Справа № 683/2568/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Бондарчук Л.А.

секретаря Поважнюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів цивільну справу № 683/2568/25, 2/683/1467/2025 за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності в порядку спадкування,

установив:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом і просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 право власності на 2/3 частки квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Вона є єдиною спадкоємицею померлої і у встановленому законом порядку прийняла спадщину. До складу спадкового майна увійшла 2/3 частка квартира АДРЕСА_1 , 1/3 якої належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 26 квітня 1995 року відділом приватизації Старокостянтинівського заводу «Елеватор». Однак, нотаріус відмовив їм в оформленні спадкових прав на вказану частину квартиру, посилаючись на те, що правовстановлюючі документи на вищевказану квартиру не відповідають вимогам закону, оскільки свідоцтво про право власності на квартиру видано не уповноваженим на те органом, а також не визначені частки співвласників.

В судове засідання представник позивачки адвокат Мініх І.М. подала заяву про розгляд справи у її та позивачки відсутності, просить позов задоволити.

Представник відповідача Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, у вирішенні справи покладається на думку суду.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . На день своєї смерті ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 одна. За заявою ОСОБА_1 9 травня 2025 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 263/2025 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 ; матеріалами спадкової справи № 263/2025, заведеної 9 травня 2025 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_2 увійшла 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 . Право власності на зазначену частину квартири ОСОБА_2 набула на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке видано 26 квітня 1995 року відділом приватизації Старокостянтинівського заводу «Елеватор» на підставі розпорядження

№10 від 7 квітня 1995 року. Право власності на зазначену частину квартири на підставі цього свідоцтва було зареєстровано у Старокостянтинівському БТІ у реєстрову книгу під реєстровим №4151, що підтверджується довідкою Старокостянтинівського БТІ № 101 від 14 травня 2025 року, а також технічним паспортом на спірну квартиру від 14 травня 2025 року.

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30 травня 2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Постановами державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотної Т.В. від 18 червня 2025 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину спірної квартири у зв`язку із тим, що правовстановлюючий документ на квартиру виданий відділом приватизації Старокостянтинівського заводу «Елеватор», а також не визначені частки у спільній частковій власності власників квартири.

Разом з тим, відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Так, свідоцтво про право власності на житло квартиру АДРЕСА_1 було видано на підставі розпорядження №10 від 7 квітня 1995 року й право власності на цю квартиру зареєстровано в Старокостянтинівському БТІ за ОСОБА_2 , позивачкою та ОСОБА_3 в рівних частках, про що було внесено відповідний запис до реєстраційної книги за реєстраційним №4151.

Згідно ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (в редакції, яка діяла на час виникнення прав на нерухоме майно) приватизація державного житлового фонду (далі приватизація) - це відчуження квартир (будинків) та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв та ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Відповідно до п.5 ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передача квартир у власність громадян оформлялася свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструвалося в органах приватизації і не потребувало нотаріального посвідчення.

Відповідно до п.13, 14 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному

господарству від 15.09.1992 року №56 (яке було чинним на момент виникнення права власності на квартиру) приватизація державного житлового фонду здійснювалася уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною виконавчою владою, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управління яких знаходився державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснювалася на підставі рішень відповідних органів приватизації.

Вищезазначеним Положенням також визначався порядок державної реєстрації права власності на квартиру, зокрема п.28 Положення передбачалася обов`язкова реєстрація в органах технічної інвентаризації свідоцтва про право власності на квартиру.

Таким чином, зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності не залежало від державної реєстрації до часу набрання законної сили ЦК України та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Таким чином, право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 виникло у спадкодавця з моменту видачі розпорядження про передачу квартири у власність, тобто з 7 квітня 1995 року.

Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

З огляду на вказане, суд вважає, що оскільки позивачка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , але не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, тому за нею слід визнати право власності на 2/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 328, 1217, 1261, 1268, 1298 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, місце знаходження: вул. Острозького, 41, м. Старокостянтинів, Хмельницька область, .

Текст рішення складено 3 грудня 2025 року.

Суддя