Справа пр. № 2-др/756/194/25
ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2025 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Андрейчука Т.В.,
за участі секретаря судового засідання - Кушко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Києві заяву представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Калініна Сергія Костянтиновича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Артеміда-Ф" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
З цих підстав заявник просив суд ухвалити додаткове рішення у справі.
19 листопада 2025 року до суду надійшли заперечення ТОВ "Фінансова компанія "Артеміда-Ф" на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому позивач зазначив, що заява подана представником відповідачки з пропуском строку, встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Також ТОВ "Фінансова компанія "Артеміда-Ф" вказало на те, що відповідачкою та її представником не надано доказів сплати ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу; заявлена до стягнення відповідачкою сума понесених витрат на правничу допомогу не відповідає критеріям реальності наданих адвокатських послуг, обґрунтованості, розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи, її складності, необхідних процесуальних дій сторони, передбаченими ст. ст. 137, 141 ЦПК України.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, позивач про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, заяву про розгляд справи за відсутності свого представника до суду не подав.
Відповідачка та її представник у судове не з`явилися, про дату, час та місце розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їхньої відсутності до суду не подали.
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.
За таких обставин суд ухвалив розглянути справу за відсутності представника позивача, відповідачки та її представника.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
За положеннями ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2025 року у справі

№ 756/12418/25 позов ТОВ "Фінансова компанія "Артеміда-Ф" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнуто з відповідачки на користь позивача за договором позики на умовах фінансового кредиту від 12 грудня 2019 року № 6 у сумі 19473,64 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 13000,00 грн, проценти за користування кредитом у сумі 3555,00 грн, проценти за прострочення боржником виконання грошового зобов`язання у сумі 122,46 грн та втрати від інфляції у сумі

2796,18 грн.

За положеннями абз. абз. 1-2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно зі ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу.

Проаналізувавши норми ст. ст. 141, 246, 289 ЦПК України у системному взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що у випадку, коли справа розглядається у порядку спрощеного провадження, сторона, яка з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, подає заяву про неможливість подати такі докази до закінчення судом з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами.

У відзиві на позовну заяву представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат

Калінін С.К. просив суд компенсувати на користь його довірительки витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн та надав докази на підтвердження розміру цих витрат.

Таким чином, докази на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу були подані представником відповідачки у строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. До інших видів правничої допомоги законодавець відніс види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. п. 2, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Захист клієнта, представництво його інтересів та інші види правничої допомоги адвокат здійснює на підставі договору про надання правничої допомоги (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові Верховного Суду від 03 листопада 2023 року у справі № 914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Отож при вирішенні заяви сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суд керуючись принципами пропорційності та справедливості процесуального закону, має обов`язок дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги

Подані стороною докази на підтвердження її витрат підлягають оцінці як з точки зору відповідності цих дій вимогам процесуального законодавства (ст. ст. 134, 137 ЦПК України), так і їх спрямованості на забезпечення права сторони (на користь якої ухвалене судове рішення) на відшкодування судових витрат.

Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумного необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (додаткова постанова Верховного Суду від 22 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, представником відповідачки було надано договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 26 серпня 2025 року № б/н/25, укладений між

ОСОБА_1 та адвокатським бюро "Калінін і Партнери"; додаток № 1 до цього договору; рекомендовані (мінімальні) ставки адвокатського гонорару (винагороди), затверджені рішення засновника адвокатського бюро "Калінін і Партнери" від 17 липня

2018 року № 3/2018; акт виконаних робіт (наданих) послуг від 02 вересня 2025 року.

Обставини справи є типовими для адвокатського бюро "Калінін і Партнери" (стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит), доводи, якими обґрунтовуються заперечення проти позову, є типовими у такій категорії справ, жодні докази не підтвердження підставності заперечень адвокатами адвокатського бюро "Калінін і Партнери" не збирались та до суду не подавались. Відзив, складений адвокатом адвокатським бюро "Калінін і Партнери", не вимагає багато часу для його підготовки.

Ураховуючи обставини цієї справи, явну неспівмірність заявлених до стягнення ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом адвокатського бюро "Калінін і Партнери" на виконання робіт, суд вважає, що стягненню з позивача на користь відповідачки підлягають витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 246, 270 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Калініна Сергія Костянтиновича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Артеміда-Ф" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Ухвалити у справі за позовом позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Артеміда-Ф" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості додаткове рішення.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Артеміда-Ф" (місцезнаходження: 79013, місто Київ, вулиця Степана Бандери, будинок 87, офіс 54; ідентифікаційний код в ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000 (дві тисячі) гривень 00 (нуль) копійок.

У задоволенні решти вимог заяви про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення додаткового рішення суду апеляційної скарги.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тарас АНДРЕЙЧУК