Провадження № 2/521/6133/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2025 року Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді - Мазун І.А.,
за участю секретаря судового засідання - Гриневич І.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька, -
До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, треті особи - Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька, в якому просить надати їй дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , без письмової згоди батька ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є громадянином Турецької Республіки та вирішити питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 25.09.2014 року між ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є громадянином Турецької Республіки, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Відповідно до Довідки № НОМЕР_5 про реєстрацію особи громадянином України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з Указом Президента України від 26.08.2016 набув громадянства України (UKR) на підставі ч. 1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-ІІІ. З батьком дитини позивач розірвала шлюб 02.08.2021 року згідно з рішенням Малиновського (Хаджибейського) районного суду м. Одеси (справа № 521/8177/21, н/п 2/521/3715/21), рішення набрало законної сили 02.09.2021 року. З 10.08.2004 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортними даними позивача.
Зазначає, що в лютому 2025 батько неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 без повідомлення та згоди матері ОСОБА_1 через Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради зняв дитину із задекларованого/зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 . Водночас питання визначення проживання дитини є дуже важливим, місцем проживання дитини до 14 років повинне бути місце проживання її батьків (або одного з них).
Позивачка вказує, що 04.04.2025р. звернулась до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання без згоди батька за адресою: АДРЕСА_1 , однак адміністратором Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради здійснено запис: «Особа не надала або подала не в повному обсязі необхідні документи або відомості», тобто без згоди батька.
Оскільки невизначеність реєстрації місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання зі своєю матір`ю суперечить його інтересам та суттєво обмежує реалізацію його прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, вважає за доцільне надати дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька. З урахуванням викладеного, позивач звернулася з наведеним позовом до суду.
07 серпня 2025 року ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. (а.с. 44-45)
18.08.2025 року до суду від представника третьої особи - Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради надійшли пояснення, відповідно до яких представник звертає увагу суду, що чинним законодавством України не передбачено можливості здійснення реєстрації місця проживання малолітньої дитини на підставі рішення суду, що набрало законної сили, про надання дозволу на реєстрацію її місця проживання без згоди батька, натомість належним способом захисту прав матері та дитини щодо свободи пересування та вільного вибору місця проживання, у такому випадку, с звернення до суду з позовною заявою саме про визначення місця проживання дитини. (а.с. 55-59)
Ухвалою суду від 14 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судовий розгля по суті позовних вимог. (а.с. 76)
Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву не подав.
Представники Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради та Служби у справах дітей Одеської міської ради в призначене судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи містяться їх заяви про розгляд справи у судовому засіданні 13.11.2025 року без їх участі.
Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст. ст. 280,281 ЦПК України, про що не заперечувала позивачка.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 25.09.2014 року між ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є громадянином Турецької Республіки, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 , виданим 25.09.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, відповідний актовий запис № 2421. Після одруження з ОСОБА_2 25.09.2014р. позивач змінила дівоче прізвище ОСОБА_1 на ОСОБА_1 . (а.с. 7)
Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 , виданим 17.05.2016 Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, відповідний актовий запис № 4569 від 17.05.2016. (а.с. 6)
Відповідно до Довідки № НОМЕР_5 про реєстрацію особи громадянином України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з Указом Президента України від 26.08.2016р., останній набув громадянства України (UKR) на підставі ч. 1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001р. № 2235-ІІІ. (а.с. 8)
З батьком дитини ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розірвала шлюб 02.08.2021 року згідно з рішенням Малиновського (Хаджибейського) районного суду м. Одеси (справа № 521/8177/21, н/п 2/521/3715/21), рішення набрало законної сили 02.09.2021 року.
Позивач у судовому засіданні зазначає, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини та уникає спілкування з позивачем, що є перешкодою добровільно вирішити спірне питання реєстрації місця проживання дитини.
Згідно з Довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 28.08.2019р. за відомостями Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с. 10)
З 10.08.2004 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортними даними позивача. (а.с. 25-27)
У заяві від 04.04.2025р. міститься запис адміністратора Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради: «Особа не надала або подала не в повному обсязі необхідні документи або відомості», тобто без згоди батька.
Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Відповідно до ч.1 ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно ч.3 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.
Відповідно до ч.1 ст.242 ЦК України, батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.
Суд, керуючись принципом рівності прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141СК України так і зі змісту Конвенції про права дитини, повинен давати оцінку насамперед об`єктивним обставини життя, які б свідчили про те, що хто саме із батьків, і де саме може створити кращі умови для життя дитини.
Згідно ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Статею 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до п. 16 і 17 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265, місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку.
Пунктом 33 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) встановлено, що подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку.
Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.
За вимогами ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.
Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року № 207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
Як встановлено, позивач не має можливості зареєструвати місце проживання дитини, оскільки відсутня письмова заява батька дитини - відповідача по справі.
Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відсутність реєстрації місця проживання дитини за місцем її фактичного проживання суперечить інтересам дитини та суттєво обмежує реалізацію її прав, що гарантовані Конституцією України та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, право на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист. Відсутність письмової згоди одного з батьків не повинна бути перешкодою для здійснення реєстрації місця проживання дітей за адресою іншого з батьків.
А тому суд вважає, що із урахуванням законних інтересів дитини, необхідно надати дозвіл на реєстрацію місця проживання проживання дитини без згоди батька, оскільки це відповідатиме інтересам дитини.
Враховуючи наведене, зібрані у справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини про те, що батько дитини не надає згоди на реєстрацію місця проживання дитини в позасудовому порядку, тому у даному випадку це може бути дозволено на підставі рішення суду. Відтак, вимоги позивача щодо надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітнього сина, без згоди батька необхідно задовольнити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5,10, 13,19, 76,77,81,133, 141,263,264, 265, 280-284 ЦПК України, ст.29 ЦК України, ст. ст.6,7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька - задовольнити.
Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , без письмової згоди батька ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є громадянином Турецької Республіки.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Турецької Республіки ( ОСОБА_2 ), останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ) понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 986,96 грн..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивачем рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду в загальному порядку в тридцятиденний строк.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачами в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно-процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 21 листопада 2025 року.
ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН