УХВАЛА

09 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 132/942/25

провадження № 61-14991ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Пророка В. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , Калинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

1. У березні 2025 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою, відповідно до якої просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт загибелі (смерті) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Котюжинці, Хмільницького (Калинівського) району Вінницької області, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання ним обов`язків військової служби при виконанні бойового завдання на захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Луганської області, пов`язаного із захистом Батьківщини, у віці 53 роки, поблизу с. Білогорівка, Луганської обл., який на час смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Калинівський районний суд Вінницької області рішенням від 24 липня

2025 року заяву задовольнив. Встановив факт, що має юридичне значення,

а саме: факт загибелі (смерті) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Котюжинці, Хмільницького (Калинівського) району Вінницької області, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання ним обов`язків військової служби при виконанні бойового завдання на захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Луганської області, пов`язаного із захистом Батьківщини, у віці 53 роки, поблизу с. Білогорівка, Луганської обл., який на час смерті був зареєстрований

за адресою:

АДРЕСА_1 .

3. Вінницький апеляційний суд постановою від 29 жовтня 2025 року апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнив, рішення Калинівського районного суду Вінницької області 24 липня 2025 року скасував

та ухвалив нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовив.

4. 28 листопада 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє

представник - адвокат Чернілевська Р. В.,через підсистему «Електронний суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Вінницького апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року.

5. Підставою касаційного оскарження заявник визначає пункт 1

частини другої статті 389 ЦПК України зазначаючи, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2024 року

у справі № 506/358/22.

6. Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов наступних висновків.

7. Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

8. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити

у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

9. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

10. Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову

у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

11. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

12. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

(частина перша, друга, п`ята статті 263 ЦПК України).

13. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

14. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

15. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права

(частина перша статті 129 Конституції України).

16. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

17. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме

провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

18. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.

19. Пунктом 8 частини статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

20. У заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт (частина перша, друга статті 318 ЦПК України).

21. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

22. При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою.

23. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня

2021 року у справі № 591/1461/19.

24. Встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8

частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті (постанова Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22).

25. Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

26. Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

27. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України).

28. Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

29. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

30. Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

31. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

32. Відповідно до положень статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України).

33. Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду

від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22.

34. Ухвалюючи рішення про задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником наведено достатньо аргументів та надано достатньо доказів, які, з урахуванням положень статті 317 ЦПК України, дають підстави саме для встановлення факту загибелі ОСОБА_4 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання ним обов`язків військової служби при виконанні бойового завдання на захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Луганської області, пов`язаного із захистом Батьківщини, у віці 53 роки, поблизу с. Білогорівка, Луганської області.

35. Суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції зазначив, що підстав для задоволення заяви на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України немає, оскільки надані заявником письмові докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть ОСОБА_4 , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення його смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть останнього.

36. У постанові Верховного Суду від 13 березня 2024 року

у справі № 204/7924/23 зазначено, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України).

37. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц вказано, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

38. Суд апеляційної інстанції, встановивши, що надані заявником докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть ОСОБА_4 , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення його смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_4 на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України.

39. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Пономарьов проти України» та ін.) повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

40. Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права, та зводяться до необхідності переоцінки доказів у справі.

41. Отже, оскільки Верховний Суд уже викладав у своїх постановах висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до таких висновків,

у відкритті касаційного провадження суд відмовляє.

42. Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді А. А. Калараш

Є. В. Петров

В. В. Пророк