Справа № 601/3068/25
Провадження № 2-з/601/9/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Коротича І.А.,

за участю секретаря судового засідання Бончик А.П.

розглянувши заяву адвоката Карої Діани Юріївни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 601/3068/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП, -

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 через представника - адвоката Кару Д.Ю. звернулася до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП.

Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2025 року, відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

02.12.2025 адвокатом Карою Д.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_1 подано заяву, в якій остання просить суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом: накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер № :01:002:0724, загальною площею 0,1548 га., що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Михайловою Г.В., зареєстрованого в реєстрі за №1975 від 19.12.2023 року та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна; накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер № :01:002:0377, загальною площею 1,5105 га., що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Михайловою Г.В., зареєстрованого в реєстрі за №1974 від 19.12.2023 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна; накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер № :01:002:0567, загальною площею 2,3111 га., що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Михайловою Г.В, зареєстрованого в реєстрі за №422 від 04.04.2023 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна; накладення арешту на житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Михайловою Г.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1872 від 26.10.2018 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна; накладення арешту на транспортний засіб - легковий автомобіль «SKODA FАВІА» 2008 року випуску, р. н. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , сірого кольору, що належить ОСОБА_2 від 02.12.2022, на підставі договору укладеному у ТСЦ № 6143 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представником позивача зазначено, що у провадженні СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області перебували матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000200 від 17.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Оскільки 16.05.2025 близько 23:00 години водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи мотоциклом «VIPER», без номерних знаків із пасажиром ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рухаючись другорядною дорогою вул. Зарічна с. Горинка Кременецького району, Тернопільської області та надалі під час перетину автодороги М-19 сполученням «Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече», зліва направо виїхав на головну дорог/ М-19 (не дав перевагу в русі) та допустив зіткнення із автомобілем «TOYOTA VERSO» р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який рухався по головній дорозі в напрямку із м. Тернопіль до м. Кременець. Внаслідок ДТП водій мотоцикла ОСОБА_3 та пасажир ОСОБА_4 отримали тілесні ушкодження. У зв`язку із чим, 28.07.2025 ОСОБА_3 , було вручено підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбачено ч.1 ст.286 ККУ.

22.08.2025 було скеровано до Кременецького районного суду Тернопільської області матеріали даного кримінального провадження з обвинувальним актом та відкрито провадження по справі № 601/2514/25. Внаслідок даного ДТП було суттєво пошкоджено транспортний засіб - автомобіль «TOYOTA VERSO» р.н. НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 . У зв`язку із чим вона звернулась до Кременецького районного суду Тернопільської області із цивільним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП. Тому, зважаючи на ціну позову, яка становить 537 711,00 грн. є суттєва необхідність у забезпечені позову, шляхом накладення арешту на належне законному представнику ОСОБА_3 його матері ОСОБА_2 майно, оскільки є суттєві та обгрунтовані побоювання ризику відчуження останньою майна для уникнення відповідальності по відшкодуванню майнової шкоди завданої її сином у ДТП (внесеного до ЄРДР за №0000200 від 17.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України).

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи та надавши їм правову оцінку, суд приходить до таких висновків.

Частиною другою статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 153 ЦПК України).

Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Також позов може забезпечуватися забороною вчиняти певні дії (п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

У відповідності до вимог пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася із такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду в складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду, викладеного в постанові від 5 грудня 2022 року в справі №757/22558/20, де Суд констатував, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 вказано: «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 травня 2024 року в справі №824/2/24, де крім цього Суд констатував, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відтак, за результатами аналізу норм чинного законодавства та судової практики його застосування слід прийти до висновку, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів із наданням належних і допустимих доказів цьому; виключної необхідності застосування заходів забезпечення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів учасників справи та осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1 ст. 151 ЦПК України).

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого судового рішення про задоволення позовних вимог у майбутньому.

Разом із тим, процесуальний принцип змагальності сторін передбачає, що обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання, тобто в цьому випадку на позивачку ОСОБА_1 та її представника адвоката Кару Д.Ю., які повинні довести підстави для забезпечення поданого позову.

Однак, до поданої заяви про забезпечення позову представником позивача не додано жодних матеріалів, які би свідчили про наміри відповідача вчинити дії щодо відчуження вказаного майна, доказів імовірного утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів. Крім того, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази реальної загрози невиконання чи утруднення виконання майбутнього рішення суду в разі його ухвалення на користь позивача. Також не додано доказів вартості майна, на яке заявник просить накласти арешт, та його співмірності заявленим позовним вимогам.

Натомість, у поданій заяві про забезпечення позову представником позивача висловлені припущення про те, що задля утруднення чи унеможливлення виконання судового рішення в разі задоволення цього позову, відповідач може відчужити третім особам майно, за рахунок якого можливо буде виконати судове рішення.

Проте, відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною сьомою статті 153 ЦПК України передбачено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено (ч. 11 ст. 153 ЦПК України).

Дослідивши подану заяву та долучені до неї матеріали, ураховуючи вищенаведене, суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову через її необгрунтованість.

У раховуючи наведене та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 149, 150, 151, 153, 247, 259, 260, 261, 263, 353 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви адвоката Карої Діани Юріївни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 601/3068/25, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Кременецький районний суд Тернопільської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання. Зазначений строк у цьому випадку обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: