П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року

м. Рівне

Справа № 557/1161/25

Провадження № 22-ц/4815/1459/25

Головуючий у Гощанському районному суді

Рівненської області: суддя Тишкун П.В.

Заочне рішення суду першої інстанції ухвалено

27 серпня 2025 року в селищі Гоща

Рівненського району Рівненської області

без фіксування судового засідання за допомогою

звукозаписувального технічного засобу

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий: Хилевич С.В.

судді: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" адвоката Роя Володимира Леонідовича на заочне рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 27 серпня 2025 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У липні 2025 року Акціонерне товариство "Приватбанк" (далі АТ КБ " Приватбанк" або банк) звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 36 092,40 гривень, з яких: 29 019,21 гривень - за тілом кредиту; 7 073,19 гривень - за простроченими відсотками.

Мотивуючи свої вимоги, позивач покликався на те, що 13 червня 2023 року позичальник підписав в електронній формі заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, погодив певні умови та отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, внаслідок чого між сторонами було укладено кредитний договір. Проте у зв`язку із тим, що позичальник порушував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, утворилась заборгованість, яка підлягала стягненню в судовому порядку.

Заочним рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 27 серпня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 13 червня 2023 року у розмірі 29 019,21 гривень.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ " Приватбанк" судовий збір у розмірі 1 947,61 гривень.

Приходячи до такого висновку, суд виходив із відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за простроченими відсотками у сумі 7 073,19 гривень, оскільки сторони не обумовили у письмовій формі ціну договору, яка встановлена у виді сплати процентів за користування кредитними коштами.

Також урахував те, що позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в т.ч. їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку як невід`ємні частини спірного договору. Натомість відсутніми є докази ознайомлення відповідача саме з тим текстом Умов та правил Приватбанку, адже банк неодноразово змінював ці Умови на своєму сайті в різні періоди і міг обрати будь-яку редакцію, вигідну для обґрунтування обставин спору.

Тому відсутні підстави для застосування правил ст. 634 ЦК України при вирішенні спірних правовідносин.

На заочне рішення суду представником АТ КБ "Приватбанк" адвокатом Роєм В.Л. подано апеляційну скаргу, де покликався на його незаконність та необґрунтованість, які полягали в неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності викладених у ньому висновків обставинам справи, порушенні норм процесуального права і неправильному застосуванні норм матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначалося про те, що заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписана у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP-пароля, про що вказано в полі "Підпис клієнта" із позначкою дати та часу. Згода на використання OTP-пароля як простого електронного підпису погоджена із ОСОБА_1 в іншій анкеті-заяві, яка підписана ним власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови Національного банку України від 13 грудня 2019 року № 151 "Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України". У цій заяві сторони обумовили істотні умови кредиту, у т.ч. відновлювальну кредитну лінію до 200 000 гривень, тип платіжної картки "Універсальна", строк кредитування 12 місяців із пролонгацією, процентну ставку 42% річних, обов`язок щомісячно сплачувати мінімальний платіж до кінця місяця, що настає після здійснення витрат, а також розмір такого платежу 5% від заборгованості, але не менше 100 гривень, або 10% у разі прострочення, починаючи з другого місяця.

Отже, у розумінні спірних правовідносин така заява є правочином і самодостатня для здійснення нарахування відсотків за користування кредитними грошовими коштами. При цьому позичальник упродовж строку користування кредитом, погашаючи заборгованість і за такими відсотками, заперечень щодо їхнього розміру та підстав нарахування не висловлював. У ході судового розгляду також заперечень щодо розміру заборгованості або доказів її повного погашення суду не надав. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків за його користування, обґрунтовуючи це відсутністю домовленості сторін щодо розміру процентів, які підлягали сплаті позичальником.

З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, ухваливши в цій частині нове, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за простроченими відсотками в сумі 7 073,19 гривень, а в іншій частині судове рішення залишити без змін.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався, хоча йому про це роз`яснювалось ухвалою Рівненського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Частиною 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені у ст. 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Статтею 204 ЦК України встановлено принцип презумпції правомірності правочину за яким правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст. 526 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 626, ст. 627, ч.1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 632 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку - АТ КБ "Приватбанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим кредитодавець має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно із ст. ст. 638, 1054, 1049, 1048 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст. 1054 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно зі ст. 10561 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (ч.1 ст. 9 Закону України "Про споживче кредитування").

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. (ч. 2 ст. 9 Закону України "Про споживче кредитування").

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит (ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування").

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів регулюються Законом України "Про електронну комерцію".

Відповідно до ч.ч. 3, 4, 6, 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 13 червня 2023 року про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ "Приватбанк" при підписанні якої підтвердив згоду на те, що заява позичальника разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, що розміщені у мережі Інтернет, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до виявленого бажання відповідачу відкрито кредитний рахунок у вигляді відновлюваної кредитної лінії, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці та встановлено початковий кредитний ліміт.

Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля, про що зазначено в полі підпис Клієнта із позначкою дати та часу. Використання OTP-пароля як простого електронного підпису погоджено із відповідачем у анкеті-заяві, яка підписана відповідачем власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови Національного банку України від 13 грудня 2019 року № 151 "Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України".

Встановлено, що відповідно до п. 9.2 договору сторонами погоджено певні істотні умови, а саме: тип кредиту та розмір кредитного ліміту відновлювана кредитна лінія до 200 000 гривень; тип кредитної картки картка "Універсальна"; строк кредитування 12 місяців із пролонгацією; пунктом 9.3 договору передбачено, що процентна ставка 42% річних, а кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п. 9.4 договору).

Тому суд зробив суперечливий висновок про те, що сторони не обумовили ціну кредитного договору у виді сплати відсотків за користування кредитним грошовими коштами.

За існуючих правовідносин притаманні кредитному договору істотні умови містила безпосередньо заява, яка укладена між сторонами в електронній формі.

Враховуючи, що між сторонами всупереч твердженням суду попередньої інстанції були узгоджені відповідні умови кредитування, на підставі яких здійснено нарахування заборгованості за відсотками, позивач розмір заборгованості обґрунтував, а відповідачем правильності обчислень, відсутності своєї вини в порушенні кредитних зобов`язань, і допущених порушень кредитором засад споживчого кредитування не спростовано, то підстави в стягненні 7 073,19 гривень заборгованості за простроченим відсотками відсутні.

Підставою для скасування оскаржуваного рішення та прийняття нового про стягнення усієї суми спірної заборгованості відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" адвоката Роя Володимира Леонідовича задовольнити частково.

Заочне рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 27 серпня 2025 року скасувати.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" 36 092 (тридцять шість тисяч дев`яносто дві) гривні 40 копійок заборгованості.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк"; місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001; .

Відповідач: ОСОБА_1 ; зареєствроане місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.О. Гордійчук

Н.М. Ковальчук