ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 641/1966/25
Номер провадження 22-ц/818/4506/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді (судді-доповідача) Мальованого Ю.М.,

суддів Маміної О.В., Яцини В.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг») на рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 25 червня 2025 року в складі судді Зелінської І.В. по справі № 641/1966/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг», яке у подальшому змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 10 березня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено кредитний договір № 102882584, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 8000,00 грн.

08 липня 2021 року за договором відступлення прав вимоги № 04Т ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за кредитним договором № 102882584 від 10 березня 2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс». У подальшому 24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за вказаним договором. Відповідач умови договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим за ним обліковується заборгованість у розмірі 32 852,00 грн, з яких 7600,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 25 252,00 грн заборгованість за відсотками. Досудову вимогу про сплату заборгованості не виконано.

Посилаючись на вказані обставини ТОВ «ФК «Пінг-Понг» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 102882584 від 10 березня 2021 року у розмірі 32 852,00 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Рішенням Слобідського районного суду м. Харкова від 25 червня 2025 року у задоволенні позову ТОВ «ФК «Пінг-Понг» відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано доказів підписання ОСОБА_1 кредитного договору та перерахування йому кредитних коштів.

На вказане судове рішення 23 липня 2025 року через систему «Електронний суд» ТОВ «ФК «Пінг-Понг», яке змінило назву на ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс», до суду апеляційної інстанції подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі, а також вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 10 березня 2021 року, за власним волевиявленням, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, ОСОБА_1 у особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан» за адресою: https://miloan.ua/ подано заявку на отримання кредиту № 102882584, після чого відповідачу було направлено електронне повідомлення (SMS) на номер телефону НОМЕР_1 , який особисто вказаний ним у договорі про споживчий кредит № 102882584 від 10 березня 2021 року. Повідомлення містило одноразовий ідентифікатор R43758, при введенні якого відповідач підтвердив прийняття умов договору. Щодо зазначення одноразового ідентифікатора на договорі, то файл із зашифрованим підписом було завантажено разом із позовом через особистий кабінет підсистеми «Електронний суд», проте, ані при відкритті/завантаженні в особистому кабінеті підсистеми «Електронний суд» у форматі для перегляду, ані при друкуванні файлу - він не відображається з питань збереження конфіденційності інформації. Разом з тим, завантаживши PDF файл договору, який міститься у додатках до позову, та відкривши через програмне забезпечення, призначене для читання PDF файлів, суд має змогу переконатись у наявності підпису та побачити одноразовий ідентифікатор. Відсутність електронних доказів генерації одноразового ідентифікатора за договором про надання споживчого кредиту № 102882584 від 10 березня 2021 року не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки сама по собі відсутність кваліфікованого електронного підпису не свідчить про недостовірність електронних даних і не ставить під сумнів достовірність електронного доказу. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом в постанові від 15 липня 2022 року у справі № 914/1003/21. Наявна в матеріалах справи копія платіжного доручення № 25895152 від 10 березня 2021 року є належним та допустимим доказом на підтвердження перерахування первісним кредитором кредитних коштів відповідачу на умовах, визначених договором про споживчий кредит № 102882584 від 10 березня 2021 року, у ній вказано відповідне призначення платежу. Доказів на спростування отримання коштів, зокрема, банківської виписки зі свого рахунку, відповідач не надав. Також до позовної заяви долучено відомість про щоденні нарахування та погашення за договором № 102882584 від 10 березня 2021 року, яка сформована в електронній формі та надана первісним кредитором на запит позивача.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Солвентіс» на рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 25 червня 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10 березня 2021 року від імені ОСОБА_1 з використанням сервісу online-кредитування подана анкета-заява на кредит № 102882584 на суму 8000,00 грн строком на 30 днів (а.с. 9).

10 березня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 102882584 у формі електронного документа, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 8000,00 грн строком на 30 днів з датою повернення 09 квітня 2021 року зі сплатою процентів за користування кредитом (а.с. 10-13).

Пунктом 1.5.2 передбачено, що проценти за користування кредитом: 2400,00 грн, які нараховуються за ставкою 1.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Згідно пункту 1.6. стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Додатками до договору є графік платежів, яким передбачено, що до сплати 09 квітня 2021 року підлягає кредит у розмірі 8000,00 грн та проценти 2400,00 грн, разом 10 400,00 грн (а.с. 14), а також паспорт споживчого кредиту № 102882584 з аналогічними умовами кредитування (а.с. 14-15).

На підтвердження переказу на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 8000,00 грн позивачем надано копію платіжного доручення від 10 березня 2021 року № 25895152, завіреного печаткою та підписом уповноваженої особи ТОВ «Мілоан», в якому вказано рахунок отримувача НОМЕР_2, призначення платежу: кошти згідно договору 102882584 (а.с. 16).

З відомості про щоденні нарахування, яка по суті є розрахунком заборгованості, складеної ТОВ «Мілоан», вбачається, що за ОСОБА_1 обліковується заборгованість у розмірі 32 852,00 грн, з яких 7600,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 25 252,00 грн - заборгованість за процентами, які нараховувались з 11 березня 2021 року по 09 квітня 2021 року у розмірі по 80,00 грн на день, з 10 квітня 2021 року по 16 квітня 2021 року у розмірі по 76,00 грн на день, з 17 квітня 2021 року по 15 червня 2021 року - по 380,00 грн на день. Крім того, 09 квітня 2021 року нараховано і сплачено комісію за пролонгацію 400,00 грн, сплачено тіла кредиту 400,00 грн та сплачено процентів по кредиту 480,00 грн (а.с. 17-18).

08 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги № 04Т, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 19-26).

Наданими копіями платіжних інструкцій від 22 липня 2021 року № 1297, 29 липня 2021 року № 1317, від 05 серпня 2021 року № 1354, від 12 липня 2021 року № 1242, від 15 липня 2021 року № 1254 підтверджується оплата ТОВ «Діджи Фінанс» за договором відступлення прав вимоги № 04Т від 08 липня 2021 року (а.с. 28-30 зворот).

Реєстру боржників до договору № 04Т від 08 липня 2021 року до суду не надано.

Натомість позивачем надано копію витягу з додатку до договору відступлення прав вимоги № 05Т від 29 липня 2021 року, тобто іншого договору, який не відповідає по формі реєстру боржників, і в якому містяться дані щодо заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 102882584 від 10 березня 2021 року в розмірі 32 852,00 грн (а.с. 27).

24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено договір факторингу № 1/15, відповідно до якого ТОВ «Діджи Фінанс» відступило ТОВ «ФК «Пінг-Понг» право вимоги до боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників (а.с. 31-34).

До копії вказаного договору факторингу долучено копію витягу з додатку до договору факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року, який не відповідає по формі реєстру боржників, в якому містяться дані щодо заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 102882584 від 10 березня 2021 року в розмірі 32 852,00 грн (а.с. 35).

З довідки директора ТОВ «Діджи Фінанс» № 1/15 від 13 листопада 2024 року вбачається, що ТОВ «ФК «Пінг-Понг» виконано повний розрахунок за договором факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року (а.с. 36).

02 листопада 2024 року адвокатом ТОВ «ФК «Пінг-Понг» направлено на ім`я ОСОБА_1 досудову вимогу щодо погашення боргу за кредитним договором № 102882584 від 10 березня 2021 року у розмірі 32 852,00 грн (а.с. 37).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно із пунктами 5, 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (пункт 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постановах від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ТОВ «ФК «Пінг-Понг» до суду першої інстанції надана копія кредитного договору № 102882584 від 10 березня 2021 року, де зазначено, що його підписання здійснено клієнтом за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п. 6.2 договору).

Разом з тим, із наданих суду позивачем доказів не вбачається, що ОСОБА_1 вчинив певну сукупність дій, спрямовану на отримання позики від ТОВ «Мілоан», а саме, зареєструвався в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію, отримав повідомлення від суб`єкта електронної комерції (в даному випадку від ТОВ «Мілоан») із одноразовим ідентифікатором та прийняв пропозицію (оферту) позикодавця шляхом використання надісланого йому одноразового ідентифікатора.

У пункті 10 кредитного договору, як і в анкеті-заяві на кредит № 102882584 від 10 березня 2021 року, відсутній електронний підпис ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором.

Посилання позивача на те, що відповідач отримав у SMS-повідомленні одноразовий ідентифікатор R43758, при введенні якого прийняв умови договору, будь-якими доказами не підтверджуються.

Доводи ТОВ «ФК «Солвентіс» щодо того, що файл із договором із зашифрованим підписом не відображається при відкритті в особистому кабінеті підсистеми «Електронний суд», проте підпис можна побачити, завантаживши PDF файл договору та відкривши через програмне забезпечення, призначене для читання PDF файлів, є непереконливими, оскільки при відкритті файлу з договором за допомогою програмного забезпечення «Adobe Acrobat» у його лівому верхньому куті дійсно відображається напис: «Підписано ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором R43758. Час: 10.03.2021 13:04». Однак, цей напис виконаний у документі як анотація і може бути довільно доданий, змінений чи видалений. У форматі підпису, який підлягає перевірці за допомогою програмного забезпечення, виконаний лише підпис директора ТОВ «Мілоан» Вініченка О.В.

До того ж, вказаний у договорі час підписання «13:04» не збігається з часом, вказаним як час підписання договору у процесі оформлення та розгляду заяви 102882584 - «02:04:13» (а.с. 9).

Таким чином, позивач не надав доказів укладення договору шляхом обміну електронними повідомленнями, накладення підпису одноразовим ідентифікатором та прийняття (акцепту) умов договору.

Посилання позивача на те, що сама по собі відсутність кваліфікованого електронного підпису не свідчить про недостовірність електронних даних і не ставить під сумнів достовірність електронного доказу, як зазначено Верховним Судом в постанові від 15 липня 2022 року у справі № 914/1003/21, не можуть бути взяті до уваги, оскільки предметом розгляду суду у вказаній справі були заявки на поставку товару та листи електронною поштою, а не кредитний договір, обов`язковим реквізитом якого є підпис, тож викладені Верховним Судом висновки не є релевантними до спірних правовідносин.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять належних доказів надання відповідачу кредитних коштів за вказаним договором за зазначеними ним реквізитами.

Ані кредитний договір, ані анкета-заява на кредит № 102882584 від 10 березня 2021 року не містять номеру рахунку чи картки, на яку мають бути перераховані кошти.

Платіжне доручення, на яке посилається позивач на підтвердження переказу коштів на рахунок відповідача, не є належним та допустимим доказом отримання ОСОБА_1 коштів, оскільки згідно вказаного платіжного доручення кошти в розмірі 8000,00 грн були перераховані на кредитний рахунок № НОМЕР_2, між тим доказів того, що вказаний картковий рахунок належить ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.

До того ж, зазначене вище платіжне доручення не містить таких обов`язкових реквізитів первинного документа як: найменування банку, від імені якого складений документ, посаду особи, відповідальної за здійснення операції та правильність її оформлення (у платіжному дорученні відсутній підпис працівника банку, відповідального за здійснення операції, а також штамп (печатка) відповідної банківської установи про проведення банком означеної операції) та особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції (будь-яких підписів, в тому числі електронних цифрових, платіжне доручення не містить).

Таким чином, додане до позовної заяви платіжне доручення, що завірене лише підписом уповноваженої особи і печаткою ТОВ «Мілоан», із зазначенням неповного номера банківської картки, належність якої не встановлено, не є належним і достовірним доказом надання ОСОБА_1 кредитних коштів на виконання умов саме кредитного договору № 102882584 від 10 березня 2021 року, і зазначення у ньому призначення платежу з вказаним номером договору таких висновків не спростовує.

Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє посилання товариства на відомість про щоденні нарахування та погашення за договором про споживчий кредит № 102882584 від 10 березня 2021 року ТОВ «Мілоан», яка по суті є одностороннім арифметичним розрахунком первісного кредитора, що не підтверджується первинними бухгалтерськими документами, та не є належним доказом заборгованості.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем не надано належних доказів переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі за кредитним договором від 10 березня 2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та відповідачем, оскільки на підтвердження позовних вимог та переходу до нього права вимоги до ОСОБА_1 ТОВ «ФК «Пінг-Понг» (ТОВ «ФК «Солвентіс») було надано до суду копії договору відступлення прав вимоги № 04Т від 08 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «Діджи Фінанс» та договору факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг», проте не надано реєстрів боржників до вказаних договорів та актів приймання-передачі реєстрів, які б підтверджували, що серед боржників, щодо яких відступлено право вимоги, є саме ОСОБА_1 . Надана позивачем копія витягу з додатку до договору відступлення прав вимоги є додатком до договору № 05Т від 29 липня 2021 року, тобто стосується іншого договору, та не відповідає по формі реєстру боржників, як і не відповідає такій формі копія витягу з додатку до договору факторингу від 24 січня 2022 року. За відсутності відповідних реєстрів або належних витягів з них, які б відповідали передбаченим додатками до договорів формам, суд позбавлений можливості встановити факт переходу до позивача права вимоги саме до ОСОБА_1 за кредитним договором від 10 березня 2021 року.

З урахуванням наведеного, з огляду на відсутність доказів укладення договору, перерахування кредитних коштів і відступлення права вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Пінг-Понг» (нова назва ТОВ «ФК «Солвентіс»).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, перевірені доводи сторін та дана їм належна оцінка.

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Пінг-Понг» (ТОВ «ФК «Солвентіс») необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, в тому числі на правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг», яке змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», залишити без задоволення.

Рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 25 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 16 грудня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина