Справа № 193/622/24
Провадження № 2/193/23/25
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

09 грудня 2025 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Томинця О.В.,

за участю секретаря с/з Оселедець О.І.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області у порядку загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до селянського (фермерського) господарства «Олександро-Володимирівське» про стягнення коштів за безпідставне користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

17.04.2024 позивачка ОСОБА_1 звернулась до Софіївського районного суду Дніпропетровської області через свого представника адвоката Перепилицю Л.Л. з вказаним цивільним позовом до відповідача СФГ "Олександро-Володимирівське", згідно з яким просила стягнути з відповідача на її користь безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 509 655,55 грн. за користування належною позивачці земельною ділянкою, а також стягнути з відповідача понесені нею судові витрати на оплату судового збору у розмірі 5096,55 грн. та витрати на професійну правову допомогу у сумі 20 000 грн.

17.04.2024 вищевказана позовна заява була розподілена судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області Томинцю О.В. (а.с.36);

19.04.2024 за ухвалою судді було відкрито провадження у справі та призначено її до підготовчого судового засідання (а.с.42);

19.04.2024 на підставі ухвали судді, за клопотанням позивачки, витребувано у Головного Управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області податкові декларації за 2022-2023 років в яких маються відомості про площу засіяної земельної ділянки та вид сільськогосподарської культури у межах Вакулівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області щодо земельної ділянки площею 7,75 га, за кадастровим номером: :02:002:0024, що були подані СФГ "Олександро-Володимирівське» (а.с.43);

12.06.2024 на підставі ухвали суду, за клопотанням позивачки, у порядку забезпечення доказів витребувано у Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області інформацію про отримання ОСОБА_2 за життя доходів від СФГ «Олександро-Володимирівське» та утримані податки за період з 20.02.2022 по 03.10.2023 (а.с.88-89);

04.09.2025 за ухвалою суду було відмовлено у задоволенні клопотання позивачки про зупинення провадження у справі у зв`язку з досудовим розслідуванням Криворізьким РУП ГУНП в Дніпропетровської області кримінального провадження, внесеного 18.07.2025 за заявою ОСОБА_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001586 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України (а.с.171-172);

16.10.2025 за ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с.182).

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлялася належним чином, надала до суду заяву про відкладення судового засідання на іншу дату у зв`язку із необхідністю надання інших доказів.

Представник відповідача СФГ «Олександро-Володимирівське» у судове засідання не з`явився, проте направив до суду відзив за яким просив залишити позов без задоволення та у подальшому заяву про можливість розгляду справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз зазначених норм вказує на те, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 310/12817/13, який суд враховує під час розгляду цієї справи з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Судом встановлено, що вищевказана цивільна справа перебуває на розгляді суду ще з 17.04.2025, тобто вже більше як півтора року.

Позивачка припинила з`являтися у судові засідання ще з 24.10.2024, направляючи постійно самостійно або через свого представника до суду клопотання про відкладення спочатку підготовчих судових засідань: 10.10.2024 (а.с.112,113), 24.10.2024 (а.с.119-120), 23.12.2024 (а.с.131), 03.02.2025 (а.с.136), 18.03.2025 (а.с.142), 18.04.2025 (а.с.148), 22.05.2025 (а.с.153), 20.06.2025 (а.с.156), 05.08.2025 (а.с.160) та 16.10.2025 (а.с.181), а потім судових засідань з розгляду справи по суті: 11.11.2025 (а.с.188) та 09.12.2025 (а.с.193). Причини всіх цих відкладень справи були пов`язані з необхідністю позивачки подати до суду додаткові докази, заміну представника (адвоката), розслідуванням кримінального провадження.

Фактично розгляд справи по суті через неявку позивачки та відсутності її клопотань про можливість розгляду справи без неї, судом не розпочинався.

Починаючи з лютого 2025 року позивачкою подано переважна більшість клопотань про відкладення розгляду справи саме з її бажання надати докази розміру завданих відповідачем збитків унаслідок безпідставного користування ним належною їй земельною ділянкою, тому вона 02.02.2025 звернулася до виконкому Вакулівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області для створення відповідної комісії та визначення нею розміру збитків згідно Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМУ від 19.04.1993 за № 284 (а.с.137).

Між тим, до цього часу жодних доказів хоча б про створення такої комісії, позивачка до суду так і не подала.

На стадії підготовчого судового розгляду справи у грудні 2024 року позивачка ОСОБА_1 відмовилася від представництва її інтересів у суді адвоката Перепилиці Л.Л., проте інший представник для захисту її інтересів у суді у справу до цього часу не вступив.

Позивачка ОСОБА_1 має власний електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд», тому більшість своїх клопотань про відкладення справи вона направляла до суду саме через вказаний електронний кабінет.

Позивачка, яка повторно не з`явилася у судове засідання, належним чином була повідомлена про дату, час і місце його проведення, про що свідчать довідки про доставлення судової повістки до її електронного кабінету (а.с. 184, 191), які були отримані останньою заздалегідь.

У той же час, в матеріалах справи відсутня заява позивачки про розгляд справи за її відсутності.

В черговий раз позивачка надала суду клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату у зв`язку із неприйняттям спеціальною комісією при виконкомі Вакулівської сільської ради рішення про визначення розміру завданих збитків (а.с.192).

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин, враховуючи те, що позивачка згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, проте належним чином повідомлена позивачка без поважних причин повторно не з`явилася в судове засідання, що, крім іншого, може свідчити про втрату інтересу позивачкою до зазначеної цивільної справи, і не подала заяви про можливість розгляду справи за її відсутності, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без розгляду з підстав, передбачених ч. 3 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, при цьому водночас відмовивши їй також у задоволенні заяви про відкладення судового засідання на іншу дату.

Разом із тим, суд вважає за доцільне роз`яснити позивачці, що залишення її позову без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду з аналогічним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 13, 223, 257-261, 263ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви позивачки ОСОБА_1 про відкладення судового засідання на іншу дату.

Позовну заяву ОСОБА_1 до селянського (фермерського) господарства «Олександро-Володимирівське» про стягнення коштів за безпідставне користування земельною ділянкою, - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачці, що залишення її позову без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду з аналогічним позовом.

Копії цієї ухвали надіслати сторонам у справі.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Ухвала суду складена 09.12.2025.

Суддя О. В. Томинець