Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2025 року м. Кривий Ріг
14 листопада 2025 року на адресу суду від представника позивача, Медведєвої Н.О., надійшла заява з проханням суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача понесених ТОВ «Споживчий центр» витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 6000 грн., які складаються з складання позовної заяви та клопотання про витребування доказів, супровіду процесу розгляду справ в суді з питань, пов`язаних із правами та інтересами замовника. Посилається на те, що у позовній заяві ТОВ «Споживчий центр» на виконання вимог ч. 1 ст. 134, ч. 1 ст. 137 ЦПК України зазначив орієнтовний розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які позивач очікує понести внаслідок розгляду справи, який складає 6000 грн. Отже, оскільки при ухваленні судом рішення не було вирішено питання щодо розподілу понесених позивачем витрат на правничу допомогу, то просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Іннова Фінанс» понесені витрати на професійну допомогу адвоката у розмірі 6000 грн.
Від представника позивача, Медведєвої Н.О., жодних клопотань до суду не надходило.
Від відповідача Плітченка Д.О. жодних клопотань до суду не надходило.
Розглянувши заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення, суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що така заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так відповідно до положень ст. 246 ЦПК, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог, ухвалюючи додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК.
Суд зазначає, що на виконання п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України представник позивача при поданні позову в інтересах ТОВ «Споживчий центр» до суду по даній справі повідомив про попередній розрахунок сум судових витрат, які очікує понести позивач внаслідок розгляду справи судом, які складались, зокрема, із витрат на правничу допомогу.
На підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Таким чином суд дійшов переконання, що наявні законні підстави для ухвалення додаткового рішення для вирішення питання розподілу судових витрат за заявою представника ТОВ «Споживчий центр».
Так за абз. 2 ч. 3 ст. 259 ЦПК суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
При цьому за ч. 2 ст. 270 ЦПК заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви, а додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд встановив, що понесені ТОВ «Споживчий Центр» витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 6000 грн. підтверджуються матеріалами справи: договором про надання правничої допомоги від 01 квітня 2025 року №01/25-СЦ, укладеним ТОВ «Споживчий центр» з адвокатським об`єднанням «Лекс Верітас», з переліком видів послуг адвоката, в якому зазначено, що вартість послуг визначається наступним чином: 6000 грн., за один позов без врахування вартості поштових витрат та судового збору, які сплачуються замовником самостійно,звітом про виконану роботу відповідно до договору №01/25-СЦ про надання правничої допомоги від 01 квітня 2025 року, платіжною інструкцією №СЦ00053231 за якою ТОВ «Споживчий центр» перехорувало на користь адвокатського об`єднання «Лекс Верітас» грошові кошти в сумі 6000 грн., згідно додаткової угоди №1 відповідно до договору про надання правничої допомоги №01/25-СЦ від 01.04.2025 року.
Отже, з огляду на зазначені норми процесуального права та правові позиції Верховного Суду, зважаючи на встановлені судом обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу в сумі 6000 грн. були доведені, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим, а також дотримані критерії розумності їх вартості.
Таким чином на підставі встановлених обставин справи витрати ТОВ «Споживчий центр» на правничу допомогу адвокатського об`єднання «Лекс Верітас» у розмірі 6000 грн. підлягають на підставі ст. 141 ЦПК стягненню із відповідача на користь позивача, оскільки заявлені позовні вимоги були задоволені повністю за рішенням суду від 11.11.2025 року.
Керуючись ст. 133-137, 270 ЦПК, -
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст додаткового рішення суду складено та підписано 12 грудня 2025 року.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1

Суддя: Д. О. Козлов