РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 року

м. Рівне

Справа № 570/6111/24

Провадження № 22-ц/4815/1344/25

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання - Хлуд І.П.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА"

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 14 липня 2025 року (ухвалене у складі суді Гладишевої Х.В.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

27.11.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" звернулося до Рівненського районного суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 02.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" та ОСОБА_1 укладено договір № 495017-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначений ст.12 Закону України "Про електронну комерцію".

ТОВ "БІЗПОЗИКА" 02.04.2024 направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір №495017-КС-001 про надання кредиту. Пояснив, що банк свої зобов`язання за договором кредиту виконало надало позичальнику грошові кошти в розмірі 21000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника.

Відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 14.11.2024 утворилась заборгованість в розмірі 91203,66 грн, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 21000,00 грн, суми прострочених платежів по процентах - 67053,66 грн, суми прострочених платежів за комісією - 3150,00 грн.

Просили суд стягнути з з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" заборгованість за Договором №495017-КС-001 про надання кредиту від 02.04.2024, що становить 91203,66 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 21 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 67 053,66 грн; суми прострочених платежів за комісією - 3 150,00 грн; та суму сплаченого судового збору.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 14 липня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" заборгованість за кредитним договором №495017-КС-001 від 02.04.2024 у розмірі 59430,00 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 21000,00 грн, заборгованість по процентах - 35280,00 грн, комісія - 3150,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" судовий збір у розмірі 1578,44 грн.

Рішення суду вмотивовано тим, що оскільки договір №495017-КС-001 про надання кредиту від 02.04.2024 укладений між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та ОСОБА_1 після набрання чинності відповідних положень Закону України "Про споживче кредитування", то відсоткова ставка встановлена законом, який регулює спірні правовідносини між сторонами, не може бути збільшена умовами договору, а тому суд вбачає за необхідне провести перерахунок заборгованості за процентами та при нарахуванні процентів за користування відповідачем кредитом слід ураховувати обмеження максимального розміру денної процентної ставки 1% відповідно до вимог ч. 5 ст.8 Закону України "Про споживче кредитування".

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" оскаржило рішення у апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції під час ухвалення

судового рішення неправильно застосував норми матеріального права шляхом неправильного тлумачення закону, а саме помилково ототожнив поняття "денна процентна ставка" в розумінні Закону України "Про споживче кредитування" та процентну ставку в день, яка встановлена в Кредитному договорів.

Суд першої інстанції дійшов хибного висновку про нікчемність встановлених у Кредитному договорі процентних ставок в день в силу положень ч. 5 ст. 8 та ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування", а також дійшов хибного висновку про їх начебто невідповідність максимальному розміру денної процентної ставки відповідно до Закону України "Про споживче кредитування".

Просить суд оскаржуване рішення змінити в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" по процентах за користування кредитом, а саме: змінити суму стягнення з 35 280,00 гривень на грошову суму в розмірі 67 053,66 (шістдесят сім тисяч п`ятдесят три) гривні 66 копійок; в решті заочне Рішення Рівненського районного суду залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 02 квітня 2024 року між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір № 495017-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), згідно умов якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 21 000 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА".

Згідно умов кредитного договору стандартна фіксована процентна ставка за кредитом складає 2 % в день, знижена процентна ставка - 1,5 (п. 2.4. договору), строк, на який кредит надається - 24 тижні ( п. 2.3. договору), комісія за надання кредиту - 3150,00 грн (п. 2.5).

ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало позику в сумі 21000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку НОМЕР_1 , яку відповідачкою вказано особисто під час укладання договору, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ "Платежі Онлайн" від 21.11.2024 року (а.с. 33 зворот).

В свою чергу, ОСОБА_1 порушено свої кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, у розмірі, згідно розрахунку позивача, 91 203, 66 грн, що складається з: 21 000 грн - суми прострочених платежів по тілу кредиту; 67 053,66 грн - суми прострочених платежів за відсотками; 3 150 грн - суми прострочених платежів за комісією.

Договір № 495017-КС-001 про надання кредиту підписано сторонами в електронній формі, за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, шляхом направлення відповідачці через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор "U-9264" на її номер телефону НОМЕР_2 .

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (ст. 526, 527, 530 ЦК України).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання.

За приписами частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У справі, що переглядається в апеляційному порядку встановлено, що 02.04.2024 року між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" (кредитодавець) та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ БІЗНЕС ПОЗИКА" на сайті https://my.tpozyka.com було укладено електронний Договір № 495017-КС-001 про надання кредиту. Електронний кредитний договір ОСОБА_1 підписала шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідачка, на веб-сайті позивача, подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, після чого позивач надіслав їй за допомогою засобів зв`язку на вказаний номер телефону одноразовий ідентифікатор "UA-9264" у вигляді СМС-повідомлення, який відповідачка використала для підтвердження підписання кредитного договору.

ОСОБА_1 була повністю ознайомлена з умовами кредитного договору до його підписання - інформаційно-телекомунікаційна система побудована таким чином, що без попереднього ознайомлення з умовами кредитного договору клієнт не може перейти до наступного етапу.

Договір про надання кредиту підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину: без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між сторонами не міг бути укладений.

Вказаний висновок суду відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, провадження № 61-20799св19, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, провадження № 61-2903св21, від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20, провадження № 61-18967св20, від 18 червня 2021 року у справі № 234/8079/20, провадження № 61-2904св21, від 12 червня 2023 року у справі № 263/3470/20

Встановивши, що без здійснення вказаних дій ОСОБА_1 кредитний договір не міг бути укладений, цей правочин відповідно до закону за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки.

Окрім того, у разі незгоди з умовами кредитного договору ОСОБА_1 мала можливість скористатися своїм правом, визначеним частиною шостою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", на відкликання, протягом 14 календарних днів, своєї згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин.

Проте вона таких дій не вчиняла, натомість підписала договір та отримала кредитні кошти.

Місцевим судом обґрунтовано встановлено наявність між сторонами справи правовідносин за договором позики, які позичальником порушено: допущено прострочення грошового зобов`язання у строки встановлені укладеним між сторонами договором, тому кредитна заборгованість ОСОБА_1 , підлягає до стягнення з останньої.

Разом з тим, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зменшення розміру відсотків, які підлягають до стягнення з відповідачки, з 67053,66 грн до 35280,00 грн на підставі ч. 5 ст. 8 ЗУ "Про споживче кредитування".

Згідно ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" у редакції, яка набрала чинності 24.12.2023, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Згідно п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; (з 24.12.2023 до 22.04.2024 включно) - протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 включно до 20.08.2024 включно) - з 21.08.2024 включно та надалі 1%.

Як узгоджено сторонами у п. 2.4. Кредитного договору стандартна процентна ставка в день становить 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка в день становить 1,15226924, фіксована.

Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про споживче кредитування" денна процентна ставка - це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.

Денна процентна ставка визначається за формулою, встановленою ч. 4 ст. 8 ЗУ "Про споживче кредитування", де: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС денна процентна ставка; ЗВСК загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК загальний розмір кредиту; t строк кредитування у днях.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ "Про споживче кредитування" до загальних витрат за кредитом (які згідно ч. 4 ст. 8 ЗУ "Про споживче кредитування" при розрахунку денної процентної ставки складають значення показника формули ЗВСК) включаються:

- проценти по кредиту;

- комісії;

- інші витрати споживача.

Загальні витрати за укладеним між сторонами спору кредитом (ЗВСК) на дату укладення договору складають 33600 грн та включають у себе проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту.

Загальний розмір кредиту (ЗРК) становить 21000 грн.

Строк кредитування (t) становить 169 днів (24 тижні)

Отже, у даному випадку, денна процентна ставка становить 0,95 процентів з розрахунку: (33600 /21000)/169 днів ? 100% = 0,95.

За наведеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що нарахування процентів за період строку кредитування здійснено всупереч вимогам ч.5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" за умовами договору, які є нікчемними.

Відтак, у даному випадку денна процентна ставка не перевищує визначені законодавством обмеження, тому позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом підлягають до задоволення у повному обсязі.

Ураховуючи те, що судом першої інстанції, в частині стягнення заборгованості за відсотками, неповно з`ясовано фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, постановлене ним рішення, у цій частині, підлягає скасуванню з ухваленням нового про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" заборгованість за відсотками у розмірі 67 053,66 грн.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

Оскільки апеляційна скарга ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" підлягає до задоволення, з відповідачки - ОСОБА_1 підлягає до стягнення судовий збір, сплачений ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 3633,60 грн.

На підставі 1056-1 ЦК України, ст. 1, ч. 2, 5 ст. 8, Закону України "Про споживче кредитування", керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" задовольнити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 14 липня 2025 року, в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками, скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" заборгованість за відсотками у розмірі 67053,66 грн.

У решті - рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" 3633,60 грн - судовий збір, сплачений за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.