Провадження № 2-о/643/596/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Семенової Я.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Кашуби Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , поданою в особі представника адвоката Ісмаілова Руслана Грамуддіновича, заінтересована особа Четвертий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, -

у с т а н о в и в :

Стислий зміст позовних вимог та доводів позивача

Заявник ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ісмаілова Р.Г. звернулася до Салтівського районного суду міста Харкова із заявою, в якій просить суд, керуючись ст. 317 ЦПК України: 1) установити юридичний факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка до березня 2022 року постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла у місті Маріуполь Донецько області України внаслідок отриманих під час артилерійського обстрілу осколкових поранень черевної порожнини, від яких вона померла під час оперативного втручання в лікарні за адресою: АДРЕСА_2 ; 2) зазначити в рішенні суду, що встановлений факт смерті ОСОБА_2 є підставою для державної реєстрації її смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану України та видачі відповідного свідоцтва про смерть; 3) на підставі ч. 5 ст. 137 ЦПК України невідкладно після ухвалення рішення надіслати його копію до Четвертого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України для державної реєстрації смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування вимог заяви ОСОБА_1 зазначено, що вона є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Востаннє вона спілкувалося з дочкою засобом телефонного зв`язку ІНФОРМАЦІЯ_4 . 21.03.2022 з номеру телефона дочки їй надійшов дзвінок від ОСОБА_3 , з яким ОСОБА_4 проживала в місті Маріуполь та який їй повідомив, що її дочки більше немає, але жодних документів, відомостей про медичний заклад, в якому лікувалася дочка чи місце її поховання ОСОБА_5 їй не надав. Посилалася, що про обставини поранення та смерті дочки їй стало відомо зі свідчень близької подруги дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка під час окупації Маріуполя проживала разом з ОСОБА_7 в одному будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Зі слів свідка ОСОБА_6 їй відомо, що 14.03.2022 близько о 08-00 годині ОСОБА_2 вийшла на двір біля будинку для приготування їжі. У цей момент у двір влучив артилерійський снаряд. Почувши крики, ОСОБА_8 вибігла на подвір`я й побачила ОСОБА_9 , яка лежала на землі біля будинку, поряд із нею були інші сусіди. ОСОБА_9 занесли до під`їзду, де виявили у неї сильну кровотечу з ділянки живота (лівого боку тулуба). ОСОБА_4 ще перебувала у свідомості, тихо говорила, скаржилася на різкий біль, не могла рухатися та говорила, що відчуває, ніби помирає. Присутні мешканці, у тому числі ОСОБА_6 , намагалися надати ОСОБА_10 першу домедичну допомогу: приносили вату, перев`язувальні матеріали, знеболювальні препарати, накладали пов`язку на живіт. Однак стан ОСОБА_10 продовжував погіршуватися, одяг був повністю просякнутий кров`ю, вона слабшала й втрачала сили. У зв`язку з цим сусіди почали терміново шукати транспорт, щоб доставити ОСОБА_9 до лікарні. Більшість автомобілів у дворі були пошкоджені попередніми обстрілами, однак через певний час вдалося знайти транспортний засіб, власник якого погодився допомогти. ОСОБА_9 відвезли до найближчої лікарні, яка на той момент приймала поранених, за орієнтовною адресою: м. Маріуполь, вул. Пашковського, 4. Разом із ОСОБА_7 до лікарні поїхав ОСОБА_11 . Як пояснила ОСОБА_6 , приблизно через годину ОСОБА_5 повернувся та повідомив, що ОСОБА_9 одразу забрали в операційну. На той час лікарня була переповнена пораненими, медичний персонал працював у надзвичайно складних умовах постійних обстрілів. Пізніше ОСОБА_5 знову відвідав лікарню, де, зі слів свідка, лікар повідомив йому, що під час оперативного втручання ОСОБА_4 померла внаслідок тяжкого осколкового поранення черевної порожнини, яке спричинило ушкодження життєво важливих внутрішніх органів, несумісні з життям. Оформлення медичної документації в умовах масового надходження поранених і загиблих та постійних обстрілів фактично було паралізовано, тому жодних документів про смерть ОСОБА_12 не видали. За словами ОСОБА_6 , тіла померлих складали в пакети та виносили за будівлю лікарні, надалі, імовірно, ховаючи їх силами волонтерів. Через реальну загрозу життю ані ОСОБА_8 , ані інші мешканці не мали можливості перевірити, чи забрали тіло ОСОБА_10 і де саме воно було поховане. Зазначила, що на теперішній час проводиться досудове розслідування за фактом ймовірної загибелі її дочки ОСОБА_2 . З огляду на викладене, заявниця просить суд задовольнити заяву, позаяк існує потреба у державній реєстрації смерті її дочки.

Рух справи

Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 03 грудня 2025 року відкрив провадження у справі за правилами окремого провадження, призначив справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Участь у справі сторін та інших учасників справи

Заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Ісмаілов Р.Г. у судове засідання не з`явилися, про причину неявки суду не повідомили.

Представник заінтересованої особи Четвертого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, клопотань про відкладення розгляду від представника заінтересованої особи до суду не надходило.

Беручи до уваги обставини того, що заявник, представник заявника та заінтересована особа належним чином та своєчасно повідомлялися про дату, час і місце судового засідання, ураховуючи строки розгляду справ про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території, визначені положеннями ч. 2 ст. 317 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності учасників справи.

У зв`язку з тим, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 26 червня 2025 року Четвертим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , її батьками записані: батько ОСОБА_13 , мати ОСОБА_1 (а.с. 65).

09.12.2022 ОСОБА_13 подав заяву за фактом безвісного зникнення особи дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 , яка була прийнята слідчим слідчого відділення відділу поліції №1 Подільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області лейтенантом поліції Гловаком І.В., що підтверджується копією вказаної заяви (а.с. 28-33).

Як убачається з копії Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 09.12.2022 внесено відомості у кримінальному провадженні №0000375 за усною заявою (повідомленням) про кримінальне правопорушення, правова кваліфікація ч. 1 ст. 115 КК України, з викладом обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 09.12.2022 до ЧЧ СПД №2 ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області надійшла письмова заява від ОСОБА_13 , 1952 р.н., мешканця АДРЕСА_3 про те, що 08.03.2022 він втратив зв`язок зі своєю дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка постійно мешкала за адресою: АДРЕСА_1 (ЄО 1837 від 09.12.2022) (а.с. 25).

09 грудня 2022 року слідчим слідчого відділення поліції №1 Подільського районного управління ГУНП в Одеській області Іваном Гловаком винесено повідомлення про початок досудового розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні №0000375 за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 26).

Відповідно до копії доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України без дати, слідчим слідчого відділу ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції доручено працівникам оперативного підрозділу Подільського РУП ГУНП в Одеській області оголосити розшук ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Мотивовану відповідь разом з матеріалами, які отримані під час виконання доручення направити до СВ відділу поліції №1 Подільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області у 10-денний термін (а.с. 38).

Згідно з відомостями, отриманими за наслідками виконання доручення про проведення слідчих (розшукових) дій, огляд місця події не проводився, у зв`язку з його недоцільністю; експертизи не призначалися, слідчо-розшукові дії із застосуванням службово-розшукової собаки не застосовувалися. Щодо можливих мотивів вчинення кримінального правопорушення висунуті версії: за результатами проведення першочергових слідчих (розшукових) дій було встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м. Сватове Сватівського району Луганської області, яка постійно мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення бойових дій на території м. Маріуполь могла:

- унаслідок збройної агресії РФ проти України потрапити під обстріл та, будучи пораненою переховуватися або перебувати у військовому шпиталі чи іншій лікарні міста;

- унаслідок збройної агресії РФ проти України потрапити в полон;

- утратити орієнтування на місцевості та знаходитися на непідконтрольній Україні території;

- у зв`язку із збройною агресією РФ проти України бути попри її волю депортованою на територію РФ;

- інші ймовірні версії, пов`язані зі збройною агресією РФ проти України.

Зазначено, що проводяться інші розшукові заходи щодо встановлення місцеперебування ОСОБА_2 (а.с. 39-40).

За наслідками проведення оперативно-розшукових дій зазначено, що за непідтвердженими даними 13.03.2022 ОСОБА_2 була поранена та померла в лікарні №4 (а.с. 41).

Згідно з копією постанови про відібрання зразків біологічного походження від 15.12.2022, прийнятою слідчим СВ ВП №1 лейтенантом поліції І.В. Гловаком, проведено відібрання зразків біологічного походження у ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканця АДРЕСА_3 , для проведення якої залучено медичних працівників КНП «Савранська лікарня» Савранської селищної ради (а.с. 41).

Відповідно до копії Висновку експерта №СЕ-19-23/6749-БД від 21.02.2023 за наслідками проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, установлено генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (об`єкт №1), які наведено в таблиці 1.1 додатку 1 (а.с. 51-53).

У межах проведення розслідування кримінального провадження №0000375 від 09.12.2022 за ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом зникнення безвісті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 14.07.2024 старшим слідчим СВ Маріупольської РУП ГУНП в Донецькій області капітаном поліції Яною Барковою проведено опитування ОСОБА_6 , остання написала пояснення та надіслала скановану копію у месенджер (а.с. 56-58).

Згідно з копією відповіді заступника директора Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 08.10.2025, ДНК-профіль ОСОБА_13 , батька зниклої безвісті ОСОБА_2 , перебуває в Електронному реєстрі геномної інформації людини під абетково-цифровим кодом 25574630_23_006749_001_Q. За результатами перевірки, станом на 07.10.2025 збігів не встановлено (а.с. 60).

Згідно з копією постанови старшого слідчого Маріупольського РУП СВ в Донецькій області ГУНП НПУ капітана поліції Яни Баркової про проведення слідчих дій на іншій території (відповідно до ч. 6 ст. 218 КПК України) від 10.08.2025, доручено співробітникам у дорученні органу досудового розслідування, підпорядкованому Харківському РУ №2 ГУНП в Харківській області, під юрисдикцією якого знаходиться територія, на якій виникла необхідність у проведенні процесуальних дій під час здійснення досудового розслідування виконати слідчі (розшукові) дії у кримінальному провадженні №0000375 від 09.12.2022 (а.с. 59).

Старшим слідчим СВ Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції Ігорем Дехнічем 01.09.2025 було складено протокол допиту потерпілого ОСОБА_1 , на підтвердження чого суду надано копію (а.с. 62).

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду

Згідно з положеннями ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А, згідно з вимогами ч. 3 та ч. 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

За правилами ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Правила ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» унормовують, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Положеннями ч. 2, 3, 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 №5, у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі яких здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» від 08.08.2006 №545.

Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року, закріплено, що підставою для державної реєстрації смерті є:

а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №546, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024;

б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024

в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть;

г) рішення суду про оголошення особи померлою;

ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;

д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів;

е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Таким чином, підставою для проведення державної реєстрації смерті є відповідний медичний документ, виданий закладом охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт смерті.

Натомість заявницею не надано суду доказів, що підтверджують факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у певний час, у певному місці і за певних обставин (медична довідка про смерть, дозвіл на поховання; витяг з книги реєстрації поховання померлих, документи слідчих органів, медичних установ, документи на підтвердження понесених витрат по похованню з відповідних ритуальних служб, тощо).

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз`яснено, що суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Як убачається зі змісту заяви ОСОБА_1 , про фактичні обставини поранення та смерті дочки їй стало відомо зі свідчень близької подруги дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка бачила поранену ОСОБА_2 , намагалася надати їй першу допомогу, після чого бачила, як ОСОБА_9 повезли до лікарні, де вона, як їй стало відомо зі слів ОСОБА_14 , померла внаслідок тяжкого осколкового поранення черевної порожнини, яке спричинило ушкодження життєво важливих внутрішніх органів, несумісні з життям.

Водночас, жодних доказів на підтвердження обставин отримання ОСОБА_2 поранень у певний час у певному місці та її смерті матеріали заяви не містять.

Що стосується наявної при матеріалах справи фотокопії заяви ОСОБА_6 , на яку, як на доказ в обґрунтування обставин, викладених у заяві посилається заявниця, то суд не бере її до уваги, позаяк ОСОБА_6 як свідок судом не допитувалася, про кримінальну відповідальність відповідно до вимог ст. 384, 385 КК України не попереджалася, до присяги не приводилася.

У свою чергу, правилами ст. 90-93 ЦПК України встановлено спеціальний порядок допиту свідків, що передбачає виклик свідків у судове засідання з наданням права задати питання свідкам усім учасникам справи.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 67 ЦПК України свідок зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом у визначений час і дати правдиві показання про відомі йому обставини. За відсутності заперечень учасників справи свідок може брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд може дозволити свідку брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції незалежно від заперечень учасників справи, якщо свідок не може з`явитися до суду через хворобу, похилий вік, інвалідність або з інших поважних причин.

У разі неможливості прибуття до суду та участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції за викликом суду свідок зобов`язаний завчасно повідомити про це суд.

Надання показів свідків, шляхом посвідчення їх показань нотаріусом, не сприяє всебічному забезпеченню права учасників справи на задання питань свідкам стосовно обставин справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові, прийнятій 20 травня 2020 року по справі №200/17947/16-ц.

Так, суд звертає увагу, що ані заявницею, ані її представником не заявлялося клопотання про виклик та допит як свідка ОСОБА_6 , а, як це закріплено положеннями ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Правилами ч. 4 ст. 12 ЦПК України унормовано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

З огляду на наведене вище, суд при вирішенні справи не бере до уваги наведену вище заяву.

З аналогічних підстав суд відхиляє посилання заявниці у заяві на показання свідка ОСОБА_15 .

Разом з тим, суд зважає на те, що дана заява подана ОСОБА_1 в порядку ч. 1 ст. 317 ЦПК України, яка, відповідно до вимог ч. 2 ст. 317 ЦПК України розглядається невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду.

У свою чергу, суд бере до уваги, що матеріали заяви не містять жодних відомостей на підтвердження обставин влучення 14.03.2022 близько о 08-00 годині у двір будинку АДРЕСА_2 артилерійського снаряду, як про це зазначено у заяві ОСОБА_1 .

Натомість матеріали кримінального провадження №0000375, внесені в ЄРДР 09.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України стосовно ОСОБА_2 з позначкою (безвісті зникла) містять відомості про відсутність підтверджених даних про поранення та смерть в Міській лікарні №4 13.03.2022 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Водночас, в межах досудового розслідування вказаного вище кримінального провадження органом досудового розслідування висунуто такі версії:

за результатами проведення першочергових слідчих (розшукових) дій було встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м. Сватове Сватівського району Луганської області, яка постійно мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення бойових дій на території м. Маріуполь могла: 1) унаслідок збройної агресії РФ проти України потрапити під обстріл та, будучи пораненою, переховуватися або перебувати у військовому шпиталі, чи іншій лікарні міста; 2) унаслідок збройної агресії РФ проти України потрапити у полон; 3) утратити орієнтування на місцевості та знаходитися на непідконтрольній Україні території; 4) у зв`язку зі збройною агресією РФ проти України бути попри її волю депортованою на територію РФ; 5) інші ймовірні версії, пов`язані зі збройною агресією РФ проти України.

Посилання заявниці у заяві на те, що її дочка ОСОБА_2 похована в районі села Виноградне Донецької області, орієнтовно в ряду №36 навпроти місцевої церкви, ґрунтуються лише на припущеннях.

Матеріали справи не містять та заявницею суду не надано доказів, які б давали суду підстави стверджувати, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла у місті Маріуполь Донецької області, Україна, унаслідок отриманих під час артилерійського обстрілу осколкових поранень черевної порожнини, від яких вона померла під час оперативного втручання в лікарні за адресою: м. Маріуполь, вул. Пашковського, 4.

Відтак, надані ОСОБА_1 докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а лише дають підстави для припущення смерті останньої.

Вказані висновки суду узгоджуються з позицією Верховного суду у постанові від 28 лютого 2024 року, прийнятій у справі №506/358/22.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, як це унормовано положеннями ч. 1 ст. 77 ЦПК України.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказування - це діяльність, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи.

З огляду на наведене вище, всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, наданих суду заявницею, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності та достатності, дають об`єктивні підстави вважати, що заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 4, 10, 12, 13, 81, 247, 263-265, 315, 317, 430 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої в особі представника адвоката Ісмаілова Руслана Грамуддіновича, заінтересована особа Четвертий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 ;

заінтересована особа Четвертий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , місцезнаходження: 61121, м. Харків, просп. Тракторобудівників, 144.

Повне судове рішення складено 12 грудня 2025 року.

Суддя : Я.Ю. Семенова