Справа № 128/3001/23
Провадження № 22-ц/801/2358/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач: Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 рокуСправа № 128/3001/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів: Ковальчука О. В., Панасюка О. С.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»,

відповідач (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Деркачем Василем Григоровичем, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 липня 2023 року, ухвалене у складі судді Іщук Т. П. в м. Вінниці, дата складення повного судового рішення відповідає даті його ухвалення, -

встановив:

В серпні 2023 року через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (надалі ТОВ «Укр Кредит Фінанс») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 25 січня 2022 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1033-1953 (надалі за текстом «Кредитний договір»), відповідно до якого відповідач отримав 12 400 грн, строк кредитування 300 днів, заявлений строк 21 день, знижена процентна ставка 2,00 % в день, стандартна процентна ставка 3,00 % в день. Станом на 11 липня 2023 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 87 668 грн, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 12 400 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 75 268 грн.

У зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 1033-1953 від 25 січня 2022 року в розмірі 87 668 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 листопада 2023 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1033-1953 від 25 січня 2022 року в розмірі 87 668,00 грн, з яких: 12 400,00 грн прострочена заборгованість за кредитом; 75 268,00 грн прострочена заборгованість за нарахованими відсотками, а також судовий збір в розмірі 2 147,20 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що між сторонами виникли кредитні відносини, відповідач свої зобов`язання з повернення коштів не виконав, наданий позивачем розрахунок заборгованості встановлений на підставі наданих доказів і ніким не оспорюється.

Не погодившись з таким рішенням суду в частині розміру нарахованих процентів в розмірі 75 268 грн, просить його скасувати та відмовити в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 не заперечував, що 25 січня 2022 року він уклав з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» Кредитний договір, кредит надано на 300 днів, однак в лютому місяці 2023 року його було мобілізовано до лав Збройних Сил України, до мобілізації в нього були проблеми зі здоров`ям, що потягло за собою витрату значних грошових коштів, а тому він не мав змоги сплачувати кошти на погашення кредиту.

07 червня 2025 року приватний виконавець відкрив виконавче провадження про примусове стягнення заборгованості за кредитом (ВП № 74019753) та заблокував його банківську карту, ОСОБА_1 попрохав свого знайомого ОСОБА_2 перерахувати ТОВ «Укр Кредит Фінанс» кошти в розмірі 12 400 грн в якості погашення тіла кредиту (копія платіжної інструкції надається).

Відповідач звертає увагу на те, що він є військовослужбовцем та в особливий період звільнений від сплати штрафних санкцій кредитора відповідно до частини 15 статті 14 Закону України № 20 ХІІ «Про соціальний захист військовослужбовців», а тому він повернув лише тіло кредиту.

22 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» ТОВ «Укр Кредит Фінанс» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Основними доводами відзиву є те, що надані відповідачем довідка за формою-5 від 17 квітня 2023 року та Витяг із наказу по строковій частині від 16 січня 2025 року видані після закінчення строку кредитування, тобто поза межами періоду нарахування відсотків. Нарахування відсотків відбулося у період з 25 січня 2022 року по 22 листопада 2022 року. Відповідачем не надано жодного належного доказу про проходження військової служби саме у цей період, а тому не можу бути підставою для скасування відсотків відповідно до частини 15, статті 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військово службовців та членів їх сімей».

Справа, що розглядається, не відноситься до справ, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного провадження (частина 4 статті 274 ЦПК України), тому з урахуванням приписів частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційний суд проводить розгляд без повідомлення учасників справи.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вказаним вимогам.

По справі встановлено наступне:

- 25 січня 2022 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1033-1953 (надалі за текстом «Кредитний договір»), відповідно до якого відповідач отримав 12 400 грн, строк кредитування 300 днів, заявлений строк 21 день, знижена процентна ставка 2,00 % в день, стандартна процентна ставка 3,00 % в день. Станом на 11 липня 2023 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 87 668 грн, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 12 400 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 75 268 грн. Кредитний договір підписаний з боку позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а. с. 8 10);

- правила відкриття кредитної лінії (а. с. 11-13), паспорт споживчого кредиту (а. с. 13 на звороті 14), таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (графік платежів за договором) (а. с. 14 на звороті а. с. 28) також підписані позичальником ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором;

- згідно довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» ОСОБА_1 перерахована на картку НОМЕР_1 грн (а.с. 19);

- згідно розрахунку заборгованості за договором № 1033-1953 від 25 січня 2022 року, станом на 11 липня 2023 року заборгованість складає 87 668 грн, 12 400 грн заборгованість за тілом кредиту, 75 268 грн заборгованість за процентами (а. с. 22 26);

Між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за кредитним договором.

За змістом частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Наявність кредитних відносин, отримання відповідачем 12 400 грн сторонами не заперечується та не оскаржується. Рішення суду першої інстанції оскаржується відповідачем лише в частині стягнення процентів.

Як вбачається зі змісту пункту 1.2 Кредитодавець зобов`язується відкрити Кредитну лінію для Позичальника шляхом надання грошових коштів (далі Кредит), Позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити нараховані Кредитодавцем проценти за користування Кредитом. Тип Кредиту кредитна лінія.

Як уже зазначалося, факт видачі та отримання і повернення кредитних коштів в розмірі 12 400 грн відповідачем визнається.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що нарахування позивачем відсотків в розмірі 75 268 грн. є неправомірним, оскільки відповідач з лютого 2023 року проходить військову службу, а у зв`язку з цим відповідно до частини 15 статті 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі - Закону) він звільняється від сплати штрафних санкцій та інших платежів.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, нарахування процентів за Кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 1033-1953 від 25 січня 2022 року, здійснювалося з 25 січня 2022 року по 22 листопада 2022 року, тобто в період, коли він не перебував на службі в ЗСУ.

Надані відповідачем у справі довідки за формою № 5 від 17 квітня 2024 року № 951 (а.с. 61) та витяг з наказу (по строковій частині) від 16 січня 2025 року (а.с. 62) підтверджують проходження ним військової служби у лютому 2023 року, тобто вже після завершення періоду нарахування процентів за Кредитним договором. Відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу, що він проходив військову службу саме у період, за який кредитором було здійснено нарахування процентів, а також не доведено наявності інших правових підстав для звільнення його від сплати відсотків у цей період.

Отже, посилання відповідача на Закон України № 20 ХІІ «Про соціальний захист військовослужбовців» є безпідставними, оскільки ці положення мають спеціальний характер і надають пільги військовослужбовцям саме за період їхнього перебування на військовій службі в особливий період, що повинно бути підтверджено відповідними доказами. Відсутність таких доказів виключає можливість застосування до правовідносин сторін відповідних гарантій.

Таким чином апеляційний суд виснує, що суд першої інстанції належним чином перевірив розмір заявленої до стягнення заборгованості, дійшов обґрунтованого висновку про підтвердженість її матеріалами справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують наведених висновків.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 , подана його представником адвокатом Деркачем В. Г., не містить доводів, які б спростовували ухвалене у справі рішення суду першої інстанції, яке ґрунтується на повному та всебічному з`ясуванні обставин справи, постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 листопада 2023 року слід залишити без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає до задоволення, то судові витрати ОСОБА_1 , понесені у суді апеляційної інстанції, слід залишити за ним. Доказів понесення судових витрат в суді апеляційної інстанції позивачем матеріали справи не містять.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Деркачем Василем Григоровичем, залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 грудня 2025 року.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді О. В. Ковальчук

О. С. Панасюк