ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-н/753/1193/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2025 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Сирбул О.Ф., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

УСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 160 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

Водночас, за приписом ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Також в пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» закріплено положення, що заява про видачу судового наказу подається до суду за загальними правилами підсудності.

При цьому, загальні правила підсудності врегульовані ст. 27 ЦПК України, зокрема частиною 1 цієї статті встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Тобто, за підсумовуючим аналізом наведених правових норм суддею встановлено, що заява про видачу судового наказу подається до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання фізичної особи або за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її перебування чи місцезнаходженням юридичної особи. Застосування у наказному провадженні альтернативної або виключної підсудності процесуальним законодавством не встановлено.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 165 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 2094189 від 05.12.2025, боржник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, за вимогами п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Враховуючи вищевикладене, а також враховуючи те, що боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що в свою чергу за адміністративно - територіальним поділом не відноситься до Дарницького району м. Києва, а також враховуючи вимоги ч. 1 ст. 27, п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суд відмовляє ОСОБА_1 у заяві про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Суд не бере до уваги посилання заявника у заяві про видачу судового наказу щодо визначення підсудності вказаної заяви за правилами альтернативної підсудності, зокрема за зареєстрованим місцем проживання або перебування позивача, оскільки, як встановлено вище, положеннями ст. 162 ЦПК України визначені загальні правила підсудності вказаної заяви, що передбачені саме ст. 27 цього Кодексу.

Згідно до ч.8 ст. 165 ЦПК України, якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи - підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Оскільки боржник не є фізичною особою-підприємцем, та заява не підлягає передачі за підсудністю, суд роз`яснює, що заявник має право звернутися із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за зареєстрованим місцем проживання боржника.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного та керуючись стст 165, 166, 353 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Роз`яснити заявниці, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцять днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: