрім того, слід зазначити, що з вказаних виписок вбачається і досить активне перерахування коштів ОСОБА_1 різними сумами з її карткового рахунку на рахунки різних фізичних осіб, у тому числі, але не виключно, й ОСОБА_3 .

Щодо платіжних інструкцій від 20.05.2024 року та 11.07.2024 з оплати послуг ТОВ Кременчуцька автошкола № 1 (а.с. 85-86, Т. 1), то з них вбачається факт оплати ОСОБА_3 послуг вказаної вище автошколи, проте з них неможливо встановити чи мають вони взагалі якесь відношення до навчання в автошколі позивачки ОСОБА_1 .

Також, з наданого позивачкою акта обстеження житлово-побутових умов проживання від 19 листопада 2024 року (а.с. 19, Т. 1) вбачається, що в результаті обстеження комісією в складі депутата Кам`янопотоківської сільської ради Куц П.В., свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_29 встановлено факт проживання без реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 .

При цьому, з вказаного вище акта вбачається, що обстеження комісією проводилось одноразово, а саме, станом на 19.11.2023 року, актом не встановлено і не могло бути встановлено при проведенні одноразового обстеження, постійного характеру спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 .

Щодо посилань ОСОБА_1 на факт спільного виїзду з ОСОБА_3 до Республіки Польща, суд їх відхиляє з тих підстав, що згідно досліджених копій паспортів громадян України для виїзду за кордон ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 12, 16, Т. 1) дійсно проставлені відмітки про виїзд 03.12.2019 року та в`їзд 10.12.2019 року на території України, що само по собі не може свідчити саме про їх спільний виїзд та спільне перебування у вказаний проміжок часу на території Польщі.

Також представник відповідача в судовому засіданні посилалась на неналежність відповідача у даному спорі, оскільки, як на її думку, належним відповідачем є саме ОСОБА_3 як особа, цивільна правоздатність якої не припинена.

Суд відхиляє вказані посилання представника відповідача з тих підстав, що даний спір виник саме у зв`язку з набуттям ОСОБА_3 статусу особи, яка зникла безвісти за особливих обставин та пов`язаний з реалізацією членами сім`ї своїх прав, що передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а тому, в даному випадку позивачем правильно визначено особу, яка має відповідати за даним позовом.

Враховуючи викладене вище, а також те, що позивачкою не надано достатніх доказів на підтвердження заявлених нею позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з підстав його недоведеності.

Керуючись статтями 5, 10, 13, 76, 77, 80, 81, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повне рішення складено 12 грудня 2025 року.

СуддяЖ. О. Баранська