Справа № 466/3927/25 Головуючий у 1 інстанції Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/811/2628/25 Доповідач в 2-й інстанції Копняк С. М.
УХВАЛА

05 грудня 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С. М.,

суддів: Бойко С. М., Ніткевича А. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» про стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

в квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» (далі ПП «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб»), в якому просила стягнути з відповідача на її користь нараховані у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю кошти за період з 07 грудня 2024 року по 11 грудня 2024 в розмірі 5 126 грн 81 коп. та заборгованість із виплати заробітної плати за період листопад 2024 - січень 2025 в розмірі 42 716 грн 67 коп.

Позов мотивовано тим, що 01 червня 2021 року позивачку відповідно до наказу № 3105/18-к.тр від 31 травня 2021 року було прийнято на посаду юрисконсульта ПП «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб». 01 вересня 2022 року відповідно до наказу № 3108/30-к.тр її було переведено на посаду провідного юрисконсульта. 27 січня 2025 року позивачкою отримано рекомендоване поштові відправлення, яким їй скеровано наказ від 20 січня 2025 року № 2001/8-к.тр про звільнення за прогул без поважних причин (пункт 4 часини першої статті 40 КЗпП України). Вважає, що їй відповідачем всупереч положенням трудового законодавства не виплачено належну заробітну плату та інші виплати, зокрема, не виплачено допомогу по тимчасовій непрацездатності. Загальна сума нарахованих коштів у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності за період з 02 грудня 2024 року по 13 грудня 2024 року становить 11 414 грн 04 коп., яка без врахування ПДФО та військового збору становить 5 126 грн 81 коп. Крім того, відповідачем не виплачено заробітну плату за листопад 2024 року - січень 2025 року. Згідно наданого позивачкою розрахунку не виплачена заробітна плата за цей період становить 42 716 грн 67 коп.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 26 травня 2025 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» на користь ОСОБА_1 кошти нараховані у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю за період з 07 грудня 2024 року по 11 грудня 2024 року в розмірі 5 126 грн 81 коп.

Стягнуто з приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» на користь ОСОБА_1 заборгованість із виплати заробітної плати за період листопад 2024 року - січень 2025 року в розмірі 42 716 грн 67 коп.

Стягнуто з приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» в дохід держави 1 211 грн 20 коп.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 24 червня 2025 року заяву приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Роз`яснено заявникові, що заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення суду оскаржило «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб», подавши в липні 2025 року через систему «Електронний суд» апеляційну скаргу, яка підписана представником Миколайчуком Орестом Ігоровичем, в якій просить заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26 травня 2025 року скасувати частково, ухвалити нове рішення, яким у стягненні заборгованості із виплати заробітної плати за період листопад 2024 року - січень 2025 року в розмірі 42 716 грн 67 коп. відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки відповідач не має можливості розпоряджатися поточним рахунком, він не заперечує щодо того, щоб кошти, які надійшли від пенсійного фонду та призначені для виплати позивачці днів тимчасової непрацездатності, були стягнуті в примусовому порядку рішенням суду. Наведене свідчить, що ці позовні вимоги відповідачем визнаються, а виходячи з цих доводів та вимог апеляційної скарги, рішення суду в цій частині в апеляційному порядку не переглядається. Щодо стягнення заборгованості зі заробітної плати зазначає, що у спірний період позивачці був встановлений посадовий оклад в різних розмірах. Вказує, що частини нарахованої їй заробітної плати за листопад 2024 року позивачка отримала на картковий рахунок, а іншу готівковими коштами, що підтверджується відповідною платіжною відомістю. Починаючи з грудня 2024 року посадовий оклад позивачки складав 8 100 грн 00 коп., такий розмір був до моменту її звільнення. Враховуючи, що у грудні 2024 року позивачка була відсторонена від роботи у зв`язку із проведенням службового розслідування, заробітна плата та грудень 2024 року та січень 2025 року, за мінусом днів її відсторонення та днів прогулу, виплачена позивачці повністю та у відповідності до її посадового окладу.

В жовтні 2025 року від ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому міститься прохання рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, такий мотивований законністю та обґрунтованістю оскарженого рішення.

В липні, жовтні, листопаді та грудні 2025 року надійшли клопотання особи, яка подала апеляційну скаргу, в яких заявник просить провести розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, а також клопоче про виклик в судове засідання та допит як свідка ОСОБА_2 , яке мотивовані тим, що розгляд справи в письмовому провадженні обмежує право заявника на подачу доказів, гарантоване статтею 43 ЦПК України.

Розглянувши клопотання, колегія суддів доходить висновку, що такі не підлягають задоволенню з таких підстав.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою (частина перша статті 368 ЦПК України).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина тринадцята статті 7 ЦПК України).

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу (частина третя статті 368 ЦПК України).

Відповідно до статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37- 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що призначення справи у судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи у випадках, передбачених частинами першою та другою статті 369 ЦПК України вирішується судом апеляційної інстанції з урахуванням конкретних обставин справи, які у справі, що переглядається не встановлено, адже ціна позову в даній справі становить менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа не відносить до категорії справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, що не оспорюється в поданій апеляційній скарзі. Враховуючи наведене, задоволенню не підлягають також клопотання про виклик і допит свідка у справі.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без розгляду.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

У рішенні від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» (заяви № 17160/06 та № 35548/06, § 34) ЄСПЛ вкотре повторив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Форма і зміст апеляційної скарги визначені у статті 356 ЦПК України. пунктом 2 частини другої цієї статті визначено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (частина друга статті 357 ЦПК України тут і надалі за текстом в редакції Закону України від 29 червня 2023 року № 3200-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» (далі Закон № 3200-IX), який набрав чинності 21 липня 2023 року та введений в дію 18 жовтня 2023 року)).

Відповідно до положень частини п`ятої статті 14 ЦПК України суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Частиною шостою цієї статті Кодексу визначено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку. Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат. Якщо реєстрація електронного кабінету у Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суперечить релігійним переконанням особи, яка зобов`язана його зареєструвати відповідно до цієї частини, передбачені цим Кодексом процесуальні наслідки звернення до суду такою особою без реєстрації електронного кабінету у вигляді залишення її документа без руху, його повернення або залишення без розгляду не застосовуються за умови, що особа заявила про такі обставини одночасно із поданням відповідного документа шляхом подання окремої обґрунтованої письмової заяви.

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 30 серпня 2024 року в cправі №908/3731/23 зроблено такі висновки:

«Верховний Суд зазначає, що відповідно до норм ГПК зареєструвати електронний кабінет зобов`язані не всі суб`єкти. Такий обов`язок законодавець поклав лише вичерпне коло осіб, перелік яких наведений у частині шостій статті ГПК.

Приписи абзацу другого частини сьомої статті 42 ГПК спонукають осіб, перелік яких визначений частині шостій статті 6 цього Кодексу, виконати свій обов`язок з реєстрації електронного кабінету, усвідомлюючи, зокрема, можливі негативні процесуальні наслідки його невиконання, у тому числі передбачені цією нормою.

За змістом частин першої, третьої, четвертої статті 45 ГПК сторонами у судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Указом Президента України від 11 червня 2021 року № 231/2021 затверджено Стратегію розвитку системи правосуддя та конституційного судочинства на 2021 - 2023 роки (далі - Стратегія).

Підпунктом 4.1.4 пункту 4 розділу 4 «Напрями та заходи» Стратегії визначено, що з метою покращення доступу до правосуддя необхідно забезпечити розвиток електронного судочинства з урахуванням світових стандартів у галузі інформаційних технологій, його інтегрування в національну інфраструктуру електронного врядування через, зокрема, впровадження сучасного електронного діловодства в суді, електронного ведення справ, електронних комунікацій із судом, кабінету судді та кабінету учасника процесу.

З 05 жовтня 2021 року в Україні розпочала функціонувати ЄСІТС (до цього вона працювала в тестовому режимі і реєстрація електронного кабінету не була обов`язковою).

Відповідно до частини сьомої статті 15-1 Закону «Про судоустрій і статус суддів» Положення про ЄСІТС затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Державної судової адміністрації України та після консультацій з Радою суддів України.

05 жовтня 2021 року набрало чинності Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затверджене рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 (далі - Положення про ЄСІТС).

Отже, 05 жовтня 2021 року є датою початку функціонування підсистем (модулів) ЄСІТС: «Електронний кабінет», «Електронний Суд», підсистеми відеоконференцзв`язку (30 днів із дня опублікування Вищою радою правосуддя в газеті «Голос України» оголошення про створення та забезпечення функціонування вказаних підсистем (модулів) ЄСІТС) (див. пункту 7.27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 вересня 2023 року в справі № 204/2321/22).

У публічному оголошенні про початок функціонування ЄСІТС Вища рада правосуддя на своєму сайті (https://hcj.gov.ua/news/elektronne-sudochynstvo-v-diyi-v-ukrayini-oficiyno-pochynayut-funkcionuvaty-try-pidsystemy) повідомила, що, з 05 жовтня 2021 року починають офіційно функціонувати окремі підсистеми (модулі) ЄСІТС: «Електронний кабінет»; «Електронний суд»; підсистема відеоконференцзв`язку.

Вища рада правосуддя звернула увагу, що задля успішного користування сервісами згідно з вимогами чинного процесуального законодавства адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки мають зареєструвати офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку.

Вища рада правосуддя також вказала, що використання підсистем (модулів) ЄСІТС здійснюється у порядку, визначеному Положенням про ЄСІТС, затвердженим рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, та нормами процесуального законодавства, що регулюють порядок вчинення таких дій після початку функціонування відповідних підсистем (модулів) ЄСІТС.

Відповідне оголошення про початок роботи окремих модулів ЄСІТС було надруковане у газеті «Голос України» № 168 (7668) від 04 вересня 2021 року на 15 сторінці та на вебпорталі «Судова влада України».

Перша редакція частини шостої статті 6 ГПК не передбачала обов`язку всіх юридичних осіб зареєструвати електронні кабінети. Такий обов`язок встановлювався лише для адвокатів, нотаріусів, приватних виконавців, арбітражних керуючих, судових експертів, державних органів, органів місцевого самоврядування та суб`єктів господарювання державного та комунального секторів економіки.

Втім, у подальшому, протягом 2023 року, до частини шостої статті 6 ГПК були внесені зміни двома законами.

Спочатку абзац перший частини шостої статті 6 ГПК був викладений в редакції Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» № 3200-IX від 29 червня 2023 року(далі - Закон № 3200). Цей Закон передбачав, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку. Ця редакція набула чинності 18 жовтня 2023 року.

У пояснювальні записці до проекту Закону № 3200 також було вказано, що його метою є запровадження обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів у ЄСІТС представниками правничих професій, юридичними особами та фізичними особами-підприємцями. В обґрунтування необхідності прийняття проекту Закону № 3200 зазначено, зокрема, що проблема зі зволіканням у реєстрації офіційної електронної адреси пов`язана із тим, що чинне процесуальне законодавство України не містить достатніх важелів і стимулів, які спонукали б суб`єкта до реєстрації адреси в ЄСІТС. Суб`єкти, яких законодавець за законом зобов`язав мати офіційну електронну адресу в ЄСІТС та які до цього часу не виконали свого обов`язку, зможуть його ефективно та швидко виконати лише під загрозою негативних правових наслідків.

Діюча редакція абзацу першого частини шостої статті 6 ГПК щодо обов`язку юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України, зареєструвати електронні кабінети викладена в новій редакції Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо уточнення обов`язків учасників судової справи» від 19 жовтня 2023 року № 3424-IX (далі - Закон № 3424), який набув чинності 04 листопада 2023 року. Ця редакція уточнила перелік осіб, для яких була обов`язковою реєстрація електронного кабінету, зокрема виключені юридичні особи, створені за іноземним законодавством.

Як вже зазначалося, ця редакція передбачає, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в ЄСІКС або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в ЄСІКС або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Закон № 3424 передбачає, що він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім абзаців другого і третього підпункту «а» підпункту 2, абзаців другого і третього підпункту «а» підпункту 3 пункту 1 цього Закону в частині обов`язкової реєстрації юридичними особами (приватної форми власності) електронних кабінетів в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, які вводяться в дію через сім місяців з дня опублікування Закону №3200. Тобто, відповідні зміни до ГПК набули чинності 04.11.2023, тоді як до інших процесуальних кодексів - пізніше.

ЄСІКС може ефективно та повноцінно функціонувати, якщо всі учасники справи будуть мати електронні кабінети, це дозволить значно пришвидшити процес обміну документами та робить його менш витратним як для учасників справи, так і для суду. Саме тому законодавець після певного перехідного етапу, коли реєстрація електронного кабінету була добровільною, перейшов до запровадження обов`язкової реєстрації електронних кабінетів для певних категорій осіб.

Наведені зміни до закону дозволяють зрозуміти логіку законодавця, спрямовану на те, щоб зробити комунікацію з судом та учасниками господарського процесу через ЄСІКС обов`язковою, а це можливо лише якщо всі юридичні особи та фізичні особи - підприємці матимуть електронні кабінети (як обов`язковий реквізит, наприклад, рахунок у банку).

Електронний кабінет є сервісом, який розроблений та запропонований державою всім учасникам судових процесів. Особливістю повноцінного онлайн судочинства (електронного суду) є те, що особа - учасник справи повинна мати можливість вчинити будь-які процесуальні дії онлайн, у режимі 24/7, без необхідності фізичного відвідування пошти, банку чи суду.

Отже, відповідно до частин першої, четвертої статті 6 ГПК у господарських судах функціонує ЄСІКС. ЄСІКС відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Так, згідно із частиною восьмою статті 6 ГПК особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в ЄСІКС, можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою ЄСІКС, з використанням власного електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону «Про електронні довірчі послуги», якщо інше не передбачено цим Кодексом.

У 2014 році Україна уклала Угоду про асоціацію з Європейським Союзом (набула чинності з 01 вересня 2017 року). У статті 389 Угоди передбачено, що «сторони зміцнюють співробітництво щодо розвитку інформаційного суспільства на користь приватних осіб і бізнесу через забезпечення загальнодоступності інформаційно-комунікаційних технологій…».У статті 390 Угоди вказується, що співробітництво має на меті імплементацію національних стратегій інформаційного суспільства, розвиток всеохоплюючої нормативно-правової бази для електронних комунікацій…»

28 лютого 2022 року Україна подала заявку на членство у Європейському Союзі. 23 червня 2022 року Рада Європейського Союзу надала Україні статус кандидата. 14 грудня 2023 року відкрилися переговори про вступ України до Європейського Союзу. 21 червня 2024 року Рада Європейського Союзу затвердила рамки для переговорів про вступ для України. Переговірний розділ 23 охоплює право та політики Європейського Союзу у сферах незалежного та ефективного судочинства.

У 2021 році Єврокомісія затвердила програму цифрової трансформації 2030 цифровий компас: Шлях до цифрового десятиріччя" (Brussels, 9.3.2021 COM (2021) 118 final. Цифрова трансформація правосуддя (діджиталізація) є одним із ключових напрямків цієї програми. У програмі електронна комунікація між сторонами, електроне подання/отримання документів зазначаються у якості ключових цифрових інструментів, які вже використовуються у державах-членах.

Відтак тлумачення Верховним Судом чинних норм процесуального законодавства має здійснюватися з урахуванням мети створення ЄСІКС і повинно сприяти впровадженню цифрового правосуддя у відповідності до сучасних міжнародних стандартів, acquis communautaire Європейського Союзу (правова система Європейського Союзу, яка включає акти законодавства Європейського Союзу, але не обмежується ними), а не суперечити їм.

Крім того, Верховний Суд враховує, що в умовах воєнного стану багато юридичних осіб не знаходяться за своїми офіційними адресами (зазначеними у реєстрі, статуті, укладених договорах). У такому разі саме реєстрація електронного кабінету надає можливість особі бути обізнаною про наявні судові справи, швидко та своєчасно отримувати інформацію про подані до неї позови та ухвалені судові рішення, ефективно користуватися своїми процесуальними правами, незалежно від свого реального місцезнаходження, що сприяє виконанню завдання господарського судочинства - а саме, справедливому, неупередженому та своєчасному вирішенню судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляду інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Отже, Об`єднана палата вважає, що з 04 листопада 2023 (дата набуття змін до абзацу першого частини шостої статті 6 ГПК, внесених законом № 3424) у всіх юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України, виник обов`язок зареєструвати електронний кабінет».

Проте, в частині обов`язкової реєстрації юридичними особами (приватної форми власності) електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, такий обов`язок у цивільному та адміністративному судочинстві виник у згаданих осіб з 21 лютого 2024 року.

У постанові Верховного Суду від 13 грудня 2023 року в cправі №914/1258/22 зазначено таке:

«Відповідно до частини шостої статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку. Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Відповідно до відповіді № 333211 від 07 грудня 2023 року відповідач-2 не має зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС.

Відповідно до відповіді № 349633 від 14 грудня 2023 року відповідач-3 11 грудня 2023 року зареєстрував Електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС, тобто відповідач-3 на дату складання та підписання відзиву не мав цього кабінету, який він був зобов`язаний зареєструвати, що тягне за собою настання відповідних процесуальних наслідків.

Згідно частини четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зважаючи на вимоги процесуального законодавства та беручи до уваги, що із змісту відзиву відповідача-2 від 20 листопада 2023 року, який в силу вимог закону зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, вбачається, що він не містить відомостей про його реєстрацію і відповідач-2 не навів поважних причин невиконання такого обов`язку, та не вбачається, що відповідач-2 виконав вимоги вказаного процесуального законодавства щодо реєстрації свого електронного кабінету, відзив не може бути врахований судом касаційної інстанції».

Згідно зі частиною восьмою статті 14 ЦПК України реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі. Особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», якщо інше не передбачено цим Кодексом. Особливості використання електронного підпису або іншого засобу електронної ідентифікації в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, визначаються Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Якщо цим Кодексом встановлено вимогу зазначення у змісті процесуального документа відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету, особа, яка подає до суду відповідний процесуальний документ в електронній формі через електронний кабінет, звільняється від обов`язку зазначення відповідних відомостей.

Згідно із частиною п`ятою статті 17 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» здійснення правосуддя з використанням кваліфікованого електронного підпису чи печатки або інших засобів електронної ідентифікації вчиняється в порядку, встановленому законом.

Підпунктом 5.41 пункту 5 Розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішення Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 визначено (далі Положення про ЄСІТС), що електронний кабінет, це персональний кабінет (вебсервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) ЄСІТС, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів ЄСІТС або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу

Обов`язковість реєстрації Електронного кабінету в ЄСІТС для окремих категорій суб`єктів визначається процесуальним законодавством (пункт 10 Розділу ІІІ Положення про ЄСІТС).

Відповідно до пункту 11 Розділу ІІІ Положення про ЄСІТС процедура реєстрації Електронного кабінету фізичної особи та фізичної особи - підприємця здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису такої особи. Процедура реєстрації Електронного кабінету юридичної особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису керівника такої юридичної особи, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Сертифікат кваліфікованого електронного підпису такої посадової особи повинен містити ідентифікаційні дані як юридичної, так і посадової особи. Керівник юридичної особи засобами програмного забезпечення Електронного кабінету може уповноважувати працівників юридичної особи (в тому числі себе) або інших фізичних осіб чи фізичних осіб - підприємців на перегляд, створення та надсилання електронних документів, а також вчинення інших дій від імені юридичної особи з використанням власних Електронних кабінетів таких фізичних осіб чи фізичних осіб - підприємців.

Наказом державного підприємства «Інформаційні судові системи» від 29 грудня 2023 року № 230/ОД затверджено Інструкції з використанням підсистеми «Електронний кабінет» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі Інструкція), пунктом 4.2. якої обумовлено можливість реєстрації в систему фізичної або юридичної особи наявністю у відповідної особи чинного кваліфікованого електронного підпису (КЕП). Питання кабінету юридичної особи врегульовано розділом 8 цієї Інструкції.

Аналіз змісту наведених нормативно-правових актів, враховуючи висновки, викладені у згаданих постановах Верховного Суду, які підлягають врахування на підставі приписів частини четвертої статті 263 ЦПК України, дозволяє дійти висновку, що чине цивільне процесуальне законодавством не містить виключень, які б звільняли юридичну особу, яка має ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, від обов`язку зареєструвати електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Такими правом наділені виключно фізичні особи у разі, якщо реєстрація електронного кабінету у ЄСІТС суперечить релігійним переконанням особи, і така особа заявила про такі обставини одночасно із поданням відповідного документа шляхом подання окремої обґрунтованої письмової заяви.

Близький за змістом висновок викладений в ухвалах Верховного Суду від 29 вересня 2025 року в справі № 911/899/22 (911/3488/23).

Будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету (пункт 1 частини першої статті 183 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 184 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду. Суд повертає заяву (клопотання, заперечення) її заявнику без розгляду також у разі, якщо вона подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Відповідно до приписів частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Процесуальним законом визначено алгоритм дій суду при надходженні апеляційної скарги, зокрема щодо перевірки відповідності її форми і змісту вимогам закону та дотримання визначених законом процесуальних строків оскарження судових рішень, вирішення питання про поновлення цих строків, за умов наявності поважних причин їх пропуску. Процесуальними наслідками такої перевірки є: залишення апеляційної скарги без руху (частина перша статті 357 ЦПК України), поновлення строку на апеляційне оскарження (у разі пропуску строку з поважних причин за наявності відповідного клопотання) та відкриття апеляційного провадження у справі (статті 354, 359 ЦПК України), відмова у відкритті апеляційного провадження (з підстав, передбачених статтею 358 ЦПК України), повернення апеляційної скарги (стаття 185, частина п`ята статті 357 ЦПК України).

Поняття «суд, встановлений законом» стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (пункт 24 рішення ЄСПЛ від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № 29458/04 та № 29465/04).

ЦПК України встановлює повноваження, якими наділені суди кожної з інстанцій при прийнятті скарг (заяв) та розгляді справ по суті.

Висновки суду апеляційної інстанції про відповідність форми і змісту апеляційної скарги вимогам процесуального закону повинні мати місце до вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, а не після постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, якою суд фактично встановив відсутність перешкод для прийняття скарги до провадження та апеляційного перегляду судового рішення.

Так, статтею 362 ЦПК України визначено перелік підстав закриття апеляційного провадження.

До таких підстав процесуальне законодавство відносить випадки, якщо: 1) після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги; 2) після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати; 3) після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Зазначена норма не передбачає можливості закриття апеляційного провадження з підстави його помилкового відкриття (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 10 вересня 2025 року в справі № 601/485/23 (провадження № 14-139цс24)),

Згідно зі частиною четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (пункт 3 частини п`ятої статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 44 ЦПК України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (частина четверта статті 81 ЦПК України).

Одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є пропорційність (пункт 6 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Отже, на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Добросовісність необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі (частина друга статті 44 ЦПК України).

Наведений у частині другій статті 44 ЦПК України перелік дій, що можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним, суд може визнати таким зловживанням також інші дії, які мають відповідну спрямованість і характер.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 44 ЦПК України).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 29 липня 2025 року апеляційну скаргу приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26 травня 2025 року залишено без руху з підстав того що особа, яка подала апеляційну скаргу не має зареєстрованого електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, що є порушення норм частини 6 статті 14 ЦПК України. Звернуто увагу про обов`язок заявника зареєструвати електронний кабінет відповідно до статті 14 ЦПК України. Роз`яснено заявнику, що у разі не усунення недоліків апеляційної скарги, апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

04 серпня 2025 року від представника ПП Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» Миколайчука О. І. через систему «Електронний суд» надійшла заява щодо неможливості виконання обов`язку по реєстрації електронного кабінету ПП «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» з тих підстав, що в структурі компанії утворено виконавчий орган дирекцію у складі трьох осіб, відомості про яких містяться в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а технічний регламент ЄСІТС не передбачає можливості реєстрації електронного кабінету юридичної особи з накладенням трьох КЕП одночасно. Окрім цього, звертає увагу на неможливість внесення змін до Реєстру щодо осіб, які представляють інтереси підприємства через наявність ухвали господарського суду Львівської області від 19 листопада 2024 року в справі № 914/2841/24, якою вжито заходи забезпечення позову, які унеможливлюють внесення відповідних змін до Реєстру. Зі змісту резолютивної частини цієї ухвали вбачається, що судом заборонено проводити реєстраційні зміни щодо змін відносно ПП «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб», а саме, щодо відомостей про керівників, у тому числі щодо відомостей про склад дирекції підприємства (виконавчого органу). Наведене не свідчить про неможливість реєстрації ПП «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» свого електронного кабінету в ЄСІТС.

Судом апеляційної інстанції отримано відповідь № 137833678 про те, що ПП «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» () не має зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі електронний суд ЄСІТС, а також відповідь № 1693837 з Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України з якої убачається, що керівником цією юридичної особи, відомості по якого включено до Реєстру є Мельник Д.В., Луговський С. В., Висоцький Р. І., які є членами дирекції та мають право вчиняти дії від імені юридичної особи, а саме вирішувати питання поточної (оперативної) діяльності колегіально, згідно обмежень та відповідно до статуту від 16 жовтня 2023 року.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 22 серпня 2025 року апеляційну скаргу приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26 травня 2025 року залишено без руху з тих підстав, що до заяви про усунення недоліків апеляційної скарги не додано доказів звернення до системи ЄСІТС із заявою про реєстрацію електронного кабінету одним із членів дирекції, зокрема, яким укладено від імені товариства договір з адвокатом Миколайчуком О. І. від 10 травня 2025 року б/н про надання правничої допомоги, а також доказів відмови у зв`язку із необхідністю для реєстрації електронного кабінету використання КЕП усіх членів дирекції підприємства.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 15 вересня 2025 року заяву приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» про продовження строку для виконання вимог ухвали Львівського апеляційного суду від 22 серпня 2025 року про залишення апеляційної скарги приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26 травня 2025 року, задоволено, продовжено строк для виконання вимог ухвали Львівського апеляційного суду від 22 серпня 2025 року та встановлено такий тривалістю десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

25 вересня 2025 року від представника ПП «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» Миколайчука О. І. через систему «Електронний суд» надійшла заява на усунення недоліків апеляційної скарги, до якої поряд з іншими документами додано відповідь ДП «Інформаційні судові системи» на адвокатський запит представника, з якої убачається, що для можливості реєстрації в підсистемі електронний суд, інформація внесена в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України має відповідати інформації зазначеній в КЕП посадової особи, яка реєструє кабінет установи.

Також в матеріалах апеляційного оскарження, ПП «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» долучено відповідь ДП «Інформаційні судові системи», з якою убачається, що у випадку зазначення в Реєстрі інформації про декількох керівників установи, всі керівники, які мають в Реєстрі статус «керівник» зможуть авторизуватися в електронному кабінеті. В листі наведено посилання, за яким знаходиться детальний опис реєстрації кабінету та надання довіреностей представникам.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 25 вересня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26 травня 2025 року.

02 жовтня 2025 року матеріали цивільної справи № 466/3927/25 надійшли із суду першої інстанції до суду апеляційної інстанції.

Аналіз змісту матеріалів справи свідчить, що справа судом першої інстанції розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

До моменту ухвалення 26 травня 2025 року заочного рішення матеріали справи не містять доказів належного повідомлення відповідача (ПП «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб») про час та місце її розгляду. Саме відсутність реєстрації відповідача в підсистемі «Електронний кабінет» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яка є обов`язковою, позбавила можливості останнього бути обізнаним як щодо відкриття провадження у справі, так і щодо її розгляду та ухваленого рішення.

Примірник заочного рішення надіслано відповідачу на електронну пошту, а не до електронного кабінету.

03 червня 2025 року представник ПП «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» Миколайчук О. І. подав до суду через систему «Електронний суд» заяву про ознайомлення з матеріалами справи, а 12 червня 205 року подав заяву про перегляд заочного рішення, до яких додав ордер серії ВС № 1373237, виданий 02 червня 2025 року на представництво інтересів ПП «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» як у місцевому суді, так і в суді апеляційної інстанції. Ордер виданий на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 10 травня 2025 року. У заяві зазначено про те, що про ухвалення заочного рішення відповідач дізнався під час моніторингу ЄДРСР, що також є наслідком невиконання ним обов`язку щодо реєстрації електронного кабінету.

Під час перегляду заочного рішення як представник ПП «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» брала участь Гавдик М. З., яка діяла на підставі довіреності від 04 червня 2025 року, яка підписана усіма членами дирекції: Мельником Д. В., Луговським С. В., Висоцьким Р. І., що спростовує доводи заявника про неможливість діяти дирекцією підприємства колегіально в управлінні справами, і зокрема, при реєстрації електронного кабінету.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відсутність обов`язку чи об`єктивна неможливість зареєструвати ПП «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» електронний кабінет скаржником не доведено.

Наведене, за обставинами цієї справи дає підстави для висновку про те, що такі дії суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо його діджиталізації, адже наявність у представника юридичної особи зареєстрованого електронного кабінету не звільняє від обов`язку мати такий останню, оскільки саме вона є учасником справи, а не представник, який може змінюватися, внаслідок чого як сама юридична особа, так і новий представник будуть позбавлені можливості в повній мірі реалізовувати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обв`язки, зокрема, мати доступ до матеріалів справи (в т.ч. до електронної справи), бути повідомленими про час та місце її розгляду, про ухвалені рішення тощо, відтак визнаються колегією суддів зловживанням процесуальними правами, із застосуванням наслідків, передбачених частиною третьою статті 44 ЦПК України у спосіб залишення апеляційної скарги без розгляду.

Встановлення наведених вище обставин у випадку, коли відкриття апеляційного провадження відбулось за відсутності матеріалів справи, не позбавляє суд апеляційної інстанції можливості застосувати приписи статті 44 ЦПК України на стадії апеляційного розгляду (перегляду оскарженого судового рішення по суті) без ухвалення постанови за правилами статті 35 і глави 9 розділу III ЦПК України з особливостями, зазначеними у статті 382 цього Кодексу.

Такий висновки в цілому узгоджується з правовою позицією, сформованою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10 вересня 2025 року в справі № 601/485/23 (провадження № 14-139цс24).

Відповідно до частини другої статті 381 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без розгляду, підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні, адже можливість їх розподілу передбачена статтями 142, 257 ЦПК України лише для залишення позову без розгляду, а не залишення без розгляду документа у зв`язку із визнанням його подання зловживанням процесуальними правами.

Керуючись статтями 14, 44, 258 - 261, 268, 367, 368, 381 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» про стягнення заробітної плати, залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту її підписання.

Ухвала складена та підписана 05 грудня 2025 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич