ПОСТАНОВА

Іменем України

13 листопада 2025 року м. Кропивницький

справа № 386/456/25

провадження № 22-ц/4809/1462/25

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

при секретарі Зайченко В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Терновенко Роман Миколайович, на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11 липня 2025 року (суддя Гришак А.М.) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Гайворонський відділ державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення від сплати заборгованості по аліментах,-

встановив:

У березні 2025 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 01.01.2012 між ним та ОСОБА_1 було укладено шлюб. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач вказав, що приблизно на початку березня 2014 року вони посварилися, та відповідачка з сином поїхала на пару тижнів до своєї матері та 11.03.2014 подала до суду позовну заяву про стягнення аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27.03.2014 Гайворонським районним судом Кіровоградської області було ухвалено рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (прибутків) на місяць, але не менше, ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, й стягувати щомісячно, починаючи з 11.03.2014 року до повноліття дитини.

Однак, вже на час проголошення рішення вони примирилися та продовжили жити однією сім`єю як чоловік та дружина. Він не переставав виховувати дитину та утримувати усю сім`ю. Тому відповідачка не отримувала в суді та не подавала до ДВС виконавчий лист про примусове виконання рішення суду.

Приблизно в середині липня 2024 року позивач та відповідач посварилися та відповідачка переїхала проживати разом із дітьми за адресою: АДРЕСА_1 , де і проживає на даний час. З того часу між ними примирення не було.

18.09.2024 відповідачка звернулася до Гайворонського районного суду із позовною заявою про стягнення аліментів на другу дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 02.10.2024 шлюб між ними розірвано.

17.10.2024 Гайворонським районним судом проголошено рішення у справі №385/1367/24, відповідно до якого суд вирішив стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, й стягувати щомісячно до повноліття дитини. Стягування розпочати з 18.09.2024.

23.09.2024 Гайворонським районним судом у справі №385/499/14-ц, за заявою ОСОБА_1 , винесена ухвала про видачу дублікату виконавчого листа у справі про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 .

09.10.2024 за виконавчим листом від 09.10.2024 у справі №385/499/14 та заяви ОСОБА_1 , Гайворонським відділом ДВС у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження №76258510, відповідно до якого почалося примусове стягнення коштів з позивача в рахунок аліментів.

Позивач вказав, що не відмовляється платити аліменти на своїх дітей та надавати їм фінансову допомогу, що він і продовжує робити регулярно та помісячно. Однак, у вказаному виконавчому провадженні ДВС почала стягувати кошти починаючи з листопада 2014 року. Станом на 03.02.2025 сукупний розмір заборгованості склав 197100,24 грн.

Посилаючись на те, що з часу реєстрації шлюбу 01.01.2012 до липня 2024 року він проживав з відповідачкою однією сім`єю, як чоловік і дружина, та повністю фінансово утримував дітей та дружину, тому вважає, що нарахування суми заборгованості по сплаті аліментів за період з листопада 2014 року по липень 2024 року є незаконним та несправедливим, у зв`язку з чим просить звільнити його від заборгованості за вказаний період в сумі 185 186, 99 грн.

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11 липня 2025 року позов задоволено.

Суд вирішив звільнити ОСОБА_2 від сплати заборгованості по аліментах за період з листопада 2014 року по липень 2024 року включно у розмірі 185189,99 грн., за виконавчим провадженням №76258510, що знаходиться в провадженні Гайворонського відділу державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1481,52 грн.

В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що проживання позивача з дитиною не є підставою для звільнення його від заборгованості, оскільки рішення про стягнення аліментів від 27.03.2014 залишалось чинним і позивач не звертався до суду з вимогою про його скасування або зміну. Під час спільного проживання позивач не сплачував аліменти в добровільному порядку та не довів це належними та допустимими доказами в суді першої інстанції, що саме він фінансово утримував дитину, як це встановлено судом першої інстанції. Навпаки, в суді першої інстанції встановлено, щ позивач не мав стабільного заробітку, офіційно не працював, і утримання сім`ї здійснювалося переважно за її рахунок та її батьків. Також суд першої інстанції не надав належної оцінки розрахунку заборгованості за виконавчим провадженням № 76258510 від 09.10.2024 року за період з листопада 2014 року по січень 2025 року, з якого вбачається, що позивач сплатив аліменти лише за листопад, грудень 2024 року та січень 2025 року. Це свідчить про те, що позивач фактично почав виконувати свій обов`язок зі сплати аліментів лише з листопада 2024 року, а не з липня 2024 року, як він стверджував у позові. Наявність заборгованості по аліментах після липня 2024 року спростовує доводи позивача про те, що він піклувався про сина та продовжує це робити. Це свідчить про те, що Позивач не утримував та не утримує свого сина, а тому в суду першої інстанції були відсутні правові підстави для звільнення його від заборгованості.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 27.03.2014, права №385/499/14 стягнуто з ОСОБА_2 , 1982 року народження, уродженця м. Гайворон Кіровоградської області, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (прибутків) відповідача на місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, й стягувати щомісячно, починаючи з 11.03.2014 року до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.23).

Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 23.09.2024, права №385/499/14-ц видано дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 385/499/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину (а.с. 22).

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 02.10.2024, справа №385/1142/24 розірвано шлюб, поміж ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 08.10.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гайворонського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 79 (а.с. 20).

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 17.10.2024, права №385/1367/24 стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Гайворон, Кіровоградської області, аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, й стягувати щомісячно до повноліття ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.21).

09.10.2024 року ОСОБА_1 подала до державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заяву про прийняття на виконання виконавчого листа №385/499/14-ц від 09.10.2024 року, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її користь (а.с. 26).

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 09.10.2024 року ВП №76258510 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №385/499/14-ц від 27.03.2014 року, який виданий 09.10.2024 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (прибутків) відповідача на місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, й стягувати щомісячно, починаючи з 11.03.2014 року до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.27).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 30.12.2024 року, складеного комісією у складі: Запорожець А.З. депутата Гайворонської міської ради, ОСОБА_5 жителя будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 - жителя будинку АДРЕСА_2 встановлено, що гр. ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в квартирі АДРЕСА_3 . В 2011 році гр. ОСОБА_2 одружився. Подружжя: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (1991 року народження) з дня одруження проживали однією сімєю і виховували двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), дочку ОСОБА_8 (2015 р.н.). однак в другій половині липня місяця 2024 р. гр. ОСОБА_1 з дітьми змінила місце проживання (а.с.34).

Згідно довідки №1275 з реєстру територіальної громади про місце реєстрації особи станом на 24.12.2024 р. ОСОБА_1 з 11.08.2012 по 24.10.2024 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 35).

З Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру Загальнообов`язкового державного соціального страхування, Форма ОК-7 вбачається, що ОСОБА_1 з 2011 року по 2025 рік отримувала доходи (а.с. 72-73).

Як вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_2 ОСОБА_2 з 31.07.2015 року по 06.08.2015 року працював у ФОП ОСОБА_9 , з 14.08.2015 року по 20.05.2016 року працював у ОСОБА_10 (а.с.108-109).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП 76258510 боржник: ОСОБА_2 станом на 01.11.2024 року має сукупний розмір заборгованості в розмірі 197 100,99 грн. (а.с. 111- 115).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору ОСОБА_2 отримав дохід: в 4 кварталі 2014 року 2043,09 грн, 1 квартал 2015 2703,17 грн., 2 квартал 2015 2720,99 грн., 3 квартал 2015 3370,05 грн., 4 квартал 2015 4200 грн., 1 квартал 2016 4410 грн., 2 квартал 2016 2496,27 грн., 4 квартал 2017 2383,87 грн., 4 квартал 2020 6651,43 грн., лютий 2024 135 грн., липень 2024 300 грн. (а.с 134-137).

Допитані у судовому засіданні суді першої інстанції свідки підтвердили факт спільного проживання сторін з дітьми однією сім`єю у період з листопада 2014 року по липень 2024 року, що і не заперечується позивачем.

Встановивши дані обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для звільнення позивача від заборгованості по аліментам, оскільки спільний син сторін, ОСОБА_3 , 2012 року народження, з листопада 2012 року по липень 2024 року, проживав як з батьком так із матір`ю, які спільно утримували його, тому у позивача був відсутній обов`язок сплачувати аліменти на утримання сина.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч. 8ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.2 ст. 197 СК України За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Відповідно до пункту 22 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року - суд, у випадках передбаченихстаттею 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам.

Аналіз зазначеної правової норми дає підстави для висновку про те, що платника аліментів може бути звільнено за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами у разі, якщо він доведе суду наявність у нього тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. При цьому вказана норма права не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для повного або часткового звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання проте, чи мають обставини, на які посилається платникаліментів,істотне значення,у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості.

При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що вимоги позивача про звільнення його від заборгованості по аліментам на утримання сина за період з листопада 2012 року по липень 2024 року є обґрунтованими, оскільки ним доведений факт спільного проживання та утримання дітей у вказаний період.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не утримував дітей у вказаний період не заслуговують на увагу суду, оскільки не доведені належними доказами. Відповідачкою не надано будь-яких доказів у вказаний період про те, що вона зверталася до позивача з вимогою щодо матеріального забезпечення дітей. При цьому, виконавчий лист за вишенням суду від 27.03.2014 пред`явила до виконання лише після спливу 10 років після ухвалення рішення про стягнення аліментів, а саме після припинення спільного проживання сторін.

Отже, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Терновенко Роман Миколайович, залишити без задоволення.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12.12.2025.

Судді:

О.А.Письменний О.Л. Дуковський Л.М. Дьомич