Справа № 493/1776/25
Провадження № 2/493/998/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

ГОЛОВУЮЧОГО-СУДДІ ТІТОВОЇ Т.П.

ЗА УЧАСТЮ СЕКРЕТАРЯ СИРОТА О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторінв залі суду в м. Балті цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

02.10.2025 року ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулося до Балтського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою судді від 03.10.2025 року провадження у даній цивільній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом до суду сторін.

Свою вимогу позивач мотивує тим, що 01.11.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір № 1869489 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, позикодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 15000,00 грн.

Договір було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора Т182, що був надісланий на вказаний відповідачем/позичальником номер телефону НОМЕР_1 .

ТОВ «Селфі кредит» свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 15000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 , який позичальником вказано при заповнені анкетних даних, що підтверджується листом ТОВ «Пейтек» від 08.05.2025 року, яке надає послуги з переказу коштів у національній валюті без відкриття рахунків.

У порушення вимог ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач не виконала свої зобов`язання - не вносила платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, а також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором.

Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість відповідача перед позивачем становить 49350 грн., що складається із заборгованості за основною сумою боргу 15000,00 грн., заборгованість за відсотками в сумі 26850 грн., заборгованості за пенею 7500 грн.

29.04.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (до перейменування ТОВ «Росвен Інвест Україна») укладено договір факторингу № 01.02-09/25, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «СВЕА ФІНАНС» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі і до ОСОБА_1 за договором № 1869489 про надання споживчого кредиту від 01.11.2024 року.

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-09/25 від 29.04.2025 року ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 49350 грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основним боргом, 26850 грн. - сума заборгованості за відсотками, 7500 грн. - пеня.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 49350 грн. та понесені ним витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак просила розглянути справу без участі представника позивача, про що зазначила в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явилася. 20.10.2025 року на адресу суду від представника відповідача - адвоката Танірвердієва Асима Довлата-огли надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив позов задовольнити частково зазначив наступне. Згідно з пп. 1.7.1 договору від 01.11.2024 № 1869489 процентна ставка на день складає - 1%. П. п. 1.3 - 1.4 Договору сторони узгодили строк кредитування - 360 днів, водночас передбачено 12 обов`язкових платежів за кожні 30 днів, перший з яких - не пізніше 01.12.2024 року. Вищевказані відомості також підтверджуються додатком № 1 («Графік платежів») до Договору та паспортом споживчого кредиту до Договору. П. 5.4 Договору передбачено право кредитора на дострокове повернення кредиту в повному обсязі внаслідок затримки здійснення споживачем обов`язкової сплати. Саме недотримання відповідачем обов`язку здійснити обов`язковий платіж дозволив позивачу звернутися до суду раніше спливу строку кредитування у 360 днів. Таким чином, за належне користування кредитом з відповідача підлягає стягненню - 19500 грн., з яких: - 15000 грн. (тіло кредиту); - 4500 грн. (відсотки за 30 днів), за формулою 15000 (тіло кредиту) х 1 (процентна ставка)/100 х 30 (кількість днів). Інші проценти (після спливу 30 днів), враховуючи порушення відповідачем обов`язків за Договором і правову позицію Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16, нараховуються за ст. 625 ЦК України. П. п. 6.4.1 - 6.4.2 Договору передбачено сплату штрафу і порядок його нарахування, а саме: 2250 грн. на 4 день невиконання обов`язку споживачем; по 450 грн. на день, починаючи з 5 дня невиконання обов`язку споживачем. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором, наданої позивачем, відповідачу нараховано відсотки у сумі - 26850 грн. за період з 01.11.2024 до 29.04.2025, а також неустойку у розмірі - 7500 грн. за період з 05.12.2024 до 17.12.2024 року. З огляду на раніше вказану позицію за ст. 625 ЦК України підлягають нарахуванню відсотки у сумі 22350 грн. [26850 - 4500 (відсотки за належне користування кредитом)] і неустойка - 7500 грн. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) . Воєнний стан, запроваджений в Україні 24 лютого 2022 року, наразі не припинено та не скасовано. Таким чином, нараховані за ст. 625 ЦК України 22350 грн. відсотків (із заявлених позивачем 26850 грн.) і 7500 грн. неустойки (із заявлених позивачем 7500 грн.) - підлягають списанню, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 19500 грн., з яких тіло кредиту - 15000 грн., відсотки за належне користування кредитом 4500 грн. Крім того просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. (сума є фіксованою та не залежить від кількості здійснених дій, судових засідань, обсягу наданих послуг, витраченого часу тощо), а справу розглянути за його відсутності та за відсутності відповідача.

У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 01.11.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем укладено договір № 1869489 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа.

Відповідно до п. 1.1. на умовах, встановлених договором, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Згідно з п. п. 1.2., 1.3., 1.4. договору сума кредиту складає 15000,00 грн., тип кредиту - кредит, строк кредитування 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.

Відповідно до п. п. 1.5, 1.5.1. договору тип процентної ставки - фіксована, за користування кредитом нараховуються проценти в наступному порядку та на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3. цього договору.

Відповідно до п. п. 2.1., 2.2. договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_2 . Дата надання кредиту: 01.11.2024 року або 02.11.2024 року.

Згідно з п. 9.6. договору підписуючи цей договір, споживач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у кредит, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «Селфі Кредит», що розміщені на веб-сайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

Укладаючи кредитний договір відповідач та ТОВ «Селфі Кредит» вчинили дії визначені ст. ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», оскільки позичальник підписала договір № 1869489 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, яким є Т182.

Окрім того, відповідачем за допомогою електронного підпису було також підписано паспорт споживчого кредиту. Всі основні умови кредитування доведені відповідачеві, про що свідчить її підпис в паспорті споживчого кредиту.

Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через систему Pay Tech, на підставі укладеного договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № НОМЕР_3 від 01.04.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ПЕЙТЕК».

За інформацією в листі ТОВ «ПЕЙТЕК», відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано грошові кошти у сумі 15000,00 грн. на платіжну карту № НОМЕР_2 , кредитні кошти відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку, що повною мірою відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до розрахунку заборгованості сума заборгованості відповідача станом на 29.04.2025 року становить 49350 грн., з них: прострочена заборгованість за тілом кредиту - 15000 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків 26850 грн., пеня 7500 грн.

25.03.2024 року рішенням № 1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс».

29.04.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (до перейменування ТОВ «Росвен Інвест Україна») укладено договір факторингу № 01.02-09/25, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «СВЕА ФІНАНС» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі і до ОСОБА_1 за договором № 1869489 про надання споживчого кредиту від 01.11.2024 року.

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-09/25 від 29.04.2025 року ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 49350 грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основним боргом, 26850 грн. - сума заборгованості за відсотками, 7500 грн. - пеня.

П. 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

На підставі ч. 13 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст.64 ЦПК України.

Зі змісту абз. 3 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» вбачається, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Зі змісту ч. 1 ст. 205 ЦК України вбачається, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ч. 3 цієї статті).

Ч. 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Як передбачено ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Свої зобов`язання первісний кредитор виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, визначених договором.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, які передбачені ч. 1 ст. 611 ЦК України.

Нормами ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року.

Відповідач не вчиняла платежів ні на користь ТОВ «Свеа Фінанс», ні на користь первісного кредитора.

За таких обставин суд приходить до висновку про неналежність виконання відповідачем зобов`язань за кредитом, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість зі сплати процентів за 149 днів, яка становить згідно п. 4.1. пп. 9 договору про надання споживчого кредиту підставу дострокового повернення кредиту у повному обсязі згідно розрахунку заборгованості станом на 29.04.2025 року здійсненого первісним кредитором та становить заборгованість по тілу - 15000 грн. та заборгованість за відсотками - 26850 грн.

Отже твердження представника відповідача про те, що з відповідача підлягає стягненню 4500 грн. (відсотки за 30 днів) є безпідставні.

Щодо твердження ТОВ «Свеа Фінанс» про те, що ОСОБА_1 має заборгованість у виді пені у розмірі 7500 грн., то суд зазначає наступне.

Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).

Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Отже, суд вважає, що нарахування пені є неправомірним, а відтак у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в сумі 7500 грн. слід відмовити.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що відповідач ОСОБА_1 , отримавши від первісного кредитора кредитні кошти у добровільному порядку та у встановлені договором строки, їх не повернула, проценти у встановленому договором розмірі не сплачувала, нею не надано суду доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту щодо повернення кредитних коштів, тому позовні вимоги ТОВ «Свеа Фінанс» є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 41850 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 15000 грн., заборгованість по процентам - 26850 грн., в решті позову слід відмовити.

Позивач також у своєму позові заявив вимогу про стягнення з відповідача понесених ним судових витрат на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України).

Як вбачається з наданої платіжної інструкції № 328 від 22.09.2025 року, за подання даного позову до суду, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., а оскільки позовні вимоги підлягають до часткового задоволення 84,8 %, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 2054,20 грн.

Що стосується вимоги представника відповідача щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн., суд зазначає наступне.

Згідно ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Тому суд враховує, що спір між сторонами з приводу стягнення заборгованості за кредитом виник внаслідок неправомірних дій відповідача, яка протягом тривалого часу не погашала її, не маючи на те будь-яких поважних причин, внаслідок чого позивач вимушений був вживати заходів для захисту порушених прав, тому суд покладає витрати на відповідача незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином в задоволенні вимог представника відповідача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу з позивача на користь відповідача належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», ст. ст. 1, 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст. ст. 205, 207, 509, 512, 514, 516, 526, 530, 610-612, 625, 626, 628, 629, 638, 639, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 81, 89, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» (, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8), заборгованість: за договором № 1869489 про надання споживчого кредиту в розмірі 41850 (сорок одна тисяча вісімсот п`ятдесят) грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 26850 грн. - сума заборгованості за відсотками, а також судовий збір у розмірі 2054,20 грн., а всього: 43904 (сорок три тисячі дев`ятсот чотири) грн. 20 коп.

В іншій частині позову відмовити.

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Танірвердієва Асима Довлата-огли про покладення судових витрат відповідача на позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03.12.2025 року.

СУДДЯ