ХАДЖИБЕЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ___________
Справа №495/959/25
Пр. №2/521/4350/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Сегеди О.М.,

при секретарі Жулего М.І.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство «ДТЕК Одеські Електромережі» про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про визнання правочинів вчиненими під впливом обману та стягнення моральної шкоди,

встановив:

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (далі ТОВ «ООЕК») звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з зазначеним позовом до ОСОБА_1 , посилаючись на те, що відповідно до п.2 ч.2 ст. 62, 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» № 2019-VIII (далі-Закон № 2019-VIII), ТОВ «ООЕК» з 01 січня 2019 року є постачальником універсальних послуг на якого покладений спеціальний обов`язок, щодо постачання електричної енергії побутовим споживачам на території Одеської області.

Зазначив, що у зв`язку з реформою у сфері енергетики, всі діючі станом на 31 грудня 2018 року побутові споживачі постачальника за регульованим тарифом (АТ «ДТЕК Одеські електромережі») автоматично, без додаткової згоди самих споживачів, почали отримувати послуги постачання електричної енергії від нового постачальника електричної енергії (в Одеській області-це TOB «ООЕК») на умовах раніше укладених договорів про користування електричної енергії з побутовими споживачами. Такий порядок прямо врегульований п.13 Перехідних положень Закону № 2019-VIII, п. 2 та п. 4 Постанови № 312 від 14 березня 2018 року про затвердження «Правил роздрібного ринку електричної енергії».

З 01 січня 2019 року відповідно до ч.4 ст.63 63 Закону № 2019-VIII, п.8 Постанови НКРЕКП №312 від 14 березня 2018 року « Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», абз. 14 пп 1.1.2;ч.3 п.п.3.1.6; абз. 1-2 пп.3.1.7; абз.1-2 пп.3.2.1: абз.1 пп.3.2.5; пп.3.3.1; пп.3.3.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії», які затвердженіПостанови НКРЕКП №312 від 14 березня 2018 року (далі-ПРРЕЕ) постачання електричної енергії побутовим споживачам здійснюється на підставі публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розроблений ТОВ «ООЕК» на підставі типового договору (додаток №6 до ПРРЕЕ), а також публічної комерційної пропозиції №1-УП «Споживач: індивідуальний побутовий споживач, колективний побутовий споживач» (що є невід`ємною частиною та додатком №3 до договору постачання ринку електричної енергії постачальником універсальних послуг), що опубліковані на офіційному сайті https://ooek.оd.ua/, а також в газеті «Одеські вісті» від 29 грудня 2018 року №99.

Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов цього договору, що розміщений на офіціальному сайті постачальника універсальних послуг, а також в засобах масової інформації і не потребує двостороннього підписання паперової форми договору.

Фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії, про що прямо передбачено абз.5 п.13 розділу ХVІІ Закону№ 2019-VIII № 2019-VIII.

Вказував, що між ТОВ «ООЕК», який є постачальником електричної енергії та побутовим споживачем ОСОБА_1 , який є споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 був укладений договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, що розміщений на офіційному сайті https://ooek.оd.ua/, а також в газеті «Одеські вісті» від 29 грудня 2018 року №99, на умовах раніше укладеного договору з АТ « ДТЕК Одеські електромережі» № 05081/845 як з постачальником за регульованим тарифом, шляхом вчинення споживачем дій, що засвідчують його бажання укласти договір, а саме фактом споживання електроенергії та проведенням частковою оплатою.

Факт оплати споживачем за електричну енергію та фактичне споживання електричної енергії останнім, відповідно до вимог ПРРЕЕ та абз. 5 п.13 розділу ХVII «Про ринок електричної енергії», підтверджує те, що Договір про постачання електричної енергії вважається укладеним.

Відповідно до умов договору ТОВ «ООЕК» постачало електричну енергію на об`єкт побутового споживача, розташований адресою: Одеська область, Б. Дністровський район,

с. Затока, СК «Локомотив», 1025.

Зазначив, що для проведення розрахунків ТОВ «ООЕК» на ім`я відповідача відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Пунктом 4.12 ПРРЕЕ визначено, що розрахунки між споживачем та електро постачальником здійснюються за даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку.

Відповідно до п. 10 Постанови НКРЕКП №312 від 14 березня 2018 року функції оператора комерційного обліку покладені на оператора системи розподілу у мережах території своє ліцензованої діяльності, а саме АТ «ДТЕК Одеські електромережі» .

Вказував, що за розрахунковий період з липня 2024 року по жовтень 2024 року ТОВ «ООЕК» отримало від АТ «ДТЕК Одеські електромережі», як оператора системи розподілу дані комерційного обліку щодо фактичного споживання електричної енергії відповідачем за ці розрахункові періоди, з яких вбачається, що за особовим рахунком № НОМЕР_1 станом на 01 листопада 2024 року було спожито 42212 кВт.год. електричної енергії на суму 76209,05 грн.

Станом на дату подачі позову, відповідач оплату за спожиту електричну енергію не здійснював.

Оскільки відповідач не здійснив оплату за спожиту електричну енергію, то у нього виникла заборгованість за спожиту електроенергію за період з липня 2024 року по жовтень 2024 року включно в розмірі 76209,05 грн., інфляційні нарахування 4872,03 грн. та 3 відсотка річних 1001,10 грн.

Таким чином, сума заборгованості відповідача за споживання електричної енергії за липень-жовтень 2024 року складає 82082,18 грн.

Посилаючись на порушення своїх прав, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ООЕК» суму заборгованості за спожиту електроенергію за період з липня 2024 року по жовтень 2024 року включно, в розмірі 82082,18 грн., що складається: 76209,05 грн. - заборгованість за спожиту електричну енергію; 4872,03 грн. - інфляційні нарахування, 1001,10 грн. - 3 відсотка річних.

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Хаджибейського районного суду м. Одеси з зустрічним позовом, уточненим у подальшому до ТОВ «ООЕК», посилаючись на те, що оприлюднення публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг із замовчуванням інформації про суб`єктів правовідносин за цим договором є обманом, спрямованим на формування у споживачів впевненості в обов`язковасті розрахунків за цією офертою. Зазначив, що його дружина сумлінно сплачувала всі рахунки, виставлені за особовим рахунком № НОМЕР_1 . Вважає, що прийняття ТОВ «ООЕК» грошових коштів від осіб, які не є суб`єктами правовідносин, а саме від його дружини, свідчить про досягнення корислової мети обману, що підпадає під ознаки шахрайства (ст.190 КК України).

Стверджував, що дії ТОВ «ООЕК» що оприлюднення публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг із замовчуванням інформації про суб`єктів правовідносин за цим договором, прийняття грошових коштів від осіб, які не є сторонами договору, погрози відключення від електропостачання та подання безпідставного позову свідчать про примушування до правочинів під впливом обману та психічного тиску, що кваліфікується як шахрайство та вимагання.

Посилаючись на вищевказані обставини, ОСОБА_1 просив суд визнати сплату ОСОБА_2 грошових коштів на користь ТОВ«ООЕК» за особовим рахунком № НОМЕР_1 правочином вчиненим під впливом обману; визнати дії ТОВ «ООЕК» щодо прийняття платежів від ОСОБА_2 за особовим рахунком № НОМЕР_1 правочином, з застосуванням обману, та застосувати наслідки, передбачені ч.2 ст.230 ЦК України; визнати дії ТОВ«ООЕК» щодо звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості з осіб, які не є сторонами договору зловживанням правом та правочином з застосуванням психічного тиску вчиненим з метою вимагання, та застосувати наслідки, передбачені ч.2 ст. 231 ЦК України; стягнути з ТОВ«ООЕК» на користь подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарне стягнення компенсації моральної шкоди (компенсацію моральної шкоди) в розмірі 242686,00 грн. (а.с.59-63,164-166).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 березня 2025 року вищевказану цивільну справу було передано до Малиновського районного суду м. Одеси за підсудністю (а.с.41).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями Малиновського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2025 року, справу було передано на розгляд судді Сегеді О.М.

Справа отримана суддею 29 квітня 2025 року.

Ухвалою Малиновського суду від 29 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, та призначено підготовче судове засідання(а.с.47).

Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 28 травня 2025 року залучено до участі у цивільній справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» (а.с.104).

Ухвалою суду від 24 червня 2025 року зустрічний позов ОСОБА_1 залишений без руху (а.с.162-163).

Ухвалою суду від 24 червня 2025 року задоволено клопотання відповідача про витребування доказів (а.с.161).

Ухвалою суду від 17 вересня 2025 року заяву ОСОБА_1 про винесення окремої ухвали було залишено без задоволення (а.с.196).

Ухвалою суду від 17 вересня 2025 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «ООЕК» про визнання правочинів вчиненими під впливом обману та стягнення моральної шкоди (а.с.197).

Ухвалою суду від 11 листопада 2025 року по справі закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду (а.с.226).

Представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом, діюча на підставі довіреності від 03 грудня 2024 року в судове засіданні не з`явилась, надала заяву про підтримання позовних вимог та про відмову в задоволені зустрічних позовних вимог, а також просила суд розглянути справу за її відсутності. Раніше надала відповідь на відзив, заперечення щодо прийняття зустрічного позову, заперечення на клопотання відповідача про постановлення окремої ухвали у справі, відзив на зустрічну позовну заяву (а.с.144-148,149,185-186,199-205,242).

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст.128 ЦПК України. Раніше надав відзиви на позов, відповідь на заперечення та відзив ТОВ «ООЕК», заперечення щодо продовження розгляду справи (а.с.27-31,52-53,54-56,68-70,191-192,206-207,228).

Представник третьої особи, діюча на підставі довіреності від 12 березня 2024 року в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Раніше надала письмові пояснення та заяву по справі,посилаючись на те, що відповідно до постанови НКРЕКП№1345 від 06 листопада 2018 року АТ «ДТЕК Одеські електромережі» з 01 січня 2019 року виконує функції оператора системи розподілу на теприторії м. Одеси та Одеської області та функції постачальника послуг комерційного обліку та адміністратора комерційного обліку (п.п.5,10 постанови НКРЕКП№1345 від 06 листопада 2018 року).

Облік електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 здійснюється засобом обліку типу МТХЗR20.DD/3MI-OG4 №02041003, який встановлено ЩУ-04,Кв на стіні.

Нарахування обсягу спожитої електричної енергії здійснюється у відповідності до положень Кодексу комерційного обліку, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року №311, на підставі фактичних показів засобу обліку зафіксованих персоналом АТ «ДТЕК Одеські електромережі», та показів, зафіксованих та переданих клієнтом.

Розрахунковий період обсяги розподіленої електричної енергії зафіксовані у Інформаційній довідці АТ «ДТЕК Одеські електромережі».

Зазначила, що відповідно до підпунктів 8.6.1, 8.6.2, 8.6.3, 8.6.4, 8.6.5, 8.6.6, 8.6.11 розділу 8 главиУІІІ «Збір даних комерційного обліку» зчитування показів з личильників, встановлених у споживачів, може здійснюватися с поживачем, а також оператором системи або ППКО (у ролі ОЗД) відповідно до Кодексу та умов договору.

Згідно п.п. 8.6.5, 8.6.6 ККО, у разі неотримання оператором системи або ППКО (у ролі ОЗД) від споживача фактичних показів лічильника (ів) до кінця третього календарного дня місяця, що настає за розрахунковим, та за умови, що з технічних причин покази не отримані за допомогою засобів дистаційної передачі даних, оціночні покази лічильника на початок першої доби цього календарного місяця визначаються оператором системи або ППКО (у ролі ОЗД) шляхом додавання до останього отр иманого ними фактичного показу лічильника величини добутку середньодобового споживання на кількість днів (діб) між датою останнього зчитування фактичних показів та першим числом цього календарного місяця. Якщо за підсумками наступного місяця споживач надасть покази лічильника, визначення фактичного обсягу розподілу та споживання електричної енергії за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показів, показів, зчитаних оператором системи або ППКО та показів, на які споживачу здійснено розрахунки.

Відповідно до п. 1.1.2 ПРРЕЕ серед іншого визначає такі поняття як: контрольний огляд засобу комерційного обліку - виконання комплексу робіт з метою візуального обстеження цілісності засобу комерційного обліку (корпусу, скла, кріплення тощо), цілісності встановлених згідно з актом про пломбування пломб та наявності відбитків їх тавр, індикаторів, зняття показів засобів комерційного обліку (у разі виконання функцій постачальника послуг комерційного обліку), а також з метою виявлення самовільних підключень без використання спеціальних технічних засобів та/або часткового демонтажу будівельних конструкцій або оздоблювальних матеріалів; технічна перевірка - виконання комплексу робіт з метою визначення відповідності Кодексу комерційного обліку та відповідним нормативно-технічним документам стану вузла обліку електричної енергії (крім тих його характеристик та властивостей, забезпечення яких покладається на постачальника послуг комерційного обліку) та схеми його підключення, електропроводки та електроустановок від межі балансової належності до точки вимірювання, а також з метою виявлення позаоблікових підключень.

Вказувала, що 25 липня 2024 року персоналом АТ «ДТЕК Одеські електромережі» за адресою: АДРЕСА_1 було проведено технічну перевірку засобу обліку МТХЗR20.DD/3MI-OG4 №02041003 та складено акт №1318191 встановлення/заміни/технічної перевірки/ контрольного огляду/пломбування/збереження пломб вузла обліку (засобу обліку), встановленого на об`єкті споживача ОСОБА_1 , в яком у зазначені покази приладу обліку по «Загальній» зрні 05358,689 кВтг, «день» 01564,326 кВтг, «ніч» 03794,363 кВтг.

Після внесення інформації про технічну перевірку засобу обліку на особовий рахунок № НОМЕР_1 , було враховано трансформатори струму номіналом 150/5А та відповідні дані були надані ТОВ «ООЕК» (а.с.119-120,123, 124-128,168-169,236).

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності прийшов до висновку, про задоволення позовних вимог ТОВ «ООЕК» до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості та відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «ООЕК», виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про ринок електричної енергії» № 2019-VIII, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №312 (надалі ПРРЕЕ), та Законом України «Про житлово-комунальні послуги», тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.

Відповідно до 1.1.1. ПРРЕЕ правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.

Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби.

Судом встановлено, що ТОВ «ООЕК» є юридичною особою, яке діє на підставі Статуту, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань (а.с.8,11).

Встановлено, що ТОВ «ООЕК» з 01 січня 2019 року є постачальником універсальних послуг на якого покладений спеціальний обов`язок, щодо постачання електричної енергії побутовим споживачам на території Одеської області, відповідно до п.2 ч.2 ст. 62, 63 Закону № 2019-VIII. Реєстр Електропостачальників, які отримали доступ до електричних мереж оператора системи розподілу електричної енергії АТ «ДТЕК Одеські електромережі», публічно розміщений на сайті останнього: https://dtek-oem.com.ua/download/reiestr -elektropostachal-nykiv/.

Постановою НКРЕКП від 14 червня 2018 року №429 ТОВ «ООЕК» надано ліцензію з постачання електричної енергії (а.с.10).

У зв`язку з реформою у сфері енергетики, всі діючі станом на 31 грудня 2018 року побутові споживачі постачальника за регульованим тарифом (в Одеській області-це АТ «ДТЕК Одеські електромережі») автоматично, без додаткової згоди самих споживачів, почали отримувати послуги постачання електричної енергії від нового постачальника електричної енергії (в Одеській області-це TOB «ООЕК») на умовах раніше укладених договорів про користування електричної енергії з побутовими споживачами. Такий порядок прямо врегульований п.13 Перехідних положень Закону № 2019-VIII, п. 2 та п. 4 Постанови № 312 від 14 березня 2018 року про затвердження «Правил роздрібного ринку електричної енергії».

Згідно постанови НКРЕКП №1345 від 06 листопада 2018 року АТ «ДТЕК Одеські електромережі» з 01 січня 2019 року виконує функції оператора системи розподілу на теприторії м. Одеси та Одеської області та функції постачальника послуг комерційного обліку та адміністратора ком ерційного обліку (п.п.5,10 постанови НКРЕКП№1345 від 06 листопада 2018 року).

Судом встановлено, що з 01 січня 2019 року відповідно до ч.4 ст.63 63 Закону № 2019-VIII, п.8 Постанови НКРЕКП №312 від 14 березня 2018 року « Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», абз. 14 пп 1.1.2;ч.3 п.п.3.1.6; абз. 1-2 пп.3.1.7; абз.1-2 пп.3.2.1: абз.1 пп.3.2.5; пп.3.3.1; пп.3.3.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії», які затвердженіПостанови НКРЕКП №312 від 14 березня 2018 року (далі-ПРРЕЕ) постачання електричної енергії побутовим споживачам здійснюється на підставі публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розроблений ТОВ «ООЕК» на підставі типового договору (додаток №6 до ПРРЕЕ), а також публічної комерційної пропозиції №1-УП «Споживач: індивідуальний побутовий споживач, колективний побутовий споживач» (що є невід`ємною частиною та додатком №3 до договору постачання ринку електричної енергії постачальником універсальних послуг на), що опубліковані на офіційному сайті https://ooek.оd.ua/, а також в газеті «Одеські вісті» від 29 грудня 2018 року №99 (а.с.12).

Встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору дарування №853 від 28 липня 2014 року належить садовий будинок літ. «А», загальною площею 23,0 кв.м., садовий будинок літ. «Г» загальною площею 456,4 кв.м., вбиральня-душова літ. «Б», господарський блок літ. «В», вбиральня-душова літ. «Д», господарський блок літ. «Є», вбиральня-душова літ. «Ж», господарський блок літ. «З», споруди «1-6, загальною площею 479,4 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28 липня 2014 року (а.с.94).

Крім того, ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору дарування №854 від 28 липня 2014 року належить земельна ділянка, площею 0,074 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для ведення садівництва що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28 липня 2014 року (а.с.95).

З матеріалів справи вбачається, що у 2016 році між ОСОБА_1 та ПАТ «Одесаобленерго» (попередній постачальник електричної енергії) було укладено договір про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 .

Для укладення договору ОСОБА_1 були надані копія паспорту та ІПН, копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28 липня 2014 року, які були засвідчені ОСОБА_1 (а.с.94,95).

Встановлено, що з 01 січня 2019 року ТОВ «ООЕК» постачало електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 , на умовах раніш укладеного договору з попереднім постачальником електричної енергії, а споживач ОСОБА_1 використовував електричну енергію для власних потреб та здійснював розрахунки з енергопостачальником за спожиту електроенергію по обумовленим тарифам, у передбачені терміни, відповідно до особового рахунку № НОМЕР_1 , що підтверджується квітанціями (а.с.13,71,72,73).

Отже, на умовах раніше укладеного договору з попереднім постачальником електричної енергії відповідач почав отримувати послуги постачання електричної енергії від ТОВ «ООЕК» на підставі даних отриманих від попереднього постачальника.

У разі, якщо сторони виконують умови договору, а саме відбувається постачання електроенергії за вказаною адресою, а споживачем здійснюється оплата за надані послуги, то договір вважається фактично укладеним навіть у тому випадку, якщо йому не надано обумовленої законом форми. Такої ж думки дотримується Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), що викладена у постанові №312 від 14 березня 2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що облік електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 здійснюється засобом обліку типу МТХЗR20.DD/3MI-OG4 №02041003, який встановлено ЩУ-04,Кв на стіні.

Встановлено, що 08 липня 2019 року представником АТ «Одесаобленерго» за адресою: АДРЕСА_1 було складено акт №7291034 та акт на абонента ОСОБА_1 про відмову від підпису (а.с.132-133,134,135,136,137).

Нарахування обсягу спожитої електричної енергії здійснюється у відповідності до положень Кодексу комерційного обліку, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року №311, на підставі фактичних показів засобу обліку зафіксованих персоналом АТ «ДТЕК Одеські електромережі», та показів, зафіксованих та переданих клієнтом.

Відповідно до підпунктів 8.6.1, 8.6.2, 8.6.3, 8.6.4, 8.6.5, 8.6.6, 8.6.11розділу 8 главиУІІІ «Збір даних комерційного обліку» зчитування показів з личильників, встановлених у споживачів, може здійснюватися споживачем, а також оператором системи або ППКО (у ролі ОЗД) відповідно до Кодексу та умов договору.

Згідно п.п. 8.6.5, 8.6.6 ККО, у разі неотримання оператором системи або ППКО (у ролі ОЗД) від споживача фактичних показів лічильника (ів) до кінця третього календарного дня місяця, що настає за розрахунковим, та за умови, що з технічних причин покази не отримані за допомогою засобів дистаційної передачі даних, оціночні покази лічильника на початок першої доби цього календарного місяця визначаються оператором системи або ППКО (у ролі ОЗД) шляхом додавання до останього отриманого ними фактичного показу лічильника величини добутку середньодобового споживання на кількість днів (діб) між датою останнього зчитування фактичних показів та першим числом цього календарного місяця. Якщо за підсумками наступного місяця споживач надасть покази лічильника, визначення фактичного обсягу розподілу та споживання електричної енергії за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показів, показів, зчитаних оператором системи або ППКО та показів, на які споживачу здійснено розрахунки.

Пункт 1.1.2 ПРРЕЕ серед іншого визначає такі поняття як: контрольний огляд засобу комерційного обліку - виконання комплексу робіт з метою візуального обстеження цілісності засобу комерційного обліку (корпусу, скла, кріплення тощо), цілісності встановлених згідно з актом про пломбування пломб та наявності відбитків їх тавр, індикаторів, зняття показів засобів комерційного обліку (у разі виконання функцій постачальника послуг комерційного обліку), а також з метою виявлення самовільних підключень без використання спеціальних технічних засобів та/або часткового демонтажу будівельних конструкцій або оздоблювальних матеріалів; технічна перевірка - виконання комплексу робіт з метою визначення відповідності Кодексу комерційного обліку та відповідним нормативно-технічним документам стану вузла обліку електричної енергії (крім тих його характеристик та властивостей, забезпечення яких покладається на постачальника послуг комерційного обліку) та схеми його підключення, електропроводки та електроустановок від межі балансової належності до точки вимірювання, а також з метою виявлення позаоблікових підключень.

Встановлено, що 25 липня 2024 року персоналом АТ «ДТЕК Одеські електромережі» за адресою: АДРЕСА_1 було проведено технічну перевірку засобу обліку МТХЗR20.DD/3MI-OG4 №02041003 та складено акт №1318191 встановлення/заміни/технічної перевірки/ контрольного огляду/пломбування/збереження пломб вузла обліку (засобу обліку), встановленого на об`єкті споживача ОСОБА_1 , в якому у зазначені покази приладу обліку по «Загальній» зоні 05358,689 кВтг, «день» 01564,326 кВтг, «ніч» 03794,363 кВтг (а.с.138).

Крім того, 24 грудня 2024 року персоналом АТ «ДТЕК Одеські електромережі» за адресою: Одеська область, Білгород- Дністровський район, смт. Затока, СК «Локомотив», будинок 1025 було проведено технічну перевірку збереження пломб вузла обліку (засобу обліку) до 1000В (а.с.139).

Розрахунковий період обсяги розподіленої електричної енергії зафіксовані у Інформаційній довідці АТ «ДТЕК Одеські електромережі» (а.с.129-131).

Згідно особового рахунку № НОМЕР_1 за розрахунковий період з 01 червня 2024 року по 01 листопада 2024 року з показань електролічильника слідує, що боржником спожито електроенергії в кількості 42212 кВт/г на суму 76209,05 грн., а саме за липень 2024 року - 40802 кВт.г., за вересень 2024року -630 кВт.г., за жовтень 2024 року -780 кВт.г. електричної енергії(а.с.14).

Встановлено, що ОСОБА_1 оплату за спожиту електричну енергію за період з 01 червня 2024 року по 01 листопада 2024 року не здійснював, тому у останнього виникла заборгованість у розмірі 76209,05 грн.

Відповідно до п. 1.2.1. ПРЕЕ на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку.

Пунктами 1.2.7., 1.2.8 ПРЕЕ визначено, що постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання та зміст якого визначається постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил), та укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому споживачу, малому непобутовому споживачу або іншому споживачу, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору за умови наявності у споживача чинного договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії.

У разі, якщо сторони виконують умови договору, а саме відбувається постачання електроенергії за вказаною адресою, а споживачем здійснюється оплата за надані послуги, то договір вважається фактично укладеним навіть у тому випадку, якщо йому не надано обумовленої законом форми. Такої ж думки дотримується Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), що викладена у постанові №312 від 14 березня 2018 року.

Відповідно до ст. ст. ст. 638, 639 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

У даному випадку заявник постачає електричну енергію боржнику, а останнім здійснюється оплата за електроенергію.

Пунктом 5.5.5 ПРЕЕ визначено, що споживач електричної енергії зобов`язаний: 1) користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); 2) сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; 3) за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору; 4) здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Згідно п.4.12. ПРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Відповідно до п.4.21. ПРЕЕ оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно зі строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. Зазначені строки не можуть бути меншими за 5 днів з дня надання платіжного документа споживачу.

Згідно п.5.2.1 ПРЕЕ електропостачальник має право: 1) на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів.

Отже, зобов`язання за договором на користування електричною енергією як в частині оплат так і в частині дотримання вимог нормативно-технічних документів з забезпеченням технічного стану та безпечної експлуатації електроустановок мають виконуватися споживачем належним чином та у відповідності до укладеного договору та положень діючого законодавства.

Відповідно до загальних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках, і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг

Частиною 5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з постачання електричної енергії надається згідно з умовами договору та вимогами правил, затвердженими Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Крім того, Закон України "Про ринок електричної енергії" регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням електричної енергії за нормами якого, постачання електричної енергії - це продаж, включаючи перепродаж, електричної енергії, а споживачі енергії - це фізичні особи, у тому числі фізична особа-підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.

З показань електролічильника за особовим рахунком № НОМЕР_1 за розрахунковий період з 01 червня 2024 року по 01 листопада 2024 року слідує, що боржником спожито електроенергії в кількості 42212 кВт/г на суму 76209,05 грн., а саме за липень 2024 року - 40802 кВт.г., за вересень 2024 року -630 кВт.г., за жовтень 2024 року -780 кВт.г. електричної енергії(а.с.14).

Встановлено, що за вказаний розрахунковий період ОСОБА_1 оплату за спожиту електричну енергію за період з 01 червня 2024 року по 01 листопада 2024 року не здійснював тому у останнього виникла заборгованість у розмірі 76209,05 грн.

Таким чином, за особовим рахунком № НОМЕР_1 за вказаний розрахунковий період нараховано заборгованість у розмірі 76209,05 грн.

Щодо заявлених стягнення 3 % річних та інфляційних втрат слід зазначити наступне.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановлено, що за період з 01 червня 2024 року по 01 листопада 2024 року відповідачу було нараховані у відповідності до ст. 625 ЦК України інфляційні витрати у розмірі 4872,03 грн. та за весь період прострочення 3 % річних у розмірі 1001,10 грн.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ООЕК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «ООЕК», то суд вважає, що в задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовти у повному обсязі, у зв`язку з їх недоведеністю і необгрунтованістю.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно з ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Звертаючись з позовом про визнання недійсним правочину, позивач ОСОБА_1 згідно з вимогами статей 13, 74 ГПК України повинен довести наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення. Без доведення позивачем обставин недодержання сторонами в момент вчинення оспорюваного правочину конкретних вимог законодавства у суду відсутні підстави для задоволення відповідного позову.

Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, згідно з якою, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Виходячи із змісту зазначеної норми, правочин визнається вчиненим внаслідок обману у разі навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Суб`єктом введення в оману є сторона правочину як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.

Таким чином за змістом наведеної норми з урахуванням частини першої статті 229 ЦК України, істотне значення має обман щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

При цьому сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину (частина друга статті 230 ЦК України).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що тлумачення норм статті 230 ЦК України дає підстави для висновку про те, що під обманом розуміють умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.

Тобто правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Отже, правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 ЦК України.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28.08.2019 у справі № 753/10863/16-ц, від 02.10.2019 у справі № 140/2589/15-ц, від 06.04.2020 у справі № 293/780/18, від 28.04.2020 у справі № 263/16688/17, від 11.09.2024 у справі № 697/1148/23, від 04.12.2024 у справі № 761/6243/19, тощо.

Верховний суд у постановах від 31 березня 2021 року у справі № 910/18600/19, від 16 грудня 2021 року у справі № 910/15715/19 наголосив, що при вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі статті 230 ЦК України суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем факту обману.

Під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації або фізичної особи, що вчинила правочин, шляхом: повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності; заперечення наявності обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину; замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину. Отже, обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть. При цьому особа, яка діяла під впливом обману, повинна довести не лише факт обману, а й наявність умислу в діях відповідача та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб`єктом введення в оману є сторона правочину, як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.

Суд вважає, що ОСОБА_1 заявляючи вимоги про визнання оплати ОСОБА_2 грошових коштів на користь ТОВ«ООЕК» за особовим рахунком № НОМЕР_1 правочином вчиненим під впливом обману, а також визнання дій ТОВ«ООЕК» щодо прийняття платежів від ОСОБА_2 за особовим рахунком № НОМЕР_1 правочином, з застосуванням обману, визнання дій ТОВ«ООЕК» щодо звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості з осіб, які не є сторонами договору зловживанням правом та правочином з застосуванням психічного тиску вчиненим з метою вимагання, не доведено істотних обставин, зокрема, наявність умислу з боку ТОВ «ООЕК» щодо введення ОСОБА_2 в оману, а також і сам факт обману.

За приписами ст. 74 ГПК України обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Крім того, суд вважає, що ОСОБА_1 звернувшись з вищезазначеними вимогами щодо прав ОСОБА_2 обрав неналежний спосіб захисту своїх прав.

Обрання неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.

Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (п. 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (п. 52), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (п. 76).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не є стороною по справі і з самостійними вимогами про свій захист до суду не зверталась.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Судовий збір у справі складає 2422,40 грн., якій сплачений позивачем при зверненні до суду (а.с.9).

Оскільки відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом 2 групи загального захворювання, що підтверджується довідкою МСЕК, то він від сплати судового збору звільнений відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» (а.с.167).

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство «ДТЕК Одеські Електромережі» про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий Малиновським РВ УМВС України в Одеській області 25 жовтня 1996 року, РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (65007, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 88, ) заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01 червня 2024 року по 01 листопада 2024 року в розмірі 76209 (сімдесят шість тисяч двісті дев`ять) гривень 05 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий Малиновським РВ УМВС України в Одеській області 25 жовтня 1996 року, РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (65007, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 88, ) інфляційні витрати у розмірі 4872 (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві) гривні 03 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий Малиновським РВ УМВС України в Одеській області 25 жовтня 1996 року, РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (65007, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 10 копійок88, ) три відсотка річних у розмірі 1001 (одна тисяча одна) гривня 10 копійок.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про визнання правочинів вчиненими під впливом обману та стягнення моральної шкоди - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10 грудня 2025 року.

Суддя: О.М. Сегеда