РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

судді Борєйко О.М.

за участю секретаря судового засідання Чорнуцької І.Ю.

прокурора Святокум О.С.

представника позивача Слинько М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом заступника керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах Держави в особі Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування державної реєстрації речового права та знесення самочинно побудованого нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах Держави в особі Черкаської міської ради звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що Черкаська міська рада є власником земель м. Черкаси на праві комунальної власності на підставі Закону України № 5245-17 від 06 вересня 2012 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності».

Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 25 лютого 2020 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нежитлове приміщення загальною площею 22 кв.м. по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер відомостей про речове право 35654893). Підставою для реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості є технічний паспорт № 146 від 25 лютого 2020 року (виданий КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації»).

Разом з тим, КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» листом від 23 вересня 2024 року № 592 повідомило, що інвентаризація об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1 не проводилась, технічний паспорт не виготовлявся.

Проте, державним реєстратором виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Цьопою Богданом Анатолійовичем 25 лютого 2020 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 51314131 про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна.

Крім цього, за результатами опрацювання загальнодоступних даних Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (https://e-construction.gov.ua) встановлено, що інформація про наявність дозвільних документів на забудову земельної ділянки по АДРЕСА_1 відсутня.

Таким чином, підставою для виникнення права власності на вищевказаний об`єкт нерухомості та внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно став технічний паспорт, який не виготовлявся КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації».

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення заявлених позовних вимог у зв`язку з їх необгрунованістю та безпідставністю. Зазначив, що реєстрація права власності на об`єкт нерухомості здійснена згідно рішення державного реєстратора, у визначеному законом порядку. Доводи позивача, що технічний паспорт на нежитлове приміщення не виготовлявся не підтверджені належними доказами. Технічний паспорт станом на день реєстрації права власності на спірне нерухоме майно був виготовлений і позивачем не доведено його неправомірність.

Представником позивача надано відповідь на відзив, в якій останній заперечив проти доводів відповідача, підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Зазначив, що у відзиві на позовну заяву відповідач не навів жодних аргументів, які свідчать про факт прийняття вказаного приміщення в експлуатацію; е надано жодних доказів законності використання та забудови земельної ділянки комунальної власності; відпвлідачем не надано дозволів на виконання будівельних робіт; проведення технічної інвентаризації вказаного об`єкта КП «ЧООБТІ» та відповідно виготовлення вказаною установою технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна; не надано документа, яким підтверджується присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна; не надано правовстановлюючих документів, що підтверджують право користування земельною ділянкою комунальної власності; не надано документів, які підтверджують право відповідача на забудову земельної ділянки комунальної власності.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2025 року в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Миненко О.В. про призначення судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі відмовлено.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 вересня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Прокурор Черкаської окружної прокуратури Святокум О.С. та представник Черкаської міської ради в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Миненко О.В. в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлена належним чином; звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі та без участі відповідача.

Заслухавши прокурора, представника позивача, дослідивши матеріали справи, надані учасниками справи докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного.

Відповідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК).

Щодо повноважень Черкаської окружної прокуратури суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

У силу ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Окружною прокуратурою запитами від 09 серпня 2024 року № 54/1-4685 вих-24, від 10 вересня 2024 року № 54-5264 вих-24, в порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру», поінформовано Черкаську міську раду про виявлені порушення вимог чинного законодавства та запропоновано захистити інтереси територіальної громади міста Черкаси шляхом подання відповідної позовної заяви.

Проте, згідно листа Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради від 10 жовтня 2024 року № 14886/23456-01-11, органом місцевого самоврядування захист інтересів територіальної громади міста Черкаси не здійснюється, відповідний позов до суду не подано.

Таким чином, прокурор належним чином обґрунтував підстави представництва ним інтересів держави у сфері земельних відносин, у зв`язку з невжиттям Черкаською міською радою заходів щодо повернення вказаної земельної ділянки у комунальну власність.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 25 лютого 2020 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нежитлове приміщення загальною площею 22 кв.м. по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер відомостей про речове право 35654893).

Підставою для реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості вказаний технічний паспорт № 146 від 25 лютого 2020 року (виданий КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації»).

КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» листом від 23 вересня 2024 року № 592 повідомило, що інвентаризація об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1 не проводилась, технічний паспорт не виготовлявся.

Проте, державним реєстратором виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Цьопою Богданом Анатолійовичем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25 лютого 2020 року № 51314131 про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна.

Згідно з частинами 1, 2 статті 331 Цивільного кодексу України, особа може набути право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) нею. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. При цьому згідно з пунктом 2 частини 3 статті 10 Закону державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Згідно із пунктом 4 частини 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.

Особливості процедури державної реєстрації прав власності на нерухоме майно визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 (надалі по тексту «Порядок»).

Відповідно до пункту 41 Порядку, для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подається:

1. документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;

2. технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

3. документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси;

4. письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність);

5. договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Відповідно до частини 2 статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011, відповідно до пункту 3 якої, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Згідно із пунктом 4 частини 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заявлене право не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Згідно із пунктом 10-1 Порядку, державним реєстратором, під час формування та реєстрації заяви щодо державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, утворений у результаті нового будівництва чи реконструкції, на об`єкт незавершеного будівництва автоматично за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у режимі реального часу отримуються відомості Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - Єдиний реєстр документів) про документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, або у разі проведення державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва - про документ, що відповідно до вимог законодавства дає право на проведення будівельних робіт.

Згідно акту Міністерства юстиції України від 24 жовтня 2024 року №5417/19.1.1/24, за результатами проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Цьопи Богдана Анатолійовича встановлено наступне.

За результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав власності від 25 лютого 2020 року №38646829, поданої ОСОБА_1 , державним реєстратором Цьопою В.А. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25 лютого 2020 року №51314131, на підставі якого у Державному реєстрі прав відкрито розділ №101 на нежитлове приміщення торгівельний павільйон А, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та проведено державну реєстрацію права власності за заявником (номер запису 35654893).

Згідно із відомостями Державного реєстру прав до заяви додано: технічний паспорт №146, виготовлений станом на 25 лютого 2020 року Комунальним підприємством «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», відповідно до відомостей якого, нежитлове приміщення споруджено у 1990 році.

Перевіркою встановлено, що заявником не подано, а державним реєстратором Цьопою Б.А. не витребувано: документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; не направлено відповідних запитів до органу, який проводив оформлення та/або реєстрацію прав, про надання інформації, необхідної для державної реєстрації прав, що виникли до 01 січня 2013 року.

Таким чином, державним реєстратором Цьопою Б.А. порушено вимоги ст. 3,10,23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктів 12, 41 Порядку № 1127, оскільки проведено державну реєстрацію прав:

- за відсутності документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;

- за відсутності документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси;

- без направлення відповідних запитів до органу, який проводив оформлення та/або реєстрацію прав про надання інформації, необхідної для державної реєстрації прав, що виникли до 01 січня 2013 року.

Таким чином, державним реєстратором Цьопою Б.А. при внесенні запису до Державного реєстру речових прав та прийнятті рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно порушено вимоги пунктів 2, 3 частини 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пункт 10-1 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно абз. 2 п. 12 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав державний реєстратор обов`язково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено законодавством, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів.

Надання адреси об`єктам у місті Черкаси відноситься до повноважень міської ради відповідно до вимог статті 40 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Також встановлено, що Черкаською міською радою рішення про передачу земельної ділянки в оренду ні до реєстрації права власності, ні після - не приймалося, питання надання дозволу на розробку та затвердження документації із землеустрою на земельну ділянку не вирішувалося, вказана земельна ділянка не виділялась та не надавалась у користування.

Крім того, відповідно до пункту 41 Порядку, для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна в обов`язковому порядку подається документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Разом з тим, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, такий наказ про присвоєння адреси відсутній. Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради листом від 10 жовтня 2024 року № 14886/23456-01-11 поінформував, що наказ про присвоєння адреси об`єкту нерухомості по АДРЕСА_1 , не приймався.

Враховуючи, що ОСОБА_1 подано документи для реєстрації права власності на нерухоме майно, під яке не було виділено земельну ділянку, таке майно не могло бути зареєстровано, оскільки повинно вважатися самочинним будівництвом.

Згідно зі статтею 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства. Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом.

Виходячи з викладеного, оскільки ОСОБА_1 при реєстрації права власності на нерухоме майно подано документи, на підставі яких право приватної власності не підлягало реєстрації, у останнього не виникло право власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України, розпорядження землями територіальних громад, надання їх у власність або користування належить до виключної компетенції міської ради.

Згідно ч. 1,2 статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Черкаська міська рада є власником земельної ділянки, на якій розташований спірний об`єкт нерухомості. При цьому відбулася зміна обсягу прав Черкаської міської ради, зокрема щодо розпорядження належної їй земельною ділянкою під нерухомим майном.

Згідно із частиною 1 статті 120 ЗК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ст. 181 Цивільного кодексу України, до нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення; рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Отже, на відміну від рухомих речей, нерухомість має безпосередній та нерозривний правовий зв`язок із земельною ділянкою, на якій вона розташована. У силу особливого правового статусу нерухомого майна чинне земельне законодавство передбачає і особливий пріоритетний порядок набуття законним власником нерухомості речового права на земельну ділянку, зокрема: автоматичний перехід речового права на землю (стаття 120 ЗК України), отримання земельної ділянки у власність поза конкурсом (частина 2 статті 134 ЗК України) тощо. У той же час такий порядок відсутній щодо власників рухомого майна, які можуть набути прав на земельну ділянку на загальних підставах у порядку, встановленому чинним законодавством.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (частина 1 статті 373 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 14 Конституції, право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Право власності на землю гарантується Конституцією України (частина 2 статті 373 Цивільного кодексу України).

Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (частина 4 статті 373 Цивільного кодексу України).

Цільове призначення земель України покладено законодавцем в основу розмежування правових режимів окремих категорій земель (розділ ІІ «Землі України» Земельного кодексу України), при цьому такі режими характеризуються високим рівнем імперативності, відносно свободи розсуду власника щодо використання ним своєї земельної ділянки.

Так само, є нормативно регламентованим право власника на забудову земельної ділянки, яке здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням (частина 3 статті 375 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво (нове будівництво, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених статтями 27, 29-31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (статті 34, 37 цього Закону).

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів належить до одного з етапів проектування та будівництва об`єктів, що здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок (пункт 5 частина 5 стаття 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Частиною 8 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності» передбачено, що експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку. Визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого в експлуатацію, в судовому порядку нормами Цивільного кодексу України чи іншими нормативними актами не передбачено.

Відповідно до змісту частини 4 статті 375 Цивільного кодексу України, у разі, коли власник здійснює на його земельній ділянці самочинну забудову, її правові наслідки встановлюються статтею 376 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1 4 статті 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який надає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Згідно ст. 376 ЦК України, (ч.1) самочинним будівництвом вважаються житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно, якщо вони, зокрема, збудовані на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; (ч.2) особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього; (ч.3) якщо власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок.

Отже, реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка здійснила самочинне будівництво, не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного, з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої статті 376 ЦК України.

Не допускається набуття права власності на споруджені об`єкти нерухомого майна особою, яка не має права власності або такого іншого речового права на земельну ділянку, що передбачає можливість набуття права власності на будівлі, споруди, розташовані на відповідній ділянці.

Частиною 1 статті 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ж із приписами статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Верховний Суд у постанові від 02 червня 2022 року у справі № 910/14524/19 виснував, що особа, яка використовувала земельну ділянку з порушенням прав іншої (власника земельної ділянки), повинна привести земельну ділянку у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд за власний кошт.

Оскільки відповідно до вимог чинного законодавства обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

З огляду на наведене, спірна будівля є самочинним будівництвом, оскільки рішення про надання земельної ділянки для її розміщення Черкаською міською радою не приймалося, будь-яких дозвільних документів на її будівництво компетентні органи не видавали.

Черкаська міська рада, як власник земельної ділянки, не надавала згоди на визнання права власності ОСОБА_1 на самочинно збудований об`єкт, а тому вимоги про зобов`язання відповідача щодо знесення вказаного об`єкта нерухомого майна, як самочинного побудованого, відповідає вимогам ч.4 статті 376 Цивільного кодексу України.

Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116, 118, 123, 124 ЗК України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до статті 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За приписами статей 187, 188 ЗК України, контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

За змістом статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Підпунктом 6 пункту 2 частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Відповідно до частини 1 статті 210 Цивільного кодексу України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Документи на підтвердження реєстрації права власності чи оренди за ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку відсутні.

Також, відсутні будь-які документи на підтвердження надання Черкаською міською радою дозволу на використання спірної земельної ділянки, будь які угоди щодо такого використання не укладалися.

Таким чином, законні правові підстави зайняття зазначеної земельної ділянки відсутні.

Згідно статті 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Частиною 2 статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (частина 3 цієї статті).

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки (стаття 212 ЗК України).

Відповідно до статті 377 Цивільного кодексу України, статті 120 ЗК України, діє принцип слідування юридичної долі земельної ділянки долі нерухомості, що на ній розташована. У разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на розташовані на земельній ділянці об`єкти, оскільки право власності на будівлі з усіма притаманними власності складовими - володіння, користування, розпорядження ними, неможливе без перебування у власника будівель, у власності або користуванні земельної ділянки, на якій розташовані ці об`єкти нерухомості.

У пунктах 51, 52 постанови від 03.04.2019 у справі № 921/158/18, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття.

За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю.

Таким чином, власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні своєю власністю, зокрема, земельною ділянкою, шляхом відновлення її до попереднього стану, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 24 лютого 2020 року у справі № 458/1046/15 (провадження № 61 976св18), висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13, від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16-ц.

За змістом статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини 2 статті 152 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть, якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (пункт «б» частини 3 статті 152 ЗК України).

Відповідно до ч.4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за відповідачем, який здійснив самочинне будівництво на його земельній ділянці, а тому, відповідно до ч.4 ст. 376 ЦК України, звернувся до суду з вказаним негаторним позовом про знесення самочинно побудованого відповідачем майна за рахунок останнього.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові у справі № 653/1096/16-ц від 04 липня 2018 року, «негаторний позов це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном…

Згідно з висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 6 березня 2018 року у справі № 607/15489/15-ц, позовна давність до вимог за негаторним позовом не застосовується, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі, а тому цей позов може бути пред`явлений власником майна протягом всього часу, поки триває порушення (пункт 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»)…

Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення.»

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 15,16, 181, 210, 319, 373, 376, 377, 391 Цивільного кодексу України, згідно ст. 12, 116, 120, 134, 152, 187, 188, 212 Земельного кодексу України, ст. 23 Закону України «Про Прокуратуру» та керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 83 89, 95, 133, 141, 263, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги заступника керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах Держави в особі Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування державної реєстрації речового права та знесення самочинно збудованого нерухомого майна, - задовольнити

Усунути перешкоди Державі в особі територіальної громади міста Черкаси в особі Черкаської міської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою комунальної власності шляхом скасування державної реєстрації речового права на самочинно збудоване нерухоме майно громадський будинок площею 22 кв.м., який знаходиться по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер відомостей про речове право 35654893) за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Усунути перешкоди територіальній громаді міста Черкаси в особі Черкаської міської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом зобов`язання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , знести самочинно збудоване нерухоме майно, а саме: громадський будинок площею 22 кв.м., який знаходиться по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер відомостей про речове право 35654893).

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 12 грудня 2025 року.

Сторони справи:

Позивач: Черкаська міська рада, адреса: 18001, м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького, буд. 36, ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 25212542;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя О.М. Борєйко