Справа № 341/1875/23
Провадження № 22-ц/4808/1825/25
Головуючий у 1 інстанції Гаполяк Т. В.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
У Х В А Л А

11 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача: Василишин Л.В.,

суддів: Баркова В. М., Максюти І.О.,

ознайомившись з апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Шевчук-Філімон Наталії Мирославівни на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 14 жовтня 2025 року, у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: орган опіки і піклування Виконавчий комітет Бурштинської міської ради, особа, щодо якої вирішується питання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення їй опікуна,

в с т а н о в и в:

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 14 жовтня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2 недієздатним.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині призначення його опікуном недієздатного ОСОБА_2 відмовлено.

До призначення опікуна недієздатному ОСОБА_2 обов`язки зі здійснення опіки над ним покладено на орган опіки та піклування Виконавчий комітет Бурштинської міської ради.

Встановлено строк дії рішення суду про визнання ОСОБА_2 недієздатним до 14 жовтня 2027 року.

Представник ОСОБА_1 адвокат Шевчук-Філімон Н. М. на рішення суду через систему «Електронний суд» подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 24 листопада 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шевчук-Філімон Н. М. залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків подання до суду апеляційної інстанції заяви про поновлення строку апеляційного оскарження, із наведенням у ній підстав для поновлення такого строку та наданням доказів на їх підтвердження, зокрема, щодо отримання повного тексту оскаржуваного рішення суду; сплати судового збору; подання доказів надсилання апеляційної скарги іншим учасникам справи.

Представник ОСОБА_1 адвокат Шевчук-Філімон Н. М. на виконання вказаної ухвали подала заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій вказала, що повний текст рішення представнику апелянта під розписку не було вручено, на проголошенні рішення суду вона та апелянт присутні не були, апелянт отримав рішення суду через додаток «Дія» 28 жовтня 2025 року.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 05 грудня 2025 року у зв`язку з частковим усуненням недоліків апеляційної скарги продовжено ОСОБА_1 строк для усунення таких недоліків, а саме: подання уточненої апеляційної скарги із зазначенням у ній відомостей про усіх учасників справи та подання доказів надсилання апеляційної скарги всім учасникам справи, а також подання доказів на підтвердження поважності пропуску строку на апеляційне оскарження.

Представник ОСОБА_1 адвокат Шевчук-Філімон Н. М. на виконання вказаної ухвали подала уточнену апеляційну скаргу із зазначенням у ній відомостей про усіх учасників справи, а також докази надсилання апеляційної скарги учасникам справи.

Крім того, подала заяву, в якій вказала, що апелянту не було відомо про дату та час проголошення оскаржуваного рішення суду. Під розписку повний текст рішення їй не надавалося та на адресу сторін не надсилалося. Повний текст рішення апелянт отримав через додаток «Дія» 28 жовтня 2025 року, що може підтвердити у судовому засіданні до початку розгляду апеляційної скарги, надавши для огляду додаток у мобільному телефоні. Також зазначила, що вона, як представник Озарківа А. Б., судове рішення у системі «Електронний суд» не отримувала, оскільки суд першої інстанції не приєднав її до цієї системи.

Аналізуючи вказані доводи апеляційний суд уважає, що у спірному випадку відсутні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження з огляду на таке.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (частина перша статті 17 ЦПК України).

Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України).

Поважними причинами пропуску строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарження не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15-ц).

Законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідної заяви (клопотання) скаржника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким він користується, виходячи із поважності причин пропуску строку. Норма про можливість поновлення процесуальних строків може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків. Можливість поновлення пропущеного процесуального строку пов`язана із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості. При цьому ЦПК не пов`язує право суду визнати поважною причину пропуску процесуального строку з вичерпним колом обставин, що його спричинили. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування заяви (клопотання) про його поновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку (постанова Верховного Суду від 08 квітня 2024 року у справі № 752/8449/20).

Встановлено, що вступну та резолютивну частини оскаржуваного рішення проголошено 14 жовтня 2025 року, повний текст рішення складено 20 жовтня 2025 року. Отже, останнім днем для подання апеляційної скарги на оскаржуване рішення суду було 19 листопада 2025 року. Апеляційна скарга подана 21 листопада 2025 року, тобто поза межами строку, встановленого статтею 354 ЦПК України.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Шевчук-Філімон Н. М. зазначала, що повний текст рішення апелянту під розписку не було вручено, на проголошенні рішення суду останній присутній не був та отримав рішення суду через додаток «Дія» 28 жовтня 2025 року.

Залишаючи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шевчук-Філімон Н. М. без руху, апеляційний суд вказав, що норми цивільного процесуального законодавства передбачають право учасника справи на поновлення строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Однак, представник апелянта не ставить питання про поновлення такого строку та не надає доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Водночас чинним ЦПК України не передбачено можливості апеляційного суду поновлювати строк на апеляційне оскарження за власною ініціативою, а лише за наявності відповідної про це заяви сторони. Отже, суд виснував, що представнику апелянта необхідно подати до суду апеляційної інстанції заяву про поновлення строку апеляційного оскарження, в якій навести підстави для поновлення такого строку та надати докази на їх підтвердження, зокрема, щодо отримання повного тексту оскаржуваного рішення суду.

Представник апелянта на виконання вказаної ухвали суду подала заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій вказала аналогічні доводи в обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження тим, які зазначені в апеляційній скарзі.

Апеляційний суд в ухвалі від 05 грудня 2025 року зазначив, зокрема, що представник апелянта до заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження не надала будь-яких доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку, зокрема, доказів на підтвердження порушення судом першої інстанції порядку вручення копії судового рішення, передбаченого статтею 272 ЦПК України, доказів ознайомлення апелянтом із оскаржуваним рішенням 28 жовтня 2025 року, доказів неотримання оскаржуваного рішення представником апелянта в системі «Електронний суд», та у зв`язку з цим продовжив строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

Представник ОСОБА_1 адвокат Шевчук-Філімон Н. М., подаючи заяву про усунення недоліків апеляційної скарги на виконання вказаної ухвали, зазначила у такій про те, що апелянту не було відомо про дату та час проголошення оскаржуваного рішення суду. Під розписку повний текст рішення їй не надавалося та на адресу сторін не надсилалося. Повний текст рішення апелянт отримав через додаток «Дія» 28 жовтня 2025 року, що може підтвердити у судовому засіданні до початку розгляду апеляційної скарги, надавши для огляду додаток у мобільному телефоні. Вона, як представник Озарківа А. Б., судове рішення у системі «Електронний суд» не отримувала, оскільки суд першої інстанції не приєднав її до цієї системи.

Однак жодних доказів на підтвердження вказаних обставин представник апелянта не надала. Відсутність таких доказів позбавляє суд встановити поважність пропуску строку на апеляційне оскарження.

Посилання на те, що апелянт може підтвердити у судовому засіданні до початку розгляду апеляційної скарги факт отримання ним оскаржуваного рішення суду у додатку «Дія», надавши для огляду додаток у мобільному телефоні, апеляційний суд уважає необґрунтованим, оскільки питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вирішується судом на стадії відкриття апеляційного провадження. Поновивши пропущений процесуальний строк суд не має повноважень переглядати своє рішення в цій частині або повторно досліджувати питання поновлення строку. Крім того, апеляційний суд відхиляє і посилання у заяві на те, докази щодо ненадсилання копії оскаржуваного рішення учасникам справи, зокрема, їй, як представнику заявника до системи «Електронний суд», містяться у матеріалах справи, оскільки відповідно до статті 359 ЦПК України питання про витребування матеріалів справи також вирішується судом апеляційної інстанції під час відкриття апеляційного провадження.

Апеляційний суд також уважає за необхідне зазначити, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України). Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Враховуючи обставини цієї справи, зокрема те, що представник апелянта будучи адвокатом, тобто обізнаною про встановлені ЦПК України процесуальні строки, зокрема, строки подання апеляційної скарги на рішення суду, не могла не розуміти, що звернення з апеляційною скаргою поза встановленим процесуальним законом строком оскарження судового рішення покладає на неї обов`язок доведення та обґрунтування відповідних обставин, що зумовили пропуск цього строку. Ба більше, суд апеляційної скарги продовжував строк на усунення недоліків апеляційної скарги та у відповідній ухвалі повторно вказував про необхідність подання доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, що свідчить про сприяння судом у реалізації учасниками справи своїх прав, зокрема права на апеляційне оскарження.

На підставі наведеного, оскільки представником ОСОБА_1 адвокатом Шевчук-Філімон Н. М. не виконано вимоги суду щодо надання доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції уважає за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Разом з тим, суд наголошує, що сам по собі незначний пропуск строку на апеляційне оскарження рішення суду, за відсутності поважних причин такого пропуску, не є підставою для його поновлення. А відмова апеляційного суду у відкритті апеляційного провадження, за наведених обставин, є процесуально передбачуваною та свідчить про дотримання судом процедурних правил, що є складовою частиною права на справедливий суд і не є проявом надмірного формалізму та порушення права на доступ до суду.

Керуючись статтями 354, 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Шевчук-Філімон Наталії Мирославівни на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 14 жовтня 2025 року, у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: орган опіки і піклування Виконавчий комітет Бурштинської міської ради, особа, щодо якої вирішується питання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення їй опікуна, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: Л. В. Василишин

Судді: В. М. Барков

І. О. Максюта