печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді- Бусик О. Л.

при секретарі судових засідань- Романенко Ю.О.

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , у якому просив стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 30 000,00 дол. США, що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 1 240 671,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 23 липня 2021 року від імені позивача, відповідачкою на підставі нотаріально посвідченої довіреності, було укладено договір позики з ОСОБА_5 . Відповідно до умов договору позики ОСОБА_2 передав ОСОБА_5 у позику грошові кошти в розмірі 1 184 386 грн, що еквівалентно 43 400 дол. США, які позичальник мав повернути у строк до 23 липня 2022 року.

У цей же день, між позивачем, від імені якого діяла відповідачка, та ОСОБА_5 був укладений договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_5 передав ОСОБА_2 в іпотеку земельну ділянку, кадастровий номер :66:045:0131, площею 0,0764 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності.

Діючи від імені позивача та відповідно до умов договору позики відповідачка щомісячно повинна отримувати від позичальника ОСОБА_5 грошові кошти, які позичальник зобов`язувався сплачувати в об`ємі та в строки обумовлені договором позики та передавати ці кошти особисто позивачу.

У термін від липня 2021 року по червень 2022 року позичальник ОСОБА_5 сплатив позивачу грошові кошти в розмірі 13 400,00 дол. США. Залишок невиплачених ним коштів склав 30 000,00 дол. США.

21 вересня 2022 року відповідачка, яка діяла від імені позивача, подала до державного реєстратора-приватного нотаріуса КМНО Розсосі С. С. заяву про те, що у зв`язку із повним виконанням зобов`язань за договором позики від 23 липня 2021 року та припиненням договору іпотеки, просила провести державну реєстрацію припинення запису про іпотеку (запис № 43136914) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо земельної ділянки, кадастровий номер :66:045:0131.

З цієї заяви вбачається, що позичальник свої зобов`язання за договором позики виконав в повному обсязі, однак залишкові кошти в розмірі 30 000,00 дол. США позивачем отримані не були.

Таким чином, відповідачка за договором позики від 23 липня 2021 року привласнила грошові кошти, частково сплачені позичальником ОСОБА_5 у розмірі 30 000,00 дол. США, що еквівалентно 1 240 671,00 грн.

Ухвалою судді від 10 вересня 2025 року відкрито провадження для розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

22 вересня 2025 року на адресу суду від ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, у якому сторона відповідача проти задоволення позову заперечує, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог. Зазначає про те, що вона дійсно була представником позивача за довіреністю та діяла від імені та в інтересах позивача, проте, відповідачка діяла виключно в межах наданих їй повноважень. У свою чергу в довіреності, на підставі якої вона представляла інтереси позивача, не передбачено, що, вона, як представник була зобов`язана отримувати будь-які грошові кошти. Також зазначає, що вона не приймала будь-яких рішень, зняття іпотеки шляхом написання нотаріально посвідченої заяви про повний розрахунок. Всі перемовини з позичальником про порядок, форму, строки повернення позики вів лише ОСОБА_2 . Відповідно до цього відповідачка виконала лише надані їй повноваження з підписання документів для зняття іпотеки.

02 жовтня 2025 року через підсистему «Електронний суд» на адресу суду від ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вказує на те, що відповідачка не навела жодного доказу про те, що передавала кошти позивачу.

Ухвалою судді від 20 жовтня 2025 року закінчено підготовче провадження та призначено справу для розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції вимоги позовної заяви підтримав, просив задовольнити з викладених у позові підстав.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті дійшов до наступних висновків.

Згідно з пунктом 4 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Суд установив, що позивачем ОСОБА_2 було видано нотаріально посвідчену довіреність на ім`я ОСОБА_6 від 14 вересня 2020 року № 923, строком дії до 14 вересня 2023 року.

Зазначеною довіреністю було уповноважено відповідачку укладати та підписувати договори позики, договори застави (іпотеки) будь-якого нерухомого майна на умовах, на її розсуд.

Для чого позивач надає право: бути його представником перед фізичними та юридичними особами, в будь-яких установах, організаціях та підприємствах незалежно від їх форм власності та підпорядкування, в тому числі в органах нотаріату, перед державними реєстраторами прав на нерухоме майно, в Центрах надання адміністративних послуг, подавати та одержувати необхідні довідки і документи, подавати та підписувати від його імені заяви, в тому числі заяви, подання яких передбачено законодавством про нотаріат (заяви про припинення іпотеки та зняття заборони відчуження об`єктів рухомого т нерухомого майна тощо), розписуватися на документах та виконувати усі інші дії, пов`язані з виконанням повноважень за цією довіреністю.

23 липня 2021 року ОСОБА_6 від імені ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_5 договір позики, відповідно до умов якого позивач (позикодавець) передав у власність ОСОБА_5 (позичальника) грошові кошти, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у порядку та у строки, визначені цим Договором.

Згідно умов договору позики сума позики складає 1 184 386 грн, що еквівалентно 43 400 дол. США зі строком повернення позики до 23 липня 2022 року.

У цей же день, 23 липня 2021 року, між позивачем, від імені якого діяла відповідачка, та ОСОБА_5 був укладений нотаріально посвідчений договір іпотеки.

Відповідно до пункту 1.3 договору іпотеки Іпотекодавець передає Іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, кадастровий номер :66:045:0131, площею 0,0764 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку. Господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належить Іпотекодавцю на праві приватної власності.

21 вересня 2022 року відповідачка, яка діяла від імені позивача, подала до державного реєстратора-приватного нотаріуса КМНО Розсосі С. С. заяву наступного змісту: «У зв`язку із повним виконанням зобов`язань за Договором позики від 23 липня 2021 року укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 та припиненням Договору іпотеки, посвідченого 23 липня 2021 року Кравченко Н. П., приватним нотаріусом КМНО, за реєстровим № 648, відповідно до Закону України «Про іпотеку», прошу провести державну реєстрацію припинення запису про іпотеку (запис № 43136913) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо земельної ділянки, кадастровий номер :66:045:0131, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого на підставі Договору іпотеки, посвідченого 23 липня 2021 року Кравченко Н. П., приватним нотаріусом КМНО, за реєстровим № 648».

Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають на підставах, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частин першої, третьої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє. У своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом (стаття 238 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

У статті 1003 ЦК України зазначено, що у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненими.

Відповідно до вимог статті 1004 ЦК України повірений зобов`язаний вчинити дії відповідно до змісту даного йому доручення.

Судом встановлено, що позивачем ОСОБА_2 було видано нотаріально посвідчену довіреність на ім`я ОСОБА_6 від 14 вересня 2020 року № 923, строком дії до 14 вересня 2023 року.

Зазначеною довіреністю було уповноважено відповідачку укладати та підписувати договори позики, договори застави (іпотеки) будь-якого нерухомого майна на умовах, на її розсуд.

23 липня 2021 року ОСОБА_6 від імені ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_5 договір позики, відповідно до умов якого позивач (позикодавець) передав у власність ОСОБА_5 (позичальника) грошові кошти, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у порядку та у строки, визначені цим Договором.

Відповідачка заперечувала повернення їй ОСОБА_5 грошових коштів, отриманих за договором позики, стверджуючи про відсутність у довіреності права ОСОБА_6 від імені ОСОБА_2 отримувати грошові кошти на виконання умов договору позики.

Позивач наполягав на стягнення переданих повіреному коштів.

Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів передачі третьою особою відповідачці коштів, отриманих на виконання договору позики з метою передачі їх позивачу, чим не виконано вимоги статті 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Також суд звертає увагу на те, що умовами довіреності, якою позивач уповноважив відповідачку від його імені укласти договір позики, не містять права відповідачки на отримання нею від позичальника ОСОБА_5 грошових коштів, які позичальник зобов`язувався сплачувати в об`ємі та в строки обумовлені договором позики та передавати ці кошти особисто відповідачці.

Тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за недоведеністю.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача судові витрати не стягуються, оскілки суд відмовив у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 237, 238, 509, 610 626, 610, 1000,1003 ЦК України, статтею 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 264-265, 273 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 28 листопада 2025 року.

Суддя О. Л. Бусик