ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

03 грудня 2025 року

м. Харків

Справа № 619/775/25

Провадження № 22-ц/818/4309/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів Тичкової О.Ю., Маміної О.В.

за участю секретаря - Львової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів у зв`язку з продовженням навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 19 червня 2025 року, ухвалене суддею Нечипоренко І.М., -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Сисоєва К.М., звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо неї та стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі частини всіх видів доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23-х років.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач не цікавиться донькою, бачив її останній раз у липні 2012 року, у житті та її розвитку не бере участі, матеріально не допомагає, не виконує своїх батьківських обов`язків. Відповідач свій батьківський обов`язок по утриманню дитини як не виконував, так і не виконує, хоча за своїм майновим станом та станом здоров`я має можливість надавати допомогу на утримання дитини. Вона є повнолітньою, студенткою Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова. З 2012 року ОСОБА_1 не бачилась зі своїм батьком, не спілкувалася з ним, він жодного разу їй не телефонував, навіть не виявляв бажання спілкування та опікуватися її вихованням. Жодних почуттів до батька не має.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 19 червня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з продовженням навчання, у розмірі частини усіх видів доходу, починаючи з 05.02.2025 та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х років. В частині позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення обґрунтовано тим, що з урахуванням наявних у справі письмових доказів та того факту, що відповідачем не надано суду будь-яких доказів щодо неможливості надавати доньці матеріальну допомогу, суд вважає можливим стягувати з відповідача аліменти на користь ОСОБА_1 у розмірі частини усіх видів доходу, до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до 23-х років. На день звернення до суду ОСОБА_1 виповнився 21 рік, тобто вона досягла повноліття до звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Дергачівського районного суду м. Харкова від 19.06.2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Вважає, що даний висновок Суду є помилковим, оскільки положення СК України та інших законодавчих актів не містять заборони позбавлення батьківських прав стосовно сина /дочки після досягнення ними повноліття. Позбавлення матері чи батька батьківських прав стосовно їхньої дитини, за умови доведеності факту невиконання ними своїх батьківських обов`язків, унеможливлює існування, зокрема, права на утримання та спадкування в майбутньому. Для позивача це дуже важливе та принципове питання, оскільки відповідач є для неї чужою людиною, яку вона ніколи не знала та не бачила. Відповідач зовсім не брав участь у вихованні позивача та матеріально не забезпечував, між ними ніколи не було зв`язку як між батьком та донькою. Стверджує, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував цих обставин та не дослідив в повному обсязі всі докази за справою, які були зазначені у позовній заяві.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За приписами частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 . Її матір`ю записана ОСОБА_4 , батьком ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 17).

ОСОБА_1 навчається у Харківському національному університеті міського господарства імені О.М. Бекетова на 3 курсі групи МБГ 2022-1у за рахунок коштів держбюджету. Термін навчання з 19.09.2022 по 30.06.2025 (а.с. 43).

Відповідно до довідки, наданої комунальним закладом «Солоницівський ліцей № З» Солоницівської селищної ради, ОСОБА_5 навчалася в закладі з 1 класу (з 31.08.2009 року) по 10 клас (по 20.08.2018 року). Батько дитини, ОСОБА_2 , за час навчання дитини в закладі участь у вихованні не брав та не цікавився її успіхами. (а.с. 45)

Згідно відповіді Харківського фахового коледжу будівництва, архітектури та дизайну від 21.11.2024 року, ОСОБА_6 навчалася в закладі з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. За час навчання, зі слів класного керівника групи ОСОБА_7 , батько, ОСОБА_2 , не брав участь у вихованні ОСОБА_8 та не цікався успіхами дитини. Усі поточні питання вирішувалися з матір`ю, ОСОБА_4 (а.с. 46)

Довідкою Харківського національного університету міського господарства імені Бекетова від 21.11.2024 року підтверджується, що ОСОБА_6 навчається в зазначеному закладі. ОСОБА_2 протягом навчання ОСОБА_9 до посадових осіб ОСОБА_10 не звертався, інформація про його участь у вихованні своєї доньки в університеті відсутня. (а.с. 47)

За розрахунком заборгованості Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зі сплати аліментів, згідно з виконавчим листом № 2010/2801/2012 від 31.05.2012 року, виданим Дергачівським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1000 грн кожного місяця, починаючи з 02.12.2011 року до досягнення нею повноліття, заборгованість складає 41 414,71грн. (а.с. 49)

Згідно інформації, наданої Комунальним некомерційним підприємством Солоницівської селищної ради «Медичний центр «Здоров`я» Харківського району», ОСОБА_6 перебуває на обліку лікаря загальної практики, сімейного лікаря АЗПСМ селища Солоницівка, з народження по теперішній час. До повноліття дитину, ОСОБА_11 , на прийом до лікаря супроводжувала мати та бабуся. Усі призначення та рекомендації лікаря виконували належним чином.(а.с. 50)

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, суд першої інстанції виходив з того, що на день звернення до суду ОСОБА_1 виповнився 21 рік, тобто вона досягла повноліття до звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (частина перша статті 6 СК України).

Дитина це особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше (стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 29.01.2024 по справі № 185/9339/21 зробила правовий висновок, що у разі подання позову про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітньої дитини суд не може відмовити в такому позові з тієї підстави, що під час розгляду цивільної справи і вирішення спору по суті дитина досягла повноліття. Факт досягнення дитиною повноліття під час розгляду спору по суті та ухвалення відповідного судового рішення не може впливати на правовий результат вирішення справи судом, оскільки суд має оцінювати у сукупності факти виконання/невиконання батьками своїх обов`язків щодо дитини за період до її повноліття, які й стали підставою для звернення до суду з відповідним позовом

Отже, статтею 165 СК України передбачено можливість вирішення спору про позбавлення батьківських прав навіть після досягнення дитиною повноліття, якщо на момент пред`явлення позову вона була неповнолітньою.

На день звернення до суду (05.02.2025) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виповнився 21 рік. Отже, вона досягла повноліття ще до звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на законність і обґрунтованість рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, і суд під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення без змін.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір не вирішувалося.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційній суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 19 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

О.В. Маміна