Справа № 276/1829/25
Провадження по справі №2/276/994/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року селище Хорошів

Хорошівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Бобра Д.О.,

при секретарі судового засідання Свиридок А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (далі - ТОВ "ФК "ЕЙС") звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Кредитним договором №00-9867812 від 29.07.2024 в розмірі 15580,50 грн. та судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29.07.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та відповідачем було укладено Договір кредитної лінії №00-9867812 в формі електронного документа з використанням електронного підпису відповідача, відтвореним з використанням одноразового ідентифікатора. На виконання умов кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу грошові кошти в сумі 7475,00 грн., зарахувавши їх на платіжну картку відповідача № 4323-34ХХ-ХХХХ-3187. 20.01.2025 року ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу №20012025-МК/Ейс, у відповідності до умов якого ТОВ «Макс Кредит» передало (відступило) ТОВ ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК «ЕЙС» прийняло належні ТОВ «Макс Кредит» права вимоги до боржників, що вказані у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №20012025-МК/Ейс від 20.01.2025 року ТОВ ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконував і має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК «ЕЙС» на суму 15580,50 грн., що складається з: 7475,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 8105,50 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЕЙС».

Ухвалою Хорошівського районного суду Житомирської області від 23.10.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників справи.

23.11.2025 позивач направив до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій ТОВ «ФК «ЕЙС» просить зменшити розмір позовних вимог і стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором №00-9867812 від 29.07.2024 в розмірі 13000,00 грн., яка складається з: 7475,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 5525,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, а також судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

У додаткових поясненнях представник позивача ОСОБА_2 зазначив, що позивач просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість в сумі 13000,00 грн., у зв`язку з перерахуванням процентів відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», зокрема, за період з 29.07.2024 по 22.10.2024 відсотки нараховані в розмірі 5525,00 грн. (65,00 грн. розмір % за один день користування кредитом). Таким чином позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 13000,00 грн, з яких: 7475,00 грн. заборгованість по кредиту, 5525,00 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам, а також стягнути з відповідача судові витрати.

У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи провести без участі представника позивача, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач та представник відповідача адвокат Цокало Т.М. в судове засідання не прибула, 24.11.2025 направила до суду пояснення на позовну заяву, в яких зазначила, що відповідач вважає, що позов підлягає задоволенню частково, визнає заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6500,00 грн., просить розподілити судові витрати, однак в іншій частині позову просить відмовити за безпідставністю. Зазначає, що оскільки позивач не здійснив перевірку в Реєстрі осіб, яким обмежено доступ до гральних закладів та/або участь в азартних іграх стосовно ОСОБА_1 , який на момент укладення договору, а саме 29.07.2024 був внесений до Реєстру осіб, яким обмежено доступ до гральних закладів та/або участь в азартних іграх 17.04.2024 р. на строк три роки, то укладений договір кредитної лінії від 29.07.2024 є нікчемним. Окрім того, вважає, що не підлягає стягненню з відповідача комісія за надання кредиту в розмірі 975,00 грн, встановлена в п. 1.6. договору, оскільки вона є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику і суперечить положенням Закону України «Про захист прав споживачів».

У додаткових поясненнях від 03.12.2025 року представник позивача зазначив, що відповідачем не доведено належними доказами факт використання відповідачем кредитних коштів для внесення ігрових ставок, а тому позовні вимоги підтримав з урахуванням зменшених позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Частинами 1, 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1, ч.2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч.ч. 3-6, ч.8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова Установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Судом встановлено, що 29.07.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії №00-9867812 (далі договір) в формі електронного документа з використанням електронного підпису відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора 88561. Згідно з умовами кредитного договору ТОВ «Макс Кредит»зобов`язалось надати відповідачу кредит у національній валюті у формі кредитної лінії строком на 360 днів. Сума кредиту 6500,00 грн., тип кредиту кредитна лінія (безвідклична).

За надання кредиту кредитодавець одноразово нараховує комісію у розмірі 15,00% від суми кредиту, що складає 975,00 грн., яку позичальний зобов`язаний сплатити та повернути суму кредиту в останній день строку кредитування, яка є датою остаточного повернення кредиту, а саме 24.07.2025 р. Стандартна процентна ставка складає 1,45% від суми кредиту за кожний день користування кредитом і застосовується у межах строку дії кредитної лінії. Денна процентна ставка при застосуванні стандартної процентної ставки з урахуваннням комісії дорівнює 1,5%.

Згідно з п.1.4. Договору позичальник зобов`язаний оплатити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме на 23.08.2024 р. та на кожний 25 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії.

За умовами п.3.1. Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на щоденній основі, починаючи з дати перерахування коштів у розмірі суми кредиту з поточного рахунку кредитодавця до дня фактичного повного повернення кредиту протягом строку дії кредитної лінії.

29.07.2024 ТОВ «Макс Кредит» ініціювало переказ коштів згідно договору №00-9867812 від 29.07.2024 безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі Онлайн» на платіжну картку № НОМЕР_1 , що в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Макс Кредит».

Згідно відповіді АТ «А-банк» від 11.11.2025 року №20.1.0.0.0/7- 20251029/0133 на запит суду вбачається, що карта № НОМЕР_2 емітована на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

20.01.2025 року ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу №20012025-МК/Ейс, у відповідності до умов якого ТОВ «Макс Кредит» передає (відступає) ТОВ ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «Макс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №20012025-МК/Ейс від 20.01.2025 року ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 15580,5 грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до положень ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "...заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом... боржник, який не отримав повідомлення про передачу прав вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі".

З виписки з особового рахунка вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №00-9867812 від 29.07.2024 перед ТОВ "ФК "ЕЙС" станом на 01.10.2025 включно складає 15580,50 грн., з яких: 7475 грн просрочене тіло, 8105 грн просрочені відсотки. Станом на 01.10.2025 заборгованість за кредитним договором не погашена (а.с.7).

Із детального розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №00-9867812 від 29.07.2024, здійсненого ТОВ «Макс Кредит», вбачається, що станом на 20.01.2025 заборгованість за кредитним договором складає 15580,50 грн., яка складається з: 6500,00 грн. заборгованості за основним зобов`язанням, 8105,50 грн. заборгованості за нарахованими процентами, 975,00 грн. заборгованості за нарахованими комісіями, 3250,00 грн. штрафні санкції (а.с. 8).

Оскільки, ТОВ «Макс Кредит» свої зобов`язання перед відповідачем виконало у повному обсязі, надавши йому визначені договором кредитні кошти, а відповідач взяті на себе за договором зобов`язання ні перед первісним кредитором, ні перед позивачем не виконав, то за кредитним договором №00-9867812 від 29.07.2024 утворилась заборгованість за основним зобов`язанням в розмірі 6500,00 грн.

Представник відповідача у поясненнях стверджує, що позивачем не було перевірено факт внесення відомостей про відповідача до Реєстру осіб, яким обмежено доступ до гральних закладів та/ або участь в азартних іграх.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про споживче кредитування», забороняється укладати договір про споживчий кредит з особами, включеними до Реєстру осіб, яким обмежено доступ до гральних закладів та/або участь в азартних іграх, якщо у зазначеному Реєстрі міститься інформація про використання такими особами кредитних коштів для внесення ставок. Кредитодавець зобов`язаний до укладення договору про споживчий кредит перевірити наявність такої інформації у Реєстрі осіб, яким обмежено доступ до гральних закладів та/або участь в азартних іграх, шляхом звернення до бюро кредитних історій. Бюро кредитних історій безоплатно надає кредитодавцям відомості про наявність у Реєстрі осіб, яким обмежено доступ до гральних закладів та/або участь в азартних іграх, інформації про використання споживачем кредитних коштів для внесення ставок.

Представником відповідача надано до суду лист Комісії з регулювання азартних ігор та лотерей («КРАІЛ») від 22.04.2024, з якого слідує, що 17.04.2024 відомості про ОСОБА_1 внесено до Реєстру осіб, яким обмежено доступ до гральних закладів та/або участь в азартних іграх, строк обмеження три роки.

Разом з тим, будь-яких належних та допустимих доказів із сторони Відповідача на підтвердження факту того, що у Реєстрі осіб, яким обмежено доступ до гральних закладів та/або участь в азартних іграх міститься інформація про використання ОСОБА_1 кредитних коштів для внесення ставок до суду не надано.

Таким чином, суд критично ставиться до тверджень Відповідача, щодо нікчемності укладення даного договору та не бере їх до уваги, а отже стягнення з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6500,00 грн. підлягає задоволенню.

Окрім того, позивачем також нараховано проценти за період з 29.07.2024 року по 23.10.2024 року в межах строку дії кредитної лінії, розмір яких з урахуванням зменшених позовних вимог становить 5525,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача.

Щодо нарахування процентів за користування кредитом, суд приходить до наступного висновку.

Відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті регулюються Законом України «Про споживче кредитування».

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX, від 22.11.2023 який набрав чинності 24.12.2023 внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», зокрема до статті 8, яка визначає порядок визначення реальної річної процентної ставки, денної процентної ставки та загальну вартість кредиту для споживача.

Внесеними змінами обмежено максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, який не може перевищувати 1 % (п. 5 ч. 8 Закону України «Про споживче кредитування»).

Згідно з пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» положення ч. 5 ст. 8 вказаного Закону щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки, вводиться в дію поетапно, а саме протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Так протягом перших 120 днів установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5%, протягом наступних 120 днів - 1,5%.

Відповідно до пункту 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Кредитний договір між ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 був укладений 29.07.2024, тобто після набрання чинності змінами, внесеними до Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно з нормами Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», які набрали чинності 24.12.2023 розмір відсотків, встановлених договором із 24.12.2023 по 22.04.2024 не може перевищувати 2,5%, із 23.04.2024 по 20.08.2024 -1,5%, а із 21.08.2024 - 1,0%.

Судом встановлено, що кредитодавцем за період з 29.07.2024 року по 20.08.2024 нараховувались відсотки за стандартною процентною ставкою, що складає 1,45% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, що не перевищує встановлений законодавством розмір.

Однак, починаючи із 20.08.2024 - розмір денної відсоткової ставки згідно з нормами Закону № 3498-IX, від 22.11.2023 не може бути більшим - 1,0%, отже нарахована кредитодавцем заборгованість за відсотками за період із 21.08.2024 по 23.10.2024 за ставкою 1,45% не відповідає його вимогам.

Таким чином, розмір заборгованості за відсотками, які підлягають стягненню із відповідача за період з дати надання кредитних коштів - 29.07.2024 по 20.08.2024 становить 2167,75 грн (6500,00 грн х 1,45% х 23 дні), а за період із 21.08.2024 по 23.10.2025 4160,00 грн (6500,00 грн х 1% х 64 дні).

З огляду на вказане, загальна сума процентів за користування кредитними коштами, яка відповідає умовам укладеного з відповідачем кредитного договору та не суперечить нормам Закону № 3498-IX від 22.11.2023, складає 6327,75 грн (2167,75 грн. + 4160,00 грн),

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами в розмірі 5525,00 грн., що нараховані за період з 29.07.2024 по 22.10.2024 р., суд вважає за необхідне задовольнити таку вимогу у вказаному позивачем розмірі.

Разом з тим, суд відмовляє у стягнення з відповідача частини заборгованості по тілу кредиту у розмірі 975 грн (7475 - 6500 грн), оскільки позивачем не доведено перерахування відповідачу кредиту у розмірі саме 7475 грн., а банківська виписка АТ «Акцент Банк» свідчить про перерахування 29.07.2024 відповідачу лише 6500 грн.

Оскільки позивачем безпідставно включено до заборгованості по тілу кредиту суму у розмірі 975 грн, у позовній заяві та заяві про зменшення позовних вимог позивач не просив стягнути з відповідача заборгованість по комісії чи штрафним санкціям, а тому з урахуванням вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача комісії за надання кредиту у розмірі 975 грн.

З огляду вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №00-9867812 від 29.07.2024 року у загальному розмірі 12025 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6500,00 грн., заборгованість за відсотками - 5525,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Статтею 133 ЦПК України визначено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн., враховуючи часткове задоволення позову (92%), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2228,60 грн. (2422,4*92%) судового збору.

У частині другій статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що 20.08.2025 між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" та Адвокатським бюро «Соломко та партнери» було укладено Договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01. Згідно Додаткової угоди №8 від 20.08.2025 до Договору про надання правничої допомоги та Акту прийому-передачі наданих послуг вбачається, що АБ «Соломко та партнери» надано правові послуги у справі стягнення заборгованості за кредитним договором №00-9867812 щодо позичальника ОСОБА_1 на суму 7000,00 грн.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2023, справа № 755/2587/17, зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд зазначив, «що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України.

При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини третьої статті 137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини третьої статті 141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

Враховуючи, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, беручи до уваги зміст заявлених позивачем позовних вимог, усталену практики з вирішення кредитних спорів, обсяг робіт виконаних адвокатом, значимість спору для сторін, виходячи із засад розумності та співмірності, а також враховуючи ціну позову, яка складає 13 тис. грн та часткове задоволення позову (92%), суд вважає за необхідне частково відмовити у стягненні заявленої позивачем суми витрат на правову допомогу та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 4000,00 грн.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76-79, 81, 82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 277-279, 280, 281, 352, 354 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" заборгованість за Договором кредитної лінії №00-9867812 від 29.07.2024 в сумі 12025 (дванадцять тисяч двадцять п`ять) гривень 00 копійок, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6500,00 грн, заборгованість за відсотками - 5525,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" судовий збір в розмірі 2228 (дві тисячі двісті двадцять вісім) гривень 60 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом поданняапеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі :

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС", адреса місцезнаходження: 02090, м. Київ, вул. Алматинська, буд. 8, офіс 310а, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя Д.О. Бобер