Справа № 954/206/25
Номер провадження 2/954/866/25
12 грудня 2025 рокус-ще Нововоронцовка
Нововоронцовський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Олійник В. М.,
за участю секретаря судового засідання Дудки А. О.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовомпредставника позивача ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування Андрієво-Іванівської сільської ради про позбавлення батьківських прав,-
Стислий виклад позиції сторін, третьої особи.
Представник позивача ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування Андрієво-Іванівської сільської ради про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позову зазначав, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проживали у цивільному шлюбі без офіційної реєстрації шлюбних відносин. У зв`язку із збройною агресією рф щодо України, зокрема і в Каховському районі Херсонської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були вимушені виїхати на певний час закордон, а саме до Польщі. Під час перебування за кордоном у сторін народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження 2407011/00/AU/2022/040349, виданим . правлінням Реєстрації актів громадянського стану у м. Люблінець. Сімейне життя у цивільному шлюбі не склалось, у зв`язку із чим сторони вже не проживають більш ніж два роки як сім`я.
Після фактичного закінчення подружніх відносин, син, ОСОБА_5 , залишився проживати із батьком. Крім того місце проживання малолітнього ОСОБА_6 було узгоджено сторонами у нотаріально посвідченому договорі щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 08.12.2023, за умовами якого місце проживання дитини було визначено за місцем проживання батька. Вказаним договором також визначались права та обов`язки батька ( ОСОБА_2 ) та матері ( ОСОБА_4 ). Зокрема, відповідач за договором зобов`язується брати участь у вихованні та духовному розвитку дитини, незалежно від стосунків з батьком (п.п. 3.2.1 договору). Однак відповідач не виконує свої обов`язки по вихованню дитини, матеріальному утриманню, фактично самоусунулась від спілкування із сином.
15.07.2024 судовим наказом Миколаївського районного суду Одеської області у справі №508/504/24 було стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_6 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не інше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.
Позивач повністю займається вихованням сина, відповідач разом з сином не проживає, не намагається спілкуватись з дитиною, не цікавиться його життям. ОСОБА_4 майже від народження дитини не бере участі у розвитку сина, вихованні дитини, не забезпечує його матеріально, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, його навчання. Відповідач ніяким чином не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина.
З урахуванням викладеного, представник позивача просив позбавити ОСОБА_4 батьківських прав стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав.
У судовому засідання представник позивача вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.
Позивач позов підтримав, просив вимоги задовольнити. Зазначав, що позбавлення батьківських прав має на меті організацію кращого виховання дитини, оскільки він матиме змогу постійно подорожувати з дитиною
Відповідач у судове засідання не з`явилася.
Представник третьої особи Органу опіки та піклування Андрієво-Іванівської сільської ради у судове засідання не з`явився, матеріали справи містять заяву про розгляд справи без їхньої участі та визнання позову.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 18.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 14.04.2025.
Ухвалою суду від 14.04.2025 підготовче засідання відкладено за клопотанням представника позивача на 05.06.2025.
Ухвалою суду від 06.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 26.09.2025.
26.09.2025 розгляд справи перенесено на 28.11.2025.
28.11.2025 у судовому засіданні оголошено перерву до 11.12.2025
Фактичні обставини, встановлені судом.
Батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значаться: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що підтверджується скороченою випискою свідоцтва про народження НОМЕР_1 (а. с. 16-17).
За довідкою №285 про реєстрацію особи громадянином України від 01.03.2023, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Республіки Польща, за рішенням Генерального консульства України в Кракові набув громадянства України з моменту народження (а. с. 18).
За заявою ОСОБА_4 від 01.12.2023, остання передає право опіки над малолітнім ОСОБА_9 батьку дитини ОСОБА_2 (а. с. 29).
Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що знає родину ОСОБА_11 близько двох років, проживає з ними по сусідству у с. Чернове. В родині проживає ОСОБА_7 , його син ОСОБА_12 та мати позивача ОСОБА_13 . Матір дитини свідок ніколи не бачила, хочу в будинку останніх буває часто, інколи щодня. Вихованням займається бабуся та батько дитини.
Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснила, що знає родину ОСОБА_11 близько двох років. У родині проживає ОСОБА_7 , його син ОСОБА_12 та мати позивача ОСОБА_13 . Матір дитини свідок ніколи не бачила. Вихованням займається бабуся та батько дитини. Батько дитини буває у відрядженнях, дитиною в цей час опікується бабуся.
Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснила, що є матір`ю позивача ОСОБА_2 , з яким разом проживає та допомагає у вихованні сина. Відповідач з грудня 2023 року у їхній сім`ї не проживає, з собою забрала старшого сина та до їхньої родини більше не повернулася. Останній раз бачила дитину ОСОБА_12 у кінці грудня 2023 року. За весь цей час дитиною не опікувалася. До свідка ніколи не телефонувала, не цікавилася його вихованням. Відповідачу писала лише смс з питаннями про дитину, телефонувала влітку 2025 року будучи у стані алкогольного сп`яніння.
Норми права, які застосував суд.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України.
Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України (у редакції, чинній на час розгляду судами спору) визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагає від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.
Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення матері спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.
Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.
Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2024 року у справі № 715/1337/23).
Висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав.
Сторони у ході розгляду справи з клопотанням про витребування доказу висновку органу опіки та піклування не зверталися. Суд вживав заходів для реалізації сторонами такого права. Зокрема і позивач протягом усього судового розгляду мав представника адвоката, і відповідач до закінчення підготовчого розгляду мала представника адвоката, однак правом витребувати такий доказ не скористалися.
Крім того, такий доказ сторони самостійно також не надали.
Відсутні й докази щодо неможливості самостійного отримання такого висновку.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України, участь органу опіки та піклування у справах про позбавлення батьківських прав є обов`язковою, а орган має надати письмовий висновок щодо розв`язання спору. Разом з тим, розглядаючи питання щодо відсутності такого висновку в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку.
Згідно зі ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обов`язок надання доказів покладається на сторони. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім виключних випадків, передбачених законом.
У вказаному провадженні був залучений орган опіки та піклування, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник Органу опіки та піклування Андрієво-Іванівської сільської ради щодо кожного засідання надавав окреме клопотання про здійснення розгляду без участі представника третьої особи, що свідчить про обізнаність органу опіки та піклування про наявність даного спору та свідоме невчинення дій щодо надання висновку, передбаченого ст. 19 СК України.
Думка дитини при вирішенні вказаного спору.
З метою забезпечення якнайкращих інтересів, суд оцінив можливість з`ясувати думку дитини ОСОБА_6 , однак враховуючи його вік три роки, дійшов висновку про недоцільність такого опитування.
Висновок суду.
Суд встановив, що батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значаться: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Під час розгляду справи беззаперечно доведеною є обставина, що місце проживання дитини визначено з батьком. Суд звертає увагу на заяву відповідача від 01.12.2023, якою вона передала право опіки батьку. Цей документ свідчить про визнання того, що на той момент батько міг забезпечити кращі умови для сина, та спростовує факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків.
Вирішуючи вказаний спір, суд враховував, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. При вирішенні судом питання щодо позбавлення батьківських прав визначальним було ставлення матері до дітей, бажання спілкуватися і приймати участь у їх вихованні.
Щодо ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків щодо фізичного, духовного та морального розвитку дитини, суд зазначає наступне. У спорах, особливо коли йдеться про таке серйозне втручання у сімейні відносини, як позбавлення батьківських прав, діє принцип «презумпції невинуватості». Це означає, що особа вважається такою, що виконує свої обов`язки, доки протилежне не буде доведено. Тягар доказування лягає на сторону, яка ініціює позбавлення батьківських прав. Так, у ході розгляду справи позивач довів, що належним чином виконує свої батьківські обов`язки щодо своєї дитини. Той факт, що дитина проживає з батьком, сам по собі не є доказом ухилення матері від виконання батьківських обов`язків.
Суд також встановив, що:
-відповідач не має заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини;
-позивач не надав доказів щодо факту відсутності спілкування матері з дитиною.
Також, у ході розгляду справи не встановлено причин, за яких мати не проживає та не спілкується з дитиною. Наявність таких причин дає можливість виключити або встановити свідоме та злісне ухилення від виконання батьківських обов`язків матері.
Вирішуючи вказаний спір, суд враховував, що позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи не доведено.
У цій справі не встановлено обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_4 не бажає спілкуватися з сином та брати участь у його вихованні, остаточно і свідомо самоусунулася від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, яка проживає з батьком. Та обставина, що на час розгляду справи матеріальним забезпеченням сина, її вихованням і розвитком займається батько, не свідчить безумовно про те, що мати дитини не бажає приймати участь у її утриманні і вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками.
Відповідач не є тією особою, поведінка чи дії якої можуть свідчити про негативний вплив на дитину, а тому розрив із нею сімейних відносин не відповідає інтересам останньої.
Розглядаючи вказану справу за відсутності висновку органу опіки та піклування, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, згідно з яким висновок органу опіки та піклування має дорадчий характер і не є обов`язковим для суду. Оскільки позивач не довів самого факту ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, відсутність такого висновку не може бути перешкодою для ухвалення рішення про відмову в позові, оскільки позбавлення батьківських прав за таких обставин у будь-якому випадку не відповідатиме інтересам дитини.
З огляду на викладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які представник позивача посилався, як на підставу своїх вимог, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 12, 81, 89, 200, 206, 223, 263, 265, 280-282 ЦПК України,-
Відмовити у задоволенні позову представника позивача ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування Андрієво-Іванівської сільської ради про позбавлення батьківських прав.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку до Херсонського апеляційного суду через Нововоронцовський районний суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Представник позивача ОСОБА_3 , адреса листування: АДРЕСА_2 ;
Позивач ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_4 ;
Відповідач ОСОБА_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_6 ;
СуддяВ.М. Олійник