Справа № 214/9802/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про прийняття до розгляду заяви

про перегляд заочного рішення

11 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Чернова Н.В., розглянувши матеріали заяви представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.05.2023 року у цивільній справі №214/9802/24 за позовною заявою Акціонерного товариство «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

ВСТАНОВИВ:

02.12.2025 року представник відповідача ОСОБА_1 - Волєва О.В. звернулась до суду із заявою, в якій просить суд прийняти заяву про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.01.2025 року, ухваленого по цивільній справі №214/9802/24; скасувати заочне рішення від 23.01.2025 року по цивільній справі №214/9802/24 про задоволення позовних вимог Акціонерного товариство «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Разом із заявою подано клопотання про поновлення строку на перегляд заочного рішення від 23.01.2025 року по цивільній справі №214/9802/24, в якому просить суд визнати причини пропуску строку звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення поважними та поновити строк.

В обґрунтування вимог заяви зазначено, що Заочним рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.01.2025 року у справі №214/9802/24позовні вимоги АТ "Криворізька теплоцентраль" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задоволено повністю. Позивач зазначає про наявність заборгованості за послуги теплопостачання за період за період 01.10.2013 року по 31.07.2024 року за спожиту послугу з постачання теплової енергії у розмірі 44 921, 51 грн., абонентське обслуговування в розмірі 263, 94 грн., інфляційні втрати в розмірі 14 651, 29 грн., 3% річних у розмірі 3 998, 33 грн., пеню у розмірі 327, 61 грн., а всього 64 162, 69 грн.; стягнути судовий збір в розмірі 3028, 00 грн. «Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу» (ст. 256 Цивільного кодексу України (далі ЦКУ). Згідно ст. 257 ЦКУ «Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки». «Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові» (ст.. 267 ЦКУ). Позивач звернувся до суду із позовом у листопаді 2024 року. Тобто, 3- річний строк давності, з огляду на заявлені вимоги, становить листопад 2021 року- листопад 2024 року. Решта заявленого знаходиться за межами строку позовної давності та позивач не має права на стягнення вказаних коштів. Проте, враховуючи той факт, що вона не приймала участі у розгляді справи з незалежних від мене причин, я не зміг заявити суду про застосування даного строку давності, внаслідок чого рішення потребує перегляду. Більше того, відповідно до статті 19 Закону України "Про житлово- комунальні послуги", в редакції що діяла за спірний період, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. При цьому, учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачений обов`язок споживача укласти договір на надання житлово- комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. В свою чергу, виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором (п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону). Натомість, виконавець послуг в особі позивача, якщо вважає мене споживачем своїх послуг, жодного разу не направив мені проект договору на надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території, чим порушив свій обов`язок визначений ст. 20 Закону. На сьогоднішній день договір з позивачем не укладався та пропозицій до його укладення не надходило. Відтак, незрозуміло на якій підставі позивач вказує про те, що відповідач мав сплатити вартість послуг з опалення до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, якщо вказані строки оплати жодним чином сторонами не врегульовані та не зазначені в Законі. Згідно ч.4 ст. 612 ЦКУ «Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора». «Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлено договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв лілового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора» (ст. 613 ЦКУ). Таким чином, внаслідок не направлення позивачем договору, він вважається таким, що прострочив своє зобов`язання. Саме в договорі, який має відповідати типовому, сторони узгоджують між собою строки і порядок оплати послуг. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2004 року, яка діяла до 01.05.19р.) «споживач фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу». В редакції Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. визначено поняття «індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги». Обов`язок зі сплати вартості житлово-комунальних послуг поширюється Законом саме на споживача: «Споживач зобов`язаний 5) оплачувати надані житлово- комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (ст. 7 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» від 09.11.17р.). Аналогічна норма була визначена ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуг» в редакції 2004 року: «Споживач зобов`язаний 5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом». Згідно перехідних положень ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.17р., вказані вище норми щодо визначення поняття споживача та його прав і обов`язків вступили в силу 10.06.18р. (через шість місяців після набрання чинності новим Законом), тож в період з 2021 року і до 2024 року діяли положення Закону від 2004 року). Виходячи із аналізу вищевказаних положень Закону, що діяли у спірний період, вбачається, що споживачем є особа, яка отримує (фактично) послуги, користується ними та їх споживає і як наслідок несе відповідальність у вигляді оплати. В сукупності, обставинами, які ідентифікують особу як споживача, є: наявність правового зв`язку з приміщенням; фактичне споживання послуг; наявність договору на надання послуг, укладеного з особою або від її імені. Таким чином, посилання позивача в позовній заяві на редакцію ЗУ «Про житлово- комунальні послуги», яка не діяла в період 01.12.2013-01.09.2024 рр., зокрема щодо визначення поняття індивідуальний споживач та його обов`язків (ст. ст. 1,7,9 Закону) є некоректними та виходять за межі правового регулювання спірного періоду. Крім того, позивач не пропонував нам укладати будь-який договір на отримання послуг з теплопостачання, що могло б свідчити про виникнення у мене обов`язків споживача (ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»). Також, в матеріалах справи відсутні відомості того, що в ряді спірних періодів, послуги теплопостачання дійсно не надавалися. За таких підстав, вважає що заявлені є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Таким чином, відповідач вважає, що наведені нею обставини є свідченням необхідності перегляду заочного рішення суду від 23.01.2025 року по справі №214/9802/24.

За результатами автоматизованого розподілу року матеріали заяви передано на розгляд судді Чернової Н.В.

Судом встановлено, що заява про перегляд заочного рішення відповідає вимогам ст. 285 ЦПК України, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, підсудна Саксаганському районному суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, підстави для залишення її без руху відсутні.

З огляду на зазначені відповідачем причини пропуску строку на подання заяви, з метою забезпечення доступу до правосуддя, суд вважає за можливе поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення як такий, що пропущений з поважних причин.

Керуючись ст. ст. 261, 280-288, 351-353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.01.2025 року у цивільній справі №214/9802/24 за позовною заявою Акціонерного товариство «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Прийняти до розгляду заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.05.2023 року у цивільній справі №214/9802/24 за позовною заявою Акціонерного товариство «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Призначити судове засідання по справі на 14 годин 15 хвилин 19 грудня 2025 року в приміщенні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за адресою: вул. Іллі Гайдука, 3-а, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, зал судових засідань №3, ІІ поверх.

Невідкладно надіслати копію заяви про перегляд заочного рішення разом з копіями доданих до неї матеріалів позивачеві.

У судове засідання викликати сторони, повідомивши їх у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду заяви. Зобов`язати представників надати до суду документи, які б підтверджували їх повноваження на представництво інтересів сторін в рамках даної справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Чернова