Справа № 553/287/25
№ провадження 2/646/3518/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року м.Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова

у складі: головуючого судді - Клімової С.В.,

за участю секретаря - Герко Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В И В:

19.02.2025 року з Ленінського районного суду м. Полтави за підсудністю надійшла вище вказана цивільна справа.

Позивач ТОВ « Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Мотивуючи свої вимоги тим, що між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 7861560 від 05 травня 2024 року. 21.11.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 21112024, у відповідності до умов якого, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором та Боржниками. Відповідно Реєстру Боржників - Додатку № 1 Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув право вимоги до відповідача в сумі 37 950,00 грн, з яких: 11 500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20 700,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 5 750,00 грн сума заборгованості за пенею, штрафами.

Оскільки відповідачем в добровільному порядку не повернута заборгованість по кредиту позивач звернувся до суду з наступним позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 37 950,00 грн.

Також позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати у сумі 3028,00 грн, сплачені ним при подачі позову до суду.

Щодо територіальної підсудності справи, суд зазначає, що Рішенням Вищої Ради Правосуддя «Про зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Харківської області» за № 399/0/15-23 від 20.04.2023 з 1 травня 2023 року територіальну підсудність судових справ Куп`янського міськрайонного суду Харківської області змінено на Основ`янський (Червонозаводський) районний суд міста Харкова.

Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 27 червня 2025 року скасовано заочне рішення та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву з якого вбачається, що 05.05.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір №7861560 про надання споживчого кредиту. 21.11.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», укладено договір факторингу № 21112024, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №7861560 про надання споживчого кредиту від 05.05.2024 року перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Основ`янського районного суду м. Харкова з позовною заявою про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , проте хочемо звернути Вашу увагу, що з вимогами зазначеними у заяві відповідач не згоден з наступних підстав.

По-перше, відповідно до ч.1 ст.516 Цивільного Кодексу України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 516 Цивільного Кодексу України: Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не повідомляло відповідачу, що до нього перейшло право вимоги, також ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не надавало ОСОБА_1 договір факторингу, відповідно до якого до «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за кредитним договором №7861560. Будь-яких листів чи повідомлень від ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» чи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відповідач не отримував. З заборгованістю перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не згоден.

По-друге, 21.11.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», укладено договір факторингу № 21112024, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №7861560 про надання споживчого кредиту від 05.05.2024 року перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Зі змісту Договору факторингу вбачається, що ціна продажу це сума грошових коштів, що сплачується фактором клієнту після підписання сторонами акту прийомупередачі реєстру боржників на умовах даного договору. Позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів, які підтверджують, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сплатила ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» кошти за передані права вимоги за Договором факторингу. Зокрема, відсутній платіжний документ банківської установи, який би засвідчував факт безготівкового перерахування грошових коштів, чи інший документ який би підтверджував факт здійснення такої оплати у повному обсязі.

По-третє, згідно зі змістом позовної заяви, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №7861560 від 05.05.2024 в розмірі 37950 (тридцять сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят гривень 00 коп.) гривень, з яких: - 11500.00 грн. заборгованість за кредитом; - 20700.00 грн. заборгованість за відсотками; - 5750.00 грн. заборгованість за пенею, штрафами. Проте, позивачем не надано пояснення щодо нарахування заборгованості, при тому, що сума наданих коштів складала 6500,00 грн.

Відповідно п. 1.3. Договору №7861560 про надання споживчого кредиту від 05.05.2024 сума кредиту (загальний розмір) складає 6500 гривень. Така ж сума передбачена графою «Сума кредиту за договором» Додатку №1 Договору та п. 3 та п. 5 Паспорту споживчого кредиту. Згідно додатків позовної заяви, сума 11500 гривень виникає лише при укладенні договору факторингу № 21112024 від 21.11.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», а саме є зазначеною у Витязі з реєстру боржників до Договору факторингу. Не додано жодних пояснень з приводу нарахування додаткової суми по тілу кредиту, тому сума 11500 є необґрунтованою.

Матеріали справи також не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 37950 грн, окрім посилання на Реєстр боржників та власноручний розрахунок, в якому зазначена лише дата та відразу сума заборгованості. За який період, до якого строку нараховувались відсотки невідомо, тому це є неналежним доказом заборгованості. Також вказує, що на період військового стану пеня та штрафи не нараховуються. Також зазначає, що розмір нарахованої суми заборгованості за нарахованими відсотками значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Відповідачем вказано, що вона не заперечує проти задоволення позову в частині повернення по кредитному договору №7861560 від 05.05.2024 року, тіла кредиту 6 500,00 грн, в іншій частині позовних вимог просить відмовити.

Представником позивача до суду надано відповідь на відзив з якої вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» детально ознайомившись з відзивом Відповідача, вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. 5 травня 2024р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 7861560 Цього ж дня, між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 була укладено Додаткова угода до Договору № 7861560 про надання споживчого кредиту від 05.05.2024 року про збільшення суми кредиту на 5000,00 гривень.

Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Заборгованість нараховано відповідно до умов Договору та додатків до нього. Відповідачем при підписанні Кредитного договору не було висловлено жодних заперечень або зауважень щодо умов та порядку нарахування відсотків, що свідчить про погодження ним всіх умов нарахування відсотків зазначених договорів. Також слід зазначити, що згідно Кредитного договору, підписаного Відповідачем, прямо зазначено, що Відповідач підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті Кредитодавця, а також отримав від Кредитодавця до укладення цього Договору інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту фінансового кредиту є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору та знаходяться у загальному доступі в мережі інтернет.

Жодних заперечень з приводу того, що Відповідач не погодився з Правилами надання кредиту Відповідачем при укладенні договору висловлено не було. Ніяких застережень або зауважень з боку Відповідача, щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору або додаткової угоди під час їх підписання, до суду не подано. Слід зазначити, що у випадку неповного розуміння умов договору у Відповідача була можливість відмовитися від підписання даного договору, якою він не скористався. Отже, підписавши договір, Відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договорів.

Доводи відзиву на позовну заяву про те, що умови договору щодо встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язання за договором є несправедливими, не повинно братися до уваги, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів. Відсотки, які просить стягнути Позивач нараховані за понадстрокове користування позикою/кредитом, за відсотковою ставкою передбаченою договором, саме за понадстрокове користування кредитом. Оскільки у Кредитному договорі, прямо зазначено, що Відповідач підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті Кредитодавця, а також отримав від Кредитодавця до укладення цього Договору інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, нарахування відсотків здійснюваолося Первісним кредитором у межах умов даного кредитного договору та відповідно до законодавства, чинного на момент підписання Кредитного договору. Отже, підписавши договір, Відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши суду письмову заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги, які просить суд задовольнити, у разі неявки відповідача просив винести заочне рішення по справі.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання також не з`явилися, представник надала заяву про розгляд справи у її вдсутність та у відсутність відповідача. Також надала відзив на позовну заяву, згідно якого не заперечує проти задоволення позову в частині повернення по кредитному договору №7861560 від 05.05.2024 року, тіла кредиту 6 500,00 грн, в іншій частині позовних вимог просить відмовити.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

З`ясувавши думку учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Так судом встановлені наступні фактичні обставини.

Судом встановлено, що 05.05.2024 о 17:13:45 ОСОБА_1 укладено з ТОВ «Авентус Україна» кредитний договір № 7861560, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 6500,00 грн на строк 360 днів, у безготівковій формі шляхом перерахування на платіжну карту НОМЕР_1 зі сплатою 1,50 % на день.

05.05.2024 року о 17:46:28 між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» було укладено додаткову угоду до Договору № 7861560 про надання споживчого кредиту від 05.05.2024 року, якою сторони домовилися збільшити суму кредиту на 5000,00 грн, у зв`язку з чим погодили внести зміни до договору та п. 1.3 викласти в новій редакції, сума кредиту складає 11500,00 грн.

Кредитний договір та додаткова угода підписані електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора С 6180 та С5778, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з умовами правил надання грошових коштів у позику.

Крім того відповідач була ознайомлена з паспортом споживчого кредиту, обчисленням загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, які також були підписані одноразовим ідентифікатором CY8087 та С5778.

Перерахування відповідачу на банківську картку № НОМЕР_1 грошових коштів в сумі 6500,00 грн та 5000,00 підтверджується листами ТОВ «Пейтек Україна» № 20241209-1.1 від 12.09.2024 року.

19.07.2024 року за вих. № 7861560/07/2024 ТОВ «Авентус Україна» направлено на адресу відповідача повідомлення та запропоновано ОСОБА_1 погасити заборгованість за кредитним договором.

Також ТОВ «Авентус Україна» направлено на адресу відповідача вимогу та запропоновано ОСОБА_1 погасити заборгованість за кредитним договором.

21.11.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК « ЄАПБ» укладено договір факторингу № 21112024 у відповідності до умов якого, ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах Боржників.

З платіжної інструкції від 26.11.2024 року за № 22096 вбачається, що ТОВ «ФК « ЄАПБ» сплатили на рахунок ТОВ « Авентус Україна» 1 696 835,52 грн призначення платежу: плата за відступлення права вимоги згідно Договору факторингу № 21112024 від 21.11.2024.

Відповідно до Реєстру боржників від 21.11.2024 року до Договору факторингу № 21112024 до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 7861560 від 05.05.2024 в сумі 37 950 грн з яких: 11 500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20 700,00 грн - сума заборгованості по відсоткам, 5 750,00 грн - сума заборгованості за пенею/штрафами.

Зазначені цивільно-правові відносини регулюються наступними законодавчими актами.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі №127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.

З наведеного суд висновує, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі.

Згідно зі статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частинами 1 та 2 статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що прямо передбачено положеннями статті 629 ЦК України.

Позивачем доведений факт наявності заборгованості за кредитним договором № 7861560 від 05.05.2024 в сумі 37 950 грн з яких: 11 500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20 700,00 грн - сума заборгованості по відсоткам, 5 750,00 грн - сума заборгованості за пенею/штрафами.

Відповідачем не надано альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором, а також даних, що свідчать про погашення заборгованості.

Згідно з вимогами ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У відповідності до ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Правилами ст. 514 ЦК України унормовано, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості підлягає судовому захисту в порядку, визначеному п. 5 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 7861560 від 05.05.2024 у сумі 32 200,00 гривень, з яких: 11 500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20 700,00 грн - сума заборгованості по відсоткам є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Суд критично відноситься до доводів відповідача викладених у відзиві стосовно того, що заборгованість за тілом кредиту становить 6500,00 грн, оскільки як вбачається з матеріалів справи 05.05.2024 року о 17:46:28 між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» було укладено додаткову угоду до Договору № 7861560 про надання споживчого кредиту від 05.05.2024 року, якою сторони домовилися збільшити суму кредиту на 5000,00 грн, у зв`язку з чим погодили внести зміни до договору та п. 1.3 викласти в новій редакції відповідно до якого сума кредиту складає 11500,00 грн. Крім того суд також критично відноситься до доводів відповідача, що розмір нарахованої суми заборгованості за нарахованими відсотками значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, оскільки при підписанні договору та додаткової угоди розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів.

Водночас, що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь пені та штрафів у сумі 5 750,00 грн суд зазначає наступне.

Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-IX(набрав чинності 17 березня 2022 року) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».

Враховуючи вище викладене, підстав для нарахування неустойки у вигляді пені після 24 лютого 2022 року немає.

В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 32 200,00 грн.

Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Тому суд стягує з ОСОБА_1 судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог, що становить 2 566,10 грн. Тобто, 37 950,00 грн : 32 200,00 грн = 1,18 (заявлена позивачем сума заборгованості : задоволену судом суму заборгованості = коефіцієнт розрахунку судового збору), 3 028,00 грн (судовий збір) : 1,18= 2 566,10 грн (сума судового збору, який підлягав сплаті позивачем при зверненні до суду поділена на коефіцієнт розрахунку в межах задоволеної судом суми заборгованості = судовий збір пропорційно до задоволеної судом суми заборгованості).

Керуючись ст.ст. 11, 12 13, 78, 79, 89, 141, 206, 264, 265, 280-284, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 11, 509, 526, 610, 611, 612, 623, 625, 1054, 1048-1050 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», на р/р № НОМЕР_3 в АТ «ТАС Комбанк», , заборгованість за договором кредиту № 7861560 від 05 травня 2024 року у розмірі 32 200,00 грн (тридцять дві тисячі двісті гривень 00 копійок) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 566,10 грн (дві тисячі п`ятсот шістдесят шість гривень 10 копійок ).

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на офіційному порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки http://cz.hr.court.gov.ua

Суддя С.В. Клімова