Номер провадження: 22-ц/813/5394/25
Справа № 522/5085/22
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Коновалової В.А., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Булацевської Я.В.,

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представник позивачів ОСОБА_3

відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Дігуляра Василя Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 24 березня 2025 року, ухвалено у складі судді Шенцевої О.П., у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди,-

установив:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до ОСОБА_4 , ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, в якій просять стягнути солідарно з відповідачів на їх користь майнову шкоду, завдану залиттям квартири, у розмірі 94 749,40 грн. та понесені судові витрати, що складаються із судового збору 922,40 грн. та витрат на проведення експертного дослідження 6000,00 грн.

Позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що на підставі договору купівлі-продажу (реєстровий № 1020), посвідченому приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фуфаєвою О.О. 23.08.2002 року, вони є власниками квартири АДРЕСА_1 у рівних частках.

15 січня 2022 року сталося залиття квартири позивачів, про що 17.01.2022 комісією КП «ЖКС «Порто-Франківський» було складено акт обстеження. У акті зазначено, що причиною залиття є вихід з ладу трубопроводу системи центрального опалення на горищному приміщенні у зв`язку з закриттям відповідачами кранів на приборі нагріву у квартири АДРЕСА_2 , власниками якої у рівних частках вони є на підставі договору купівлі-продажу (реєстровий № 1142) від 07.08.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гордою І. В.

Внаслідок залиття належна позивачам квартира зазнала пошкоджень, для усунення яких необхідно виконати ремонтно-будівельні роботи, обсяг та вартість яких визначені експертом та згідно з висновком № 004/2022 будівельно-технічного експертного дослідження, складеного експертом Мазуровою І.С. 25 лютого 2022 року, становлять 87 757 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 24 березня 2025 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди залишено без задоволення.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначає, що експертом безпідставно включені в розрахунок вартості ремонтно-будівельних робіт за зведеним кошторисним розрахунком види пошкоджень в квартирі АДРЕСА_3 , які не відображені в Акті. Крім того, сторона відповідача довела відсутність вини у заподіянні шкоди квартирі позивачів, надавши висновок № 012/23 судової будівельно-технічної експертизи . Таким чином, на переконання суду, що сторона відповідача довела відсутність вини у заподіянні шкоди квартирі позивачів.

Доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 24 березня 2025 року адвокат Дігуляр Василь Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою та просив задовольнити її, рішення Приморського районного суду міста Одеси від 24 березня 2025 року справа №522/5085/22 скасувати. Прийняти нове рішення, яким позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди спричиненої залиттям квартири задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення було прийнято без врахування тих обставин, що справа розглядалась тривалий час, факт залиття квартири фактично не заперечувався, суд у рішенні припустився виключно формальної думки, без урахування всіх обставин справи, чим фактично позбавив право на суд.

Вважали, що обставини складання Акту обстеження відрізняються, отже цитування судом першої інстанції постанови Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 2-1974/11 (провадження № 61-4574св18) є недоречним.

Зазначали, що при розгляді справи судом не було взято до уваги, що Акт обстеження від 17 січня 2022 року складений комісією у складі начальника дільниці № 4 КП «ЖКС «ПортоФранківський» є неналежним доказом, так як, вказана форма не є типовою, оскільки не зазначено у вказаному нормативному документі та у додатку до нього наслідки недотримання вказаної форми.

Вважали, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини в завданні шкоди, а позивач доказує наявність шкоди та її розмір.

Посилання суду першої інстанції на підстави чому не прийнято до уваги Висновок. № 004/2022 від 25.02.2022 року складений експертом ОСОБА_9 щодо вартості нанесених матеріальних збитків - відсутне зазначення про кримінальну відповідальність, «лише цитуваня» Акту обстеження від 17 січня 2022 року комісією у складі начальника дільниці № 4 КП «ЖКС «ПортоФранківський» а не дослідження «технічної причини залиття квартири». При цьому, зазначали, що оцінюючи докази у скасованому заочному Рішенні по справі № 522/5085/22 від 05 жовтня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси, у складі головуючого судді Шенцевої О.П., було зазначено без будь-яких заперечень належність доказів як Акту обстеження від 17 січня 2022 року комісією у складі начальника дільниці № 4 КП «ЖКС «ПортоФранківський» так і Висновку № 004/2022 від 25.02.2022 року складений експертом Мазуровою Інгою Станіславівною. Але ж судом не зазначено чому у двох рішеннях по одній справі він дійшов різних висновків. Та обставина, що експертиза проведене особою яка проводила цю експертизу є атестованим судовим експертом, обізнана про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за статтями 384, 385 КК України, сам висновок є в достатній мірі інформативним щодо предмета доказування, а отже є допустимим письмовим доказом у справі, який слід оцінити у сукупності із іншими доказами у справі.

Вважали, що стороною Відповідачів у оскаржуваному рішенні не заперечувався факт залиття квартири Позивачів та спричинення шкоди.

Також зазначали, що висновок судового експерта ОСОБА_10 виклав ряд суперечливих питань, на які останній не зміг надати відповіді під час розгляду справи в суді першої інстанцїі, а тому вважали, що експертний висновок не може бути прийнято в якості допустимого докази у справі, а вирішити виниклі суперечності можливо лише шляхом виклику експерта до суду і опитування його в судовому засіданні з аналізом наданих відповідей.

Щодо явки сторін.

Сторони були повідомлені належним чином, до зали судових засідань з`явився представник позивачів Дігуляр Василь Васильович та представник відповідачів Склярова Лариса Юріївна.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши представників сторін, суддю-доповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

Колегією суддів встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу (реєстровий № 1020), посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фуфаєвою О.О. 23.08.2002 року.

Будинок АДРЕСА_4 має 4 поверхи, квартира позивачів розташована на 4-ому поверсі зазначеного будинку, що підтверджується технічним паспортом, виготовленим КП «БТІ та РОН» 12.08.2002.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_11 є власниками квартири АДРЕСА_2 в рівних частках на підставі договору купівлі-продажу (реєстровий № 1142), посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гордою І.В., що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 167951325, сформованою 24.05.2019. Квартира відповідачів розташована на 3-ому поверсі цього ж будинку.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

Згідно з ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 643/19078/15.

Під шкодою розуміють зменшення або втрату (загибель) певного особистого чи майнового блага.

Протиправною вважається така поведінка особи, яка порушує приписи закону чи іншого нормативного акта, або виявилася у невиконанні чи неналежному виконанні договірного зобов`язання.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою (дія або бездіяльність) і шкодою полягає в тому, що протиправна дія або бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, що завдана потерпілій особі, є наслідком протиправної поведінки заподіювача.

На підтвердження факту залиття та шкоди сторона позивача надала заяву, з якою 17 січня 2022 року позивач ОСОБА_2 звернувся до КП «ЖКС «Порто-Франківський». В цій заяві зазначено, що 15 січня 2022 року трапилося залиття належної йому квартири АДРЕСА_3 внаслідок чого у належній йому квартирі обвалилася стеля та пошкоджена підлога. Затоплення відбувається в третій раз. Вказує, що причиною залиття є розморожування стояку опалення квартири у АДРЕСА_5 у зв`язку з перекриттям кранів та відсутності перемички, а також порушенням при установці системи опалення у квартирі АДРЕСА_5 та її експлуатації. Просив з`ясувати причину залиття та його наслідки, скласти акт про залиття квартири, його наслідки і відшкодувати шкоду, завдану майну.

17 січня 2022 року комісією у складі начальника дільниці № 4 КП «ЖКС «Порто-Франківський» Кушніренко І.В., ст. майстра дільниці № 4 КП «ЖКС «Порто-Франківський» Прохорчука В.Є. та майстра дільниці №4 КП «ЖКС «Порто-Франківський» Козак С.І. було проведено обстеження квартири АДРЕСА_1 та складено Акт обстеження (далі Акт), в якому зазначено, що у житловій кімнаті пл.26 кв.м на стелі у квартирі позивачів спостерігаються сліди залиття та обвалення стелі. Причиною залиття являється передчасний вихід з даху трубопроводу системи центрального опалення на горищному приміщенні у зв`язку з закриттям відповідачами кранів на приборі нагріву у квартири АДРЕСА_5 , власником якої є ОСОБА_12 .

Факт отримання Акту стороною позивача підтверджується листом КП «ЖКС «Порто-Франківський» № С-44 від 25.01.2022 за підписом головного інженеру ОСОБА_13 .

На підтвердження пошкоджень, завданих залиттям приміщень квартири АДРЕСА_3 , причини залиття та вартості ремонтно-будівельних робіт (розміру заподіяної матеріальної шкоди) сторона позивача надала висновок експерта № 004/2022 будівельно-технічного експертного дослідження, складений 25.02.2022 експертом ОСОБА_9 .

Як вбачається з дослідження експертом встановлено наявність пошкоджень у квартирі АДРЕСА_5 , які вона виклала в дослідницькій частині висновку, вина була встановлена на підставі Акту та визначена вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір заподіяної матеріальної шкоди), які необхідно виконати для усунення виявлених пошкоджень в приміщення квартири АДРЕСА_3 , яка становить 87 757 (вісімдесят сім тисяч сімсот п`ятдесят сім) грн.

На спростування своєї вини представник сторони відповідачів зазначав, що наданий стороною позивача Акт є первинним документом, проте на його підставі неможливо встановити дійсні обставини залиття та його причини, оскільки він не містить усіх необхідних відомостей, встановлених законодавством, а також надав висновок № 012/23 судової будівельно-технічної експертизи за заявою учасника цивільної справи, складений судовим експертом Митніковим Г.П. 26.12.2023 року. Експерт дійшов висновку, що технічною причиною виходу з ладу трубопроводу системи центрального опалення на горищному приміщенні будинку АДРЕСА_4 не було закриття кранів на приборі нагріву в квартирі АДРЕСА_5 у цьому ж будинку, з якою пов`язується залиття квартири позивачів.

Згідно з ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Згідно з ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ст.81 ч.ч.1,6 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справ доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що на підставі проаналізованих надані позивачами доказів, що вони не є належними, достатніми та достовірними доказами наявності шкоди, протиправних дій та причинного зв`язку дій відповідача із заподіяною шкодою, а докази, надані відповідачами, спростовують їх вину у заподіянні шкоди з огляду на наступне.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил).

В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; дата та характер залиття; його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття; відомості про ознайомлення мешканців квартир з актом. Акт має бути затверджено начальником житлово-експлуатаційного органу.

У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 №12/20-11-197 «Щодо ремонту квартири після залиття» зазначено, що при складенні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної особи є обов`язковою. Тобто факт залиття, характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість) та його наслідків має бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов`язкової участі винної особи. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної сторони не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи - прізвище, ім`я, по батькові - підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин).

Отже, Акт є первинним документом, що засвідчує факт певної події, тобто залиття квартири.

Проаналізувавши наданий відповідачами Акт, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що він підтверджує факт залиття квартири АДРЕСА_1 , проте не може вважатися достатнім та достовірним доказом наявності шкоди, завданої залиттям, протиправних дій відповідачів та підтвердженням причинного зв`язку їх дій із заподіяною шкодою, оскільки він був складений без участі відповідачів, в ньому відсутні відомості про дату залиття квартири, не зазначені обсяги необхідного ремонту відображених пошкоджень приміщення квартири, він не затверджений начальником КП «ЖКС «Порто-Франківський», що є необхідною умовою для такого виду документу згідно з пунктом 2.3.6 Правил. В Акті не зазначені причини його складення у відсутність представників квартири АДРЕСА_5 , а також відсутні відомості про відмову відповідачів від підпису складеного акту.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 2-1974/11 (провадження № 61-4574св18), в якій зазначено, що акт, який не відповідає вимогам, викладеним у Правилах, не може бути належним і допустимим доказом заподіяння майнової шкоди.

Допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_14 пояснив, що 17.01.2022 року він працював старшим майстром дільниці № 4 КП «ЖКС «Порто-Франківський» та був присутній в квартирі АДРЕСА_3 , де було залиття, і Акт складався за його участі. При складані акту була присутня сусідка, ім`я якої він не знає. В квартирі АДРЕСА_5 він був присутній 18.01.2022 року, де встановив перемичку на трубі. Зазначив, що зробив фотофіксацію в квартирі відповідачів для запобігання залиття, проте акт її обстеження цієї квартири не складався. Про проведені роботи та фотофіксацію в квартирі АДРЕСА_5 своє керівництво не повідомляв.

Судова колегія вважає, що вірно було судом першої інстанції критично оцінено пояснення свідка, оскільки в складеному за його участі Акті відсутні відомості про необхідність проведення будь-яких робіт у квартирі відповідачів АДРЕСА_5 , в матеріалах справи відсутні докази фотофіксації прибору опалення в цій квартирі та будь-які відомості про проведені в ній роботи 18.01.2022 року.

Крім того, пояснення свідка ОСОБА_14 спростовуються відповіддю директора КП «ЖК Порто-Франківський» від 23.10.23 № 1547/11 на запит адвоката № 1-МО/ЛА від 12 жовтня 2023 року в інтересах відповідачів з вимогою надати відомості про огляд членами комісії КП «ЖКС «Порто-Франківський» квартири АДРЕСА_2 , здійснення фотофіксації та/або опису прибору нагріву в квартирі АДРЕСА_5 та пошкоджень в квартирі відповідачів. Зі змісту відповіді на запит вбачається, що адвокату були надані лише Акти перевірки готовності до опалювального періоду за 2020-2024 роки, Акт обстеження квартири АДРЕСА_3 від 17.01.2022, а інші документи, які зазначені у запиті, відсутні.

Допитана в судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_15 пояснила, що в під`їзді стіна була вся мокра та текла гаряча вода, вона подзвонила власникам квартири АДРЕСА_5 , а власників квартири АДРЕСА_3 не було вдома. Зазначила, що залиття ставалися і раніше, та вважає винними в цьому відповідачів, оскільки вони неправильно закривають крани на приборі опалювання.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно вважав, коли критично оцінив пояснення цього свідка, оскільки вона не є фахівцем, який може встановлювати причини залиття, а її пояснення з приводу вини відповідачів є власним припущенням.

Згідно з ч.ч.1,2,5,6 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Згідно з пунктом 1.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (в редакції Наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5), в редакції, чинній на проведення дослідження (далі Інструкція), відповідно до чинного законодавства для юридичних і фізичних осіб на договірних засадах експертами проводяться експертні дослідження, що потребують спеціальних знань та використання методів криміналістики і судової експертизи.

Згідно з пунктом 1.8 Інструкції експертне дослідження проводиться на підставі договору з експертом чи експертною установою, укладеною за письмовою заявою (листом) замовника (юридичної або фізичної особи), з обов`язковим зазначенням його реквізитів, з переліком питань, які підлягають розв`язанню, а також об`єктів, що надаються.

Вимоги до оформлення висновку передбачені пунктом 4.12 Інструкції, зокрема, у вступній частині висновку має бути обов`язково зазначено про попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України або за відмову від надання висновку за статтею 385 Кримінального кодексу України.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що у вступній частині наданого стороною позивача висновку експерта будівельно-технічного експертного дослідження, складеного 25.02.2022 експертом ОСОБА_9 , таке попередження відсутнє.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі проаналізованого висновку експерта дійшов вірного висновку, що він складений з порушенням ст.106 ЦПК України та Інструкції в частині оформлення висновку, а тому не є належним та допустимим доказом, що підтверджує наявність пошкоджень, завданих залиттям приміщень квартири АДРЕСА_3 , причини залиття та вартості ремонтно-будівельних робіт (розміру заподіяної матеріальної шкоди).

Аналогічні правові висновки стосовно застосування ст.106 ЦПК України викладені і у пунктах 66, 67, 70, 71 постанови ВП ВС від 18 грудня 2019 року (справа № 522/1029/18, провадження № 14-270цс19), в якій суд зазначив, що висновок експерта є неналежним доказом у випадку відсутності попередження про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України або за відмову від надання висновку за статтею 385 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про теплопостачання» № 2633-IV від 02.06.2005 (далі Закон № 2633-IV) проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.

Відповідно до ст.24 Закону № 2633-IV одним із основних обов`язків споживача теплової енергії є забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання.

Згідно з пунктом 2 Правил користування тепловою енергією (далі Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007, вони є обов`язковими для виконання усіма теплопостачальними організаціями незалежно від форми власності, споживачами, організаціями, що виконують проектування, пуск, налагодження та експлуатацію обладнання для виробництва, транспортування, постачання та використання теплової енергії.

Згідно з пунктом 3 Правил система теплоспоживання - це комплекс теплоспоживчих установок, з`єднаний із системою теплопостачання, призначений для задоволення потреб споживача відповідно до договору.

Згідно з пунктом 40 Правил споживач теплової енергії зобов`язаний забезпечувати належний стан обслуговування та безпечну експлуатацію власної системи теплоспоживання.

З аналізу цих норм законодавства можливо зробити висновок, що споживач повинен безпечно експлуатувати систему теплоспоживання та його обов`язки регламентуються нормативно-правовими актами, яких він має дотримуватися.

Працівники, які складали Акт, не є особами, що володіють спеціальними знаннями, необхідними для достовірного встановлення причини залиття. Натомість, відповідно до ч.1 ст.72 ЦПК України експерт є такою особою, який володіє спеціальними знаннями для дослідження та встановлення правил експлуатації приборів нагріву та трубопроводу системи опалення на горищному приміщенні будинку.

Дослідивши експертний висновок № 004/2022 від 25.02.2022 року в порядку ст.95 ЦПК України, суд першої інстанції вірно вважав, що не прийняв його і як письмовий доказ, що містить дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору з огляду на наступне.

Згідно з підпунктом 5.1 пункту 5 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (далі Рекомендації), затвердженою Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (в редакції Наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5) одним з основних питань будівельно-технічної експертизи є визначення технічного стану будівель, споруд та інженерних мереж, причин пошкоджень та руйнувань об`єктів та їх елементів, та відповідно до підпункту 5.1.1 Рекомендацій є встановлення технічної причини пошкоджень та руйнувань об`єкта нерухомого майна (елементів, конструкцій, інженерних мереж тощо).

Отже, з аналізу цих норм законодавства можливо зробити висновок, що експерт досліджує та встановлює технічну причину пошкодження та її зв`язок з завданою шкодою.

З висновку експерта вбачається, що при встановленні причини залиття вона керувалася методикою «Дослідження пошкоджень (дефектів) квартири внаслідок їх залиття Одеського НДІСЕ Міністерства юстиції України, зареєстрованою 05.06.2009, зазначивши, що аварії можуть відбуватися через неправильну експлуатацію квартиронаймачами санітарно-технічних приладів.

Проте, у її висновку відсутні будь-які дослідження технічного стану трубопроводу системи опалення на горищному приміщенні будинку АДРЕСА_4 та прибору нагріву в квартирі відповідачів АДРЕСА_5 у цьому ж будинку, не визначені правила його експлуатації з посиланням на нормативно-правові акти, які їх встановлюють, та відсутній висновок про порушення та/або неправильність експлуатації цього прибору та їх зв`язок з виходом з ладу трубопроводу системи опалення на горищному приміщенні у будинку АДРЕСА_4 .

З висновку експерта ОСОБА_9 № 004/2022 від 25.02.2022 року вбачається, що експерт встановила причину залиття приміщення лише на підставі Акту обстеження від 17.01.2022, обмежившись цитуванням причини залиття, яка в ньому зазначена, тобто технічна причина залиття квартири відповідно до наведеної Методики нею не досліджувалася та не встановлювалася.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недоведеність стороною позивача протиправності поведінки відповідачів, пов`язаною з порушеннями в експлуатації прибору нагріву в квартирі АДРЕСА_5 із-за закритих кранів на ньому, внаслідок чого неможливо встановити причинний зв`язок з їх діями та пошкодженнями в квартирі АДРЕСА_3 .

Крім того, з дослідницької частини цього висновку вбачається, що експерт при проведені візуального огляду квартири АДРЕСА_3 виявила пошкодження у вигляді тріщин окремих плиток, здуття і відставання у приміщенні № 1 коридорі, площею 8,1 кв.м (аркуш 7 висновку), а також наявність слідів від залиття, пошкодження матеріалів оздоблення стін у вигляді жовто-коричневих плям, відставання і пошкодження крайок, пошкодження здуття, відставання та просідання клепок від основи, патьоків у вигляді жовтих плям, тріщин на віконному у косі у приміщенні № 8 кімнаті пл.20,4 кв.м ( аркуш 8 висновку), які є наслідком залиття 15.01.2022 року.

Суд першої інстанції вірно не погодився з таким висновком експерта, оскільки виявлені нею пошкодження в Акті як первинному документі не відображені, та в ньому відсутні зауваження та заперечення позивачів щодо неповноти виявлених комісією пошкоджень, а також експертом не виключена можливість утворення цих пошкоджень внаслідок залиття квартири, що відбувалися раніше, що вбачається з заяви ОСОБА_2 від 17.01.2022 року на ім`я начальника КП «ЖКС «Порто-Франківський», яку експерт також досліджувала.

Також, в дослідницький частині зазначено, що експерт зробила обміри пошкоджень (аркуш 10 дослідження), але такі обміри нею не наведені в дослідницькій частині, хоча і застосовані в кошторисному розрахунку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що експертом безпідставно включені в розрахунок вартості ремонтно-будівельних робіт за зведеним кошторисним розрахунком види пошкоджень в квартирі АДРЕСА_3 , які не відображені в Акті.

Згідно з пунктом 4 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Незважаючи на те, що чинним законодавством встановлено презумпцію вини заподіювача шкоди, останній наділений правом здійснювати захист своїх прав та інтересів шляхом подання заперечень, доказів тощо, тобто вживати заходи, спрямовані на спростування такої презумпції.

На спростування своєї вини у залитті квартири сторона відповідача надала висновок № 012/23 судової будівельно-технічної експертизи за заявою учасника цивільної справи, складений експертом Митніковим Г.П. 26.12.2023 року, згідно з висновком якого не було технічною причиною виходу з ладу трубопроводу системи центрального опалення на горищному приміщенні будинку АДРЕСА_4 , з якою пов`язується залиття квартири АДРЕСА_3 у цьому ж будинку та відсутній причинно-наслідковий зв`язок між закриттям кранів на приборі нагріву (радіаторів) в квартирі АДРЕСА_5 з виходом з ладу трубопроводу системи центрального опалення на горищному приміщенні будинку АДРЕСА_4

Такого висновку експерт дійшов на підставі візуального огляду, з урахуванням схеми та вузлів з`єднань системи трубопроводу центрального опалення, розташованого на горищному приміщенні, технічного стану пошкодженої іржею (в місці зварного шва) сталевої електрозварної труби частини трубопроводу, типу підключення приборів нагріву (радіаторів) в квартирі АДРЕСА_2 , температури повітря (15.01.2022 температура повітря: середньодобова 3,2 градусів Цельсія, мінімальна 0,5 градусів Цельсія, максимальна 5,6 градусів Цельсія, 17.01.2022 температура повітря: середньодобова 1,9 градусів Цельсія, мінімальна мінус 1,0 градусів Цельсія, максимальна 5,3 градусів Цельсія), яка виключає заморожування трубопроводу (труб) внутрішньобудинкової системи опалення на горищі, а також того факту, що з 15 по 18 січня 2022 року будинок був відключений робітниками КП «ЖКС «Порто-Франківський» від міської мережі теплопостачання для виконання ремонтних робіти внутрішньобудинкової системи опалення.

Таким чином суд першої інстанцїі вірно зазначав, що сторона відповідача довела відсутність вини у заподіянні шкоди квартирі позивачів.

Враховуючи вищевикладені обставини, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими і судом першої інстанції та перевірені апеляційним судом, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги, що рішення було прийнято без врахування тих обставин, що справа розглядалась тривалий час, факт залиття квартири фактично не заперечувався, суд у рішенні припустився виключно формальної думки, без урахування всіх обставин справи, чим фактично позбавив право на суд, апеляційний суд вважає не слушними, так як жодними належними доказами позицію скаржника не обґрунтовано, жодних клопотання чи заяв, щодо отримання нових доказів на перевірку встановлених обставин не заявлялось, у зв`язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості задовольнити такі доводи.

Щодо доводів апеляційної скарги, що обставини складання Акту обстеження відрізняються, а цитування судом першої інстанції постанови Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 2-1974/11 (провадження № 61-4574св18) є недоречним, апеляційний суд вважає, що стороною скаржника жодних доказів в обґрунтування належно встановлених обставин судом ні під час розгляду судом першої інстанції ні під час апеляційного перегляду не заявлено, інших контрдоказів до справи не долучено, а тому такі твердження не заслуговують на задоволення.

Доводи апеляційної скарги, що при розгляді справи судом не було взято до уваги, що Акт обстеження від 17 січня 2022 року складений комісією у складі начальника дільниці № 4 КП «ЖКС «ПортоФранківський» є неналежним доказом, так як, вказана форма не є типовою, оскільки не зазначено у вказаному нормативному документі та у додатку до нього наслідки недотримання вказаної форми, апеляційний суд вважає, що такі доводи не заслуговують на задоволення, мають лише характер припущень, які стороною скаржника трактуються суб`єктивно на свою користь.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди, натомість судова колегія вважає, що судом першої інстанції належним чином встановлено, що таку презумпцію було спростовано відповідачем шляхом проведення судової експертизи, а тому такі доводи задоволенню не підлягають, так як належним чином та допустимими доказами не спростовано скаржником обставин, яким судом першої інстанції надано належної оцінки.

Доводи апеляційної скарги, щодо суперечливості правової позиції суду першої інстанції в двох рішеннях, щодо прийняття висновку судової експертизи № 004/2022 від 25.02.2022 року складений експертом Мазуровою Інгою Станіславівною, апеляційний суд вважає необгрнутованим належним чином, так як стороною скаржника враховуючи встановлені обставини не було позбавлено права звернутись з клопотанням про проведення додаткової або комплексної судової експертизи у підтвердження своєї позиції, але ж не скористувались своїм правом, а тому апеляційний суд позбавлений можливості з огляду на такі обставини задовольнити такі доводи.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що стороною Відповідачів у оскаржуваному рішенні не заперечувався факт залиття квартири Позивачів та спричинення шкоди, апеляційний суд вважає не слушним, адже цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а як вірно було встановлено судом першої інстанції, відповідачі належними та об`єктивними доказами довели відсутність в їх діях вини у заподіяній шкоді позивачу.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі скаржник.

Інших доводів скаржником не наведено, а тому апеляційний суд позбавлений можливості задовольнити апеляційну скаргу.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо про відсутність правових підстав для задоволення вимог скарги.

Частиною першою статті 229 ЦПК України передбачено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382384 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу адвоката Дігуляра Василя Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 24 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко