РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючої судді Балацької О.Р.,

з участю секретаря судового засідання Бугайчук А.Ю.,

учасників справи:

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

представник заінтересованої особи Департаменту соціальної та ветеранської політики Рівненської міської ради Плютинського Сергія Володимировича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Департамент соціальної та ветеранської політики Рівненської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції заявника та заінтересованої особи.

У Рівненський міський суд Рівненської області надійшла на розгляд заява ОСОБА_1 , заінтересована особа Департамент соціальної та ветеранської політики Рівненської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій заявник просить встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім?єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу.

Заяву обґрунтовує тим, що вона проживає разом із ОСОБА_3 , особою з інвалідністю І групи «А», однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, починаючи з 2015 року, оскільки вони спільно мешкають за однією адресою, ведуть спільний побут, мають взаємні права та обов`язки, що підтверджується довідками та може бути підтверджено свідками; необхідність встановлення цього факту обумовлена отриманою відмовою Департаменту соціальної та ветеранської політики Рівненської міської ради в оформленні соціальної послуги з догляду та компенсаційних виплат через відсутність документів про родинні зв`язки, при тому що заявник фактично здійснює догляд за ОСОБА_3 , не має доходів і перебуває на його утриманні, у зв`язку з чим просить суд встановити відповідний юридичний факт.

Представник заінтересованої особи Департаменту соціальної та ветеранської політики Рівненської міської ради Плютинський С.В. щодо вирішення справи поклався на розсуд суду.

ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 вересня 2025 року справу передано судді Балацькій О.Р.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 29 вересня 2025 року зазначена заява прийнята до розгляду, відкрито окреме провадження у справі з повідомленням (викликом) учасників справи. (а.с. 30)

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 30 жовтня 2025 року заявницю звільнено від сплати судового збору, клопотання про витребування доказів від Рівненського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та клопотання про виклик свідків задоволено. (а.с. 40-42)

Представник заінтересованої особи Департаменту соціальної та ветеранської політики Рівненської міської ради провідний спеціаліст юридичного відділу Плютинський С.В. подав до суду заяву, в якій зазначив, що вирішення справи покладає на розсуд суду, та просив розглянути заяву за відсутності представника Департаменту.

Від представника заявника Лазуріної І.М. до суду надійшла заява про розгляд заяви без участі заявниці та її представника.

Інших заяв та клопотань до суду від учасників справи не надходило.

Відповідно ч. 2 ст. 247, ч. 4 ст. 268 ЦПК України фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши фактичні обставини справи, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що заява про встановлення факту підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин

Суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично спільно проживає з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою ТОВ «Управляюча компанія «Рівне Дім Сервіс» від 30.05.2025 (а.с. 8) та штампом у паспорті ОСОБА_3 про місце реєстрації (а.с. 9, зворотній бік).

В судовому засіданні заявниця та представник заявниці працівник Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги завідувач сектору "Рівненське бюро правничої допомоги № 1" Лазуріна І.М. підтримали заявлені ними вимоги. Заявниця пояснила, що протягом багатьох років проживає з громадянином ОСОБА_3 однією сім`єю як дружина за вказаною адресою. Останні роки у зв`язку зі станом здоров`я чоловік постійно потребує стороннього догляду і вона весь свій час приділяє йому, однак з огляду на відсутність зареєстрованого шлюбу не може реалізувати права і пільги передбачені чинним законодавством.

Будучи допитаною в якості свідка ОСОБА_4 , надала суду пояснення наступного змісту: підтвердила, що заявниця разом із ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_2 близько десяти років, перебувають у стосунках як чоловік та дружина без офіційної реєстрації шлюбу, при цьому ОСОБА_3 потребує догляду, інші родичі йому не допомагають.

Свідок ОСОБА_5 , яка є сусідкою заявниці, у судовому засіданні підтвердила, що заявниця разом із ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_1 ; при цьому ОСОБА_3 є хворим, за ним здійснює догляд заявниця, яка дбайливо до нього ставиться, а оточуючі та сусіди сприймають їх як чоловіка та дружину.

ОСОБА_3 є особою з інвалідністю І групи «А» через загальне захворювання з ураженням центральної нервової системи та потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 907378 від 04.09.2024 (а.с. 10, 12-13). Через тяжкий стан здоров`я ОСОБА_3 не може самостійно пересуватися та здійснювати самообслуговування, що зумовлює необхідність догляду на непрофесійній основі.

У травні 2025 року заявниця звернулася до Департаменту соціальної та ветеранської політики Рівненської міської ради для оформлення соціальної послуги з догляду за ОСОБА_3 на непрофесійній основі. Відповідне звернення було відхилено (Повідомлення № 274 від 30.07.2025 р.) з формулюванням, що заявниця не є членом сім`ї ОСОБА_3 та відсутні документи, що підтверджують родинні зв`язки. (а.с. 14)

Заявниця не має власних доходів, перебуває на повному утриманні ОСОБА_3 , не має нерухомого майна та забезпечується коштами, що надаються ОСОБА_3 , який є її партнером по сімейному побуту. Відповідні документи щодо джерел доходу та майнового стану долучено до справи. (а.с. 20)

Суд встановив, що у паспорті ОСОБА_3 є штамп про реєстрацію шлюбу з ОСОБА_6 . Водночас заявниця надала відомості про існування судового провадження щодо розірвання цього шлюбу, що підтверджується повідомленням від 13.05.2002, а також відомостями отриманими на витребування документів з Державного реєстру актів цивільного стану для підтвердження факту розірвання шлюбу ОСОБА_3 .

Так, з Рівненського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області надійшла відповідь № 376/353/24.11-04-01 на ухвалу суду від 30.10.2025, у якій зазначено, що в актовому записі № 1321 про шлюб ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складеного Відділом 01.10.1994 проставлено відповідну відмітку 04.03.2003 про розірвання шлюбу вищевказаних осіб та вказано, що їх шлюб припинено згідно з рішенням мирового судді м. Сєвєрська судової дільниці № 1 від 24.09.2002, про що відділом ЗАГС Томської області російської федерації складено актовий запис № 130 від 17.02.2003.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що фактичне спільне проживання заявниці та ОСОБА_3 , їх ведення спільного господарства, здійснення взаємного догляду та піклування один про одного, а також визнання їх оточенням як подружжя свідчить про наявність юридичного факту, що має значення для реалізації прав та обов`язків, передбачених законодавством України, зокрема щодо надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі та призначення компенсаційних виплат.

ІV. Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд при прийнятті рішення

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз`яснень Верховного Суду у постанові від 10 липня 2024 року у справі № 686/11198/22 окреме провадження як вид цивільного судочинства характеризується певною специфікою процесуальної форми. Крім того, в окремому провадженні специфічне коло суб`єктів цивільного процесу - заявник і заінтересована особа (частина третя статті 42 ЦПК України). Заявник - це особа, яка порушує справу окремого провадження. Заінтересовані особи за змістом статті 4 ЦПК України, є особи, які беруть участь у справі, і які мають юридичну зацікавленість. Це коло осіб визначається взаємовідношеннями із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню, і які можуть вплинути на їх права та обов`язки.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки або чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Постанови Кабінету Міністрів України від 25 листопада 2005 № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» документи, які необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший та виплати пенсії, допомог» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, за документи про родинні відносини приймаються: 1) паспорт громадянина України; 2) свідоцтво про народження; 3)свідоцтво про шлюб; 4) рішення суду.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із "подружжя"; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07 грудня 2020 року у справі № 295/14208/18-ц (провадження № 61-12879св20).

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Факт спільного проживання заявниці та ОСОБА_3 підтверджено показаннями свідків, зокрема ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які у судовому засіданні підтвердили, що заявниця і ОСОБА_3 проживають разом протягом приблизно десяти років, ведуть спільний побут, взаємно піклуються один про одного, а оточуючі їх сприймають як чоловіка та дружину, а також іншими доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні.

Встановлені судом обставини справи щодо спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу свідчать про те, що вони проживають разом як одна сім`я, мають стосунки, притаманні подружжю.

При цьому, під час вирішення спору суд враховує, що в іншому зареєстрованому шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не перебувають, доказів зворотнього матеріали справи не містять.

У ОСОБА_3 наявна 1 група інвалідності, яка встановлена по серпень 2026 року, що стверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 907378.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви та наявність підстав для її задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 258, 273, 315, 316, 318, 319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Департамент соціальної та ветеранської політики Рівненської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16 грудня 2025 року.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: Департамент соціальної та ветеранської політики Рівненської міської ради, місцезнаходження: вул. Соборна, буд. 12, м. Рівне, 33028, .

Суддя Ольга БАЛАЦЬКА