Справа № 161/7343/25
Провадження № 2-др/161/106/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
10 грудня 2025 року місто Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді Пахолюка А.М.,
при секретарі Корнійчук А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,-
Рішенням Луцького міськрайонного суду від 03 листопада 2025 року позовні вимоги позивача ОСОБА_2 задоволено частково.

Відповідач ОСОБА_1 подала заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у зазначеній цивільній справі, які складаються із витрат на правничу допомогу адвоката та витрат на проведення оцінки автомобіля. Просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу адвоката та витрат на проведення оцінки автомобіля в розмірі 24500 грн.

До судового засідання представник відповідача подала заяву про розгляд справи без її участі на підставі наявних у справі документів.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, хоча завчасно та належним чином були повідомленні про день, час та місце розгляду справи. Представником позивача до прийняття рішення по даній справі було заявлено про надання доказів понесення судових витрат протягом п`яти днів від дня складення повного тексту рішення, однак, такі докази подані не були. Також, просив зменшити розмір понесених судових витрат відповідачем, як неспівмірні.

Суд вважає, що розгляд справи можливо провести без участі сторін по наявних матеріалах справи, що не суперечить вимогам ч. 4 ст. 270 ЦПК України.

Аналізуючи матеріали справи, суд прийшов до висновку, що по даній справі необхідно постановити додаткове рішення.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Метою впровадження цього принципу пропорційності є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Судом встановлено, що 30.05.2025 року відповідач уклала договір №30/05/25 про надання правничої допомоги з адвокатським бюро «Дзюрило Анастасії» відповідно до умов якого, адвокатське бюро зобов`язується надати послуги клієнту за винагороду. За умовами договору про надання правничої допомоги від 30.05.2025 року, додаткової угоди №1 до договору, акта №61 про надання послуг професійної правничої допомоги від 01.09.2025 року, розмір понесених відповідачем витрат становить 22500 грн. (а.с. 128-135).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.11.2025 року позовні вимоги позивача задоволено частково, а саме: визнано об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 : квартиру АДРЕСА_1 , до складу якої входить: кімната 10,8 кв.м, кімната 11,9 кв.м, кухня 4,3 кв.м, санвузол 2,3 кв.м, , коридор 5,3 кв.м, загальною площею 34,2 кв.м, житловою площею 22,4 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобіль марки ВАЗ 21154, д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_2 . Проведено поділ спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а саме визнано право власності за кожним із подружжя по частини спільної квартири, визнано за ОСОБА_1 право власності на легковий автомобіль марки ВАЗ 21154, д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, припинивши право власності на частку у цьому майні ОСОБА_2 ; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у сумі половини ринкової вартості автомобіля марки марки ВАЗ 21154, д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, в розмірі 31311,50 грн. Стягнуто з відповідача 4858,50 грн. сплаченого судового збору, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (а.с. 154-156).

Інші судові витрати понесенні позивачем не були надані до суду ані до ухвалення судового рішення, ані протягом п`яти днів після його ухвалення, тому до розподілу не підлягали.

Відтак, суд вже вирішив питання про розподіл судових витрат постановляючи судове рішення від 03.11.2025 року про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Разом з тим, рішення суду було ухвалено на користь позивача, при цьому доводи сторони відповідача були спрямовані на відмову в повному обсязі в задоволенні вимог позивача.

Крім того, суд звертає увагу на те, що суд, вирішуючи позов позивача по суті не встановлював обставин необґрунтованості його позовних вимог.

При цьому, необґрунтованість дій позивача при вирішенні питання про відшкодування судових витрат, вирішується у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду (частина п`ята статті 142 ЦПК України). Процесуальний закон покладає на позивача обов`язок компенсувати відповідачеві понесені судові витрати у разі відмови у задоволенні заявлених ним позовних вимог.

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що відповідач понесла документально підтвердженні витрати на виготовлення звіту №14 від 05.06.2025 року про оцінку колісного транспортного засобу марки ВАЗ 21154, д.н.з. НОМЕР_1 в розмірі 2000 грн. (а.с. 71-93).

Оскільки, при визначені грошової компенсації позивачу у сумі половини ринкової вартості автомобіля, судом було враховано вищезазначений звіт №14 від 05.06.2025 року, виконаний на замовлення відповідача, то суд вважає, що до стягнення з позивача підлягає сума судових витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду у розмірі 1000 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 137, 141, 142, 270 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Ухвалити додаткове рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Відмовити в задоволенні вимог відповідача ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат в розмірі 22500 грн., а саме витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розглядусправи в розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Додаткове рішення в повному обсязі складено 10 грудня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.