Справа № 454/4633/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2025 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л.Ю. ,

за участю секретаря Кочмар Н.-Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокаль заяву ОСОБА_1 про зняття арешту з майна у зв`язку з повним погашенням боргу

в с т а н о в и в:

Заявник звернулася в суд та просить скасувати арешт із її майна, накладеного постановою АА №577213 від 26.01.2005р. та постановою АА №577244 від 10.04.2006р. та зобов`язати державного виконавця внести відповідні зміни до реєстрів обтяжень.

Заява мотивована тим, що на підставі вказаних постанов державними виконавцями було накладено арешт на все її майно. На даний момент вказані виконавчі провадження відсутні, станом на 01.12.2025 року нею сплачено борг у сумі 114752,00грн. Вказаний арешт порушує її цивільне право на мирне володіння майном.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали заяви та справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 26.01.2005 року Сокальським відділом виконавчої служби винесено Постанову про решт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АА 797273 (знято з оригіналу АА 577213) якою накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 .

Також 10.04.2006 року Сокальським відділом виконавчої служби винесено Постанову про решт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АА 797337 (знято з оригіналу АА 577244) якою накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до відповіді Сокальського відділу ДВС у Шептицькому районі Львівської області щодо ОСОБА_1 накладено чотири обтяження:

1. реєстраційний номер обтяження №1662387 (заборона на нерухоме майно);

2. реєстраційний номер обтяження №1821907 (арешт нерухомого майна);

3. реєстраційний номер обтяження №3086829 (арешт нерухомого майна);

4. реєстраційний номер обтяження №112447558 (арешт нерухомого майна).

Звертаючись до суду із даною заявою ОСОБА_1 вказує, що нею сплачено борг у сумі 114752,00грн, на підтвердження чого долучено квитанцію про переказ готівки №28 від 01.12.2025р. АТ «ОщадБанк».

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону «Про виконавче провадження», державний виконавець не має підстав самостійно зняти арешт з майна, який накладений за постановою ДВС, оскільки ВП знищено.

В даному випадку виконавче провадження в рамках якого було накладено арешт на майно, не існує, матеріали провадження знищено за закінченням терміну зберігання.

Отже, в даному випадку виконавче провадження в рамках якого було накладено арешт на майно, не існує та враховуючи, що по інших виконавчих провадженнях ОСОБА_1 погасила заборгованість, інших підстав для обтяження на все майно її в Україні не існує а тому наразі підстав для існування арешту на все майно заявника відсутні.

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Стаття 391 ЦК України визначає, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

За приписами ч. 3 ст. 3 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час проведення окремих процесуальних дій, розгляду та вирішення справи.

Отже, безпідставна наявність арешту не все майно, яке належить позивачу, порушує права останнього на вільне володіння та розпорядження майном на власний розсуд.

Тому, не зняття державними виконавцями арешту з майна боржника у виконавчому провадженні, відсутністю відкритого виконавчого провадження, порушує право позивача на володіння, користування та розпорядження майном.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 березня 2020 року по справі № 817/928/17.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 4, 5, 10, 12, 19, 30, 76, 77, 81, 82, 89, 211, 247, 263-265, 273, 353-355 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в:

Зняти арешт накладений на все нерухоме майно, належне ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який було накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА 797273 (знято з оригіналу АА 577213) від 26.01.2005р. та серія АА 797337 (знято з оригіналу АА 577244) реєстраційний номер обтяження №1821907 та №3086829 (арешт нерухомого майна).

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: Л. Ю. Фарина