Справа № 442/6914/21
Провадження № 6/442/121/2025
УХВАЛА

Іменем України

01 грудня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючої судді Курус Р.І.,

за участю секретаря судового засідання Фіцяк А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі подання державного виконавця Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Марти Коблів про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,-

в с т а н о в и в :

Державний виконавець Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської областіЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Марта Коблів звернулась з поданням, в якому просить встановити тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України.

В обґрунтування подання зазначає, що на виконанні в Дрогобицькому відділі державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської областіЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (державний виконавець Марта Коблів)перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №442/6914/21 виданого10.03.2022 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 користь КС «Бойківщина» заборгованості за договором про споживчий кредит №154 від 01.12.2020 в сумі 15834,32 грн. та 2270 грн. понесених судових витрат.

04.05.2022 виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скеровано боржнику до виконання.

12.05.2022, 26.03.2024, 19.05.2025, 03.06.2025, 27.11.2025 державним виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржника, проте арештовані кошти на рахунках боржника відсутні.

В ході примусового виконання виконавчого документу державним виконавцем скеровувалися виклики боржнику для явки в Дрогобицький відділ ДВС, а саме: 04.04.2025,24.07.2025, 19.08.2025, 14.10.2025 та 04.11.2025, проте конверти з рекомендованими поштовими відправленнями повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

19.08.2025 державним виконавцем здійснено вихід за адресою боржника, зазначеною у виконавчому документі, а саме АДРЕСА_1 та за адресою місця реєстрації АДРЕСА_2 , двері квартири зачинено, на стукіт виконавця ніхто не відповів, залишено виклик боржнику на 19.08.2025

Згідно відповідей на запити до ДПС України та ОСОБА_3 не отримує доходів у вигляді пенсії, заробітної плати тощо.

Згідно інформації органів МВС за боржником транспортних засобів не зареєстровано.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за боржником на праві приватної власності майна не зареєстровано. 19.08.2025 винесено постанову про арешт майна боржника, записи про обтяження у реєстри внесено.

Згідно даних ДМС місце проживання боржника зареєстроване за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно відповіді на запит №302408161 від 24.11.2025 до Державної прикордонної служби боржник ОСОБА_1 неодноразово перетинала державний кордон України, зокрема 05.08.2025 здійснила виїзд за межі України та повернулась в Україну 16.08.2025.

Враховуючи викладене, вказує, що оскільки рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення, просить подання задовольнити.

Державний виконавець на розгляд подання не з`явилась.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов висновку, що у задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у Цивільному кодексі України до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Встановлено, що у Дрогобицькому відділі державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на виконанні знаходиться виконавче провадження №68942748 з виконання виконавчого листа №442/6914/21 виданого 10.03.2022 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 користь КС «Бойківщина» заборгованості за договором про споживчий кредит №154 від 01.12.2020 в сумі 15834,32 грн. та 2270 грн. понесених судових витрат. Однак, боржник рішення Дрогобицького міськрайонного суду не виконує взагалі, виклики та попередження державного виконавця ігнорує.

Згідно п. 5 ч.1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов`язання.

Відповідно до Судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Верховного суду України від 01.02.2013 року ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що державним виконавцем вчинено достатньо виконавчих дій, та надано суду докази на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань, те, що дії державного виконавця з приводу виконання судового рішення не оскаржені, з заявами про неможливість виконання рішення суду боржник не звертався, тому подання слід задоволити.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Подання задоволити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України фізичну особу - боржника ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетину державного кордону України до виконання зобов`язань, покладених на неї згідно виконавчого листа №442/6914/21, виданого 10.03.2022 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КС «Бойківщина» заборгованості за договором про споживчий кредит №154 від 01.12.2020 в сумі 15834,32 грн. та 2270 грн. понесених судових витрат.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду в 15-денний строк з дня її проголошення.

Суддя Курус Р.І.