Справа № 464/5290/25
пр.№ 2/464/2351/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2025 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

за участі: секретаря судового засідання Михайлів О.Т.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , за участі третіх осіб: Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про позбавлення батьківських прав,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що донька позивача ОСОБА_4 , не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, народила сина ОСОБА_1 . 12.06.2017 онуку позивача ОСОБА_1 видано пенсійне посвідчення та призначено державну соціальну допомогу як дитині з інвалідністю до 18 років. З січня 2018 року відповідачка постійно проживає на території Італії та отримала громадянство цієї держави. З дня народження онука і до цього часу позивач займається його вихованням, що підтверджується заявами та свідченнями сусідів. Відповідачка не забезпечує належного фізичного та духовного розвитку сина, не підтримує з ним спілкування, не дбає про формування його здорового самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі та не забезпечує доступу до культурних та інших духовних цінностей. Остання ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, не цікавиться його життям. Наказом управління «Служба у справах дітей «Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради» №317 від 03.07.2025 ОСОБА_1 взято на облік як дитину, яка залишилася без батьківського піклування, тимчасово влаштовано онука у сім`ю ОСОБА_1 та покладено на нього відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Вищевказані обставини можна розцінювати як самоусунення відповідачки від виконання батьківських обов`язків.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, що викладені у позовній заяві. Додатково зазначив, що відповідач протягом семи років перебуває в Італії, залишила сина, коли йому було чотири роки. Остання мала залежність від наркотичних засобів, де зараз проживає йому невідомо. Востаннє бачила сина на початку повномасштабного вторгнення росії. ОСОБА_5 є дитиною з особливими освітніми потребами та хворіє на бронхіальну астму. Раніше з таким позовом не звертався, оскільки дружина заперечувала щодо позбавлення доньки батьківських прав щодо ОСОБА_1 . Однак обставини змінилися, він, як особа яка фактично здійснює догляд за онуком, не наділений повноваженнями представляти його інтереси в різних установах, що унеможливлює належний захист прав та законних інтересів дитини. Ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав надасть можливість забезпечити належне представництво інтересів онука та офіційно набути статус його законного представника.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити. Додатково зазначила, що відповідачка не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав та скерувала до суду відповідну заяву. Позивач займається вихованням та доглядом за онуком, возить на усі заняття, дитина займається музикою. Під час спілкування з дитиною ОСОБА_1 , останній пояснив, що фактично не знає своєї матері. Під час приїзду дитини разом з бабусею з метою відвідати матір за місцем її проживання, остання вигнала їх із житла. Відповідачка часто змінює місце проживання, її рід занять невідомий, із дитиною не спілкується, його потребами не цікавиться, вихованням не займається та жодної материнської опіки не надає. Внук поінформований про намір позбавлення його матері батьківських прав та висловив бажання проживати з дідусем та бабусею. Дідусь приділяє значну увагу вихованню внука, бабуся працює та забезпечує стабільні умови догляду. З метою збереження психологічного стану дитини просила суд не викликати та не з`ясовувати думку дитини в судовому засіданні.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, через електронну пошту від останньої надійшла заява, відповідно до якої повідомила, що не займається своїм сином з народження, проживає за межами України. Виховання та щоденний догляд за дитиною забезпечують її батьки, переважно батько ОСОБА_1 , який фактично виконує батьківські обов`язки, супроводжує дитину до школи та на заняття з музики. У зв`язку з обставинами, що склалися в її житті, не має можливості забрати сина до себе та особисто здійснювати його виховання.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення про те, що дитина ОСОБА_1 народився у батьків, які мали залежність від наркотичних засобів. Онук часто перебував у лікарні, з чотиримісячного віку у нього діагностовано бронхіальну астму, має затримку в розвитку орієнтовно на два роки відносно однолітків. Фактичне виховання та догляд за дитиною з народження здійснює її чоловік ОСОБА_1 , який постійно опікується дитиною та забезпечує всі її потреби. Мати лікуванням дитини не займалася, її шкільним життям не цікавилася, одягом та іншим необхідним забезпеченням не опікувалася. Дитину зі школи матір жодного разу не забирала, дні народження не відзначала. Останній раз матір бачила дитину на початку 2022 року, та ця поїзда була необхідна з метою оформлення довіреності. При цьому, ОСОБА_3 підтвердила, що на сторінці відповідачки ОСОБА_1 в соцмережі «Facebook» (Anastasia Daurova) нею розміщено фотографії сина. Одна з фотографій дитини зроблена в Італії за місцем проживання ОСОБА_4 . На іншій фотографії зображений ОСОБА_1 з музичною групою. Свідок категорично заперечила щодо з`ясування думки онука в судовому засіданні, оскільки дитина не висловлює бажання брати в цьому участь. Наголосила, що онук є інклюзивною дитиною, проведення допиту може завдати йому психологічної травми.

Представник третьої особи Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутності та просила суд при ухваленні рішення взяти до уваги висновок органу опіки та піклування від 01.10.2025.

Представник третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, які з`явились в судове засідання, дослідивши та оцінивши докази у справі в сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Конвенція ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (статті 3, 9).

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 Сімейного кодексу України (СК України) батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. (пункти 1)-6) частини першої статті 164 СК України).

З аналізу зазначеної норми випливає, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Верховний Суд у постанові від 23 листопада 2021 року у справі №592/17972/19 також звернув увагу на таке.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (провадження № 61-2081св21).

У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява №39948/06).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 23.11.1991, відповідачка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 . Незважаючи на те, що в копії військового квитка ОСОБА_1 наявний запис про непридатність до військової служби, в інформації з системи «Резерв +» відсутні відомості про зняття/виключення його з військового обліку та існування відстрочки.

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 05.03.2020 Сихівським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію народження №2 від 24.07.2024, батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записано ОСОБА_3 відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 , 2014 р.н., призначено державну соціальну допомогу як дитині з інвалідністю до 18 років.

Згідно з актом обстеження квартири, виданим 15.07.2024 ОСББ «Боднарська 16», ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак не проживає.

Як видно з довідки СЗШ №86 від 04.19.2024 №2349 ОСОБА_1 є піклувальником онука ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учня 5-Б класу СЗШ №86, який є дитиною з ООП та є дитиною з інвалідністю з дитинства. Дідусь щодня супроводжує дитину до навчального закладу та забирає її.

Із психолого-педагогічної характеристики учня 6-г класу СЗШ №86 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , видно, що ОСОБА_6 навчається в цій школі з першого класу, за станом здоров`я перебуває на інклюзивній формі навчання. Так як матір учня постійно знаходиться за кордоном, опікується ОСОБА_7 його бабуся ОСОБА_3 та дідусь ОСОБА_1 , які і займаються вихованням та допомагають у навчальному процесі. За весь період навчання ОСОБА_7 мама не приходила на батьківські збори та заходи класу. Навчанням та вихованням дитини займаються тільки дідусь та бабуся.

Згідно з наказом Управління «Служба у справах дітей» Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради №317 від 03.07.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 взято на облік як дитину, яка залишилася без батьківського піклування. Тимчасово влаштовано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у сім`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Покладено на дідуся ОСОБА_1 відповідальність за виховання, навчання і розвиток внука ОСОБА_1 . Зобов`язано дідуся ОСОБА_1 піклуватися про здоров`я внука ОСОБА_1 його фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку його природних здібностей, поважати гідності дитини.

Відповідно до частин 5, 6 ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, повинен містити відомості щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування батьком/матір`ю своїми обов`язками, і бути законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав, що якнайкраще відповідатиме інтересам дітей

Згідно з висновком органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 260001-вих-140720 від 01.10.2025 комісія з питань захисту прав дитини вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки мати самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про духовний та фізичний розвиток сина, не цікавиться його життям, здоров`ям та майбутнім, матеріально не забезпечує, не виявляє до нього жодного інтересу. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини досліджено ряд документів: довідку навчального закладу та медичні документи, акт обстедення умов проживання дитини, заслухано пояснення дитини та її діда і баби. Відповідно до такого висновку матір дитини ОСОБА_4 була відсутня на засіданні комісії.

Вказаний висновок містить інформацію щодо проживання, навчання дитини та участь у цьому дідуся та бабусі. Разом з тим, у висновку відсутні відомості щодо встановлення органом та піклування дійсних причин можливого ухилення матері від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та з приводу вжитих заходів з метою спонукання матері до виконання своїх батьківських обов`язків. На переконання суду, вищевказаний висновок є недостатньо обґрунтованим та не відповідає якнайкращим інтересам дитини.

На момент розгляду справи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , досягнув одинадцяти років, проте позивач та представник позивача, третя особа ОСОБА_3 категорично заперечили щодо виклику дитини для з`ясування її думки щодо спору та відповідно перевірки пояснень малолітнього на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, мотивуючи це тим, що участь в судовому засіданні може психологічно травмувати дитину.

В ході розгляду справи допитано ряд свідків.

Зокрема, допитана які свідок ОСОБА_8 надала показання про те, що товаришує із сім`єю позивача, відповідачка потрапила у негативне оточення, після народження сина продовжувала перебувати в цій компанії. У зв`язку з тим, що дитина часто хворіла, бабуся ОСОБА_3 постійно супроводжувала онука до лікарів. Ствердила, що фактичний догляд і виховання дитини здійснюють дідусь та бабуся, оскільки їх донька тривалий час відсутня за місцем проживання. Дідусь займається розвитком дитини, зокрема, організовує заняття з гри на барабанах.

Свідок ОСОБА_9 надала показання про те, що особисто знайома з відповідачкою, однак давно її не бачила. Вихованням її дитини займаються бабуся і дідусь, останній забезпечує щоденний супровід дитини до школи та на гуртки. Мати дитини не проживає за адресою реєстрації сина, тривалий час перебуває за кордоном.

Свідок ОСОБА_10 надала показання про те, що бабуся та дідусь займаються вихованням онука з його народження. Повідомила, що вони є сусідами та підтримують дружні стосунки багато років. Відповідачку знає, однак не бачила її орієнтовно 57 років. За її словами, мати дитини може приїжджати приблизно один раз на рік.

Свідок ОСОБА_11 надав показання про те, що позивач здійснює догляд та виховання онука. Мати дитини тривалий час відсутня, батька дитини не знає. Відповідачка не проживає з сином, не піклується про нього та не бере участі у його вихованні. Свідок є хресним батьком дитини ОСОБА_1 , підтримує з ним спілкування. Дитині відомо про судовий розгляд та про суть цієї справи.

Свідок ОСОБА_12 надала показання про те, що товаришує із сім`єю позивача протягом десяти років, їхні діти також спілкуються впродовж цього часу. Повідомила, що вони разом доглядали та лікували дітей, проводили з ними час на прогулянках. Матір дитини свідок бачила лише один раз приблизно п`ять років тому, місце перебування відповідачки їй невідоме. Дідусь організовує відвідування гуртків онуком.

Свідок ОСОБА_13 надала показання про те, що виховання займаються дідусь та бабуся, дідусь супроводжує онука на гуртки, батьків дитини свідок ніколи не бачила.

Разом з тим, показання вищевказаних свідків, які є близькими до позивача особами, не вказують на причину можливого ухилення матері від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Крім цього, матеріали справи не містять відомостей про те, що до відповідачки застосовувалось попередження про необхідність зміни ставлення до виховання дитини, або, покладення на орган опіки та піклування обов`язку здійснювати контроль за виконанням матері батьківських обов`язків.

Фактів притягнення відповідачки до юридичної відповідальності за невиконання обов`язків щодо виховання дитини судом не встановлено.

Крім цього, зі сторінки відповідачки ОСОБА_1 в соцмережі «Facebook» (Anastasia Daurova) судом встановлено, що на такій нею розміщено фотографії сина. Одна з фотографій дитини, як пояснила третя особа ОСОБА_4 , зроблена в Італії за місцем проживання ОСОБА_4 , та дитина на ній виглядає життєрадісною. Іншу фотографію сина, розміщену у жовтні 2025 року, матір підписала словами: «Моя гордість ? ОСОБА_14 ».При цьому, цю фотографію позитивно відзначила « ОСОБА_15 », тобто свідок у справі ОСОБА_10 .

Враховуючи усе вищевказане в сукупності, суд дійшов висновку, що належні, допустимі, достовірні та достатні докази того, що відповідачка ОСОБА_4 злісно ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, тобто, що остання систематично продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, відсутні.

Оскільки позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, яка застосовується лише тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав відповідачки та фактично визнання нею позову не відповідатиме інтересам дитини і застосування такого заходу, в даному випадку, не є необхідним.

На переконання суду, позбавлення батьківських прав матері щодо малолітнього сина, розірвання сімейних зв`язків з матір`ю за інших встановлених судом обставин не є виправданим та метою такого позову не є забезпечення якнайкращих інтересів дитини.

Разом з тим, відповідачку необхідно попередити про необхідність змінити ставлення до виховання малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поклавши на Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради, як орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.

Таким чином, достатні підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись статтями 2, 81, 89, 223, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , за участі третіх осіб: Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про позбавлення батьківських прав, відмовити.

Попередити ОСОБА_4 про необхідність змінити своє ставлення до виховання малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Покласти на Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, контроль за виконанням ОСОБА_4 батьківських обов`язків щодо малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 02.12.2025.

Головуючий Назарій ДУЛЕБКО