Справа №345/3046/25
Провадження № 2/345/2635/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2025 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б., секретаря судового засідання Пилипів Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Калуша у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Тараненко А.І. звернувся до суду з вищенаведеним позовом.

Свої вимоги мотивує тим, що 08.01.2022 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем, яким є ОСОБА_1 , укладено кредитний договір № 255134113 на суму 5 100,00 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV2KR72. Згідно умов кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі: - 5 100,00 грн. 08.01.2022 на банківську карту № 4441-11XX-XXXX-8135 відповідача, яку відповідач вказав у заявці при укладенні кредитного договору.

28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до договору факторингу 1 укладалися додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу 1 (Додаток № 12). Відповідно до умов якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» належне право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 255134113 від 08.01.2022 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги за № 175 від 05.05.2022.

05.08.2020 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу № 05/0820-01 (з урахуванням додаткових угод до нього), відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 255134113 від 08.01.2022 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023.

29.05.2025 року між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» року укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступило ТОВ «ФК «ЕЙС» належне йому право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 255134113 від 08.01.2022 року на загальну суму 11 222,04 грн., що підтверджується реєстру боржників № б/н від 29.05.2025.

Оскільки погасити заборгованість в добровільному порядку відповідач відмовляється, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 255134113 від 08.01.2022 року у розмірі 11 222,04 грн. а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу.

Також представника позивача разом з позовною заявою подав клопотання про витребування доказів, а саме просив витребувати у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформацію щодо банківської картки на ім`я ОСОБА_1 .

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26.06.2025 відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників справи, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. Крім цього, даною ухвалою було задоволено клопотання представника позивача про витребування у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформацію щодо банківської картки на ім`я ОСОБА_1 .

09.07.2025 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на виконання вимог ухвали суду направив на адресу суду витребувану інформацію.

22.07.2025 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області ухвалене заочне рішення у справі, яким позов задоволений повністю і з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 255134113 від 08.01.2022 у розмірі 11 222,04 грн., а також судові витрати 2422,40 грн. судового збору і 7 000,00 грн. витрат на надання професійної правничої допомоги.

25.09.2025 року на адресу суду від відповідача надійшла заява про перегляд заочного рішення, ухваленого 22.07.2025 року у справі № 345/3046/25.

Ухвалою суду від 07.10.2025 року заява ОСОБА_1 задоволена, заочне рішення від 22.07.2025 року у справі № 345/3046/25 скасоване, а справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

03.11.2025 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду клопотання в порядку ст. 251 ЦПК України про зупинення справи, мотивуючи його тим, що ним подано до поліції заяву про вчинення злочину, а тому просить призупинити провадження у справі у зв`язку з провадженням іншої кримінальної справи.

Ухвалою суду від 01.12.2025 року у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

12.11.2025 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, який мотивовано тим, що з позовом він категорично незгідний і вважає його необґрунтованим та передчасним. Зазначив, що ним ніколи не укладалися жодні кредитні договора ні з ТОВ ««ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», ні з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». В частині стягнення відсотків відповідач позовні вимоги заперечує, оскільки відповідач є військовослужбовцем, а тому позивач не повинен був нараховувати заборгованість за відсотками згідно з положеннями Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Також відповідач не погоджується із вимогою позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу, оскільки визначення та розподіл судових витрат неспівмірні з урахуванням складності справи, які просить стягнути позивач.

20.11.2025 року через підсистему "Електронний суд" системи ЄСІТС на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у яких він стверджує про обґрунтованість і доведеність позовних вимог, зазначає, що факт видачі кредитних коштів підтверджується платіжним дорученням № a75e104c-1afe-4d17-aea3-87005df3f058 від 08.01.2022. У поясненнях позивач також вказує, що володіє правами вимоги до відповідача за кредитним договором № 255134113 від 08.01.2022 року, оскільки відповідно до умов кредитного договору момент переходу прав вимоги визначався підписанням відповідного реєстру прав вимог або акту прийому-передачі реєстру.

Представник позивача у прохальній частині позовної заяви вказав про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася про час та місце розгляду справи у визначеному чинним законодавством порядку..

Вивчивши зміст позовної заяви, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 08.01.2022 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 255134113.

Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV2KR72.

Згідно умов Кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі: - 5 100,00 грн. 08.01.2022 на банківську карту № НОМЕР_1 відповідача, яку відповідач вказав у заявці при укладенні кредитного договору.

До матеріалів справи також додано довідку щодо дій позичальника в Інформаційно- телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та паспорту споживчого кредиту до договору № 255134113 від 08.01.2022 року, де зазначено основні умови кредитування.

Згідно платіжного доручення № a75e104c-1afe-4d17-aea3-87005df3f058 від 08.01.2022, кошти в сумі 5 100,00 грн. згідно договору № 255134113 від 08.01.2022 року перераховано на платіжну картку ОСОБА_1 , що також підтверджується повідомленням від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 09.07.2025 року

28.11.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 (з урахуванням додаткових угод до нього, де остання додаткова угода є № 32 та продовжила строк дії договору до 31.12.2024 року), за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити ТОВ «Таліон Плюс» належні йому права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, за плату, включаючи суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», а Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» набуло права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 року на виконання договору факторингу до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 255134113 від 08.01.2022 року на суму 11 222,04 грн., з яких: 5 100,00 грн. заборгованість по основному боргу, 6 122,04 грн. заборгованість за відсотками.

05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» належні йому права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, за плату, включаючи суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс», а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.

Відповідно до Реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року на виконання договору факторингу до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 255134113 від 08.01.2022 року на суму 11 222,04 грн., з яких: 5 100,00 грн. заборгованість по основному боргу, 6 122,04 грн. заборгованість за відсотками.

29.05.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» зобов`язується відступити за плату ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» належне йому право вимоги до боржників, що зазначені у відповідних реєстрах боржників, право на одержання яких належить товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», а товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах боржників.

Відповідно до реєстру боржників № б/н від 29.05.2025 року на виконання договору факторингу до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» перейшло право вимоги за кредитним договором № 255134113 від 08.01.2022 року на суму 11 222,04 грн., з яких: 5 100,00 грн. заборгованість по основному боргу, 6 122,04 грн. заборгованість за відсотками.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором .

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Пунктами 5 та 6 частини 1статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 5статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію"визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Вказаний кредитний договір укладений сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий договір прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Судом встановлено, що відповідач отримав грошові кошти за вищезазначеним кредитним договором, однак заборгованість за ним у повному обсязі не погасив. Заборгованість за ним не погасив у повному обсязі. Позивачу відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором, а отже відповідач зобов`язаний провести виконання зобов`язань на користь зміненого кредитора.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк встановлений договором або Законом (ст. 612 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Разом з тим, як вбачається із заяви відповідача ОСОБА_1 з 26.02.2022 року перебував на військовій службі в військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою Форми 5. Будучи на військовій службі він брав безпосередню участь у бойових діях по захисту Батьківщини, що також підтверджується рядом документів, в тому числі посвідченням серії НОМЕР_3 ветерана війни учасника бойових дій. Тобто, відповідач був військовослужбовцем з 26.02.2022 року і з того часу на нього поширюються гарантії, пільги і привілеї, визначені законодавством, в тому числі і Законом України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Так, в статтях 1, 2 даного Закону закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей за якими - військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»(станом на день укладення кредитного договору), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні діє з 18 березня 2014 року по теперішній час.

З моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014в Україні настав особливий період, скасування особливого періоду буду здійснено окремим Указом Президента України «Про демобілізацію» після стабілізації обстановки на сході України; на момент подання позову в Україні діяв особливий період.

Національним Банком України дано роз`яснення стосовно перегляду умов кредитних договорів позичальників-військовослужбовців, а саме роз`яснено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації», який набрав чинності з 8 червня 2014 року, внесено доповнення до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до яких не підлягають нарахуванню штрафні санкції, пені за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами й організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду

Пункт 3 Прикінцевих положень зазначеного Закону передбачено поширення дії, зокрема підпункту 3 п. 4 розділу І цього Закону на військовослужбовців із початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

Статтею 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» унормовано, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

Суд зазначає, що відсутність звернення ОСОБА_2 до кредитора не спростовує той факт, що на нього розповсюджується дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». При цьому, за наявності позову про стягнення боргу за кредитним договором суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»(зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом).

Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі № 642/548/21.

За вказаних обставин, суд вважає, що оскільки кредитний договір № 255134113 було укладено 08.01.2022, а ОСОБА_1 набув статусу військовослужбовця з 26.02.2022, нарахування та стягнення відсотків за зазначеним кредитним договором можуть здійснюватися лише за період з дати його укладення 08.01.2022 по 25.02.2022 включно, тобто до моменту набуття ним статусу особи, яка відповідно до законодавства звільняється від нарахування відсотків та інших платежів за кредитами під час проходження військової служби.

З урахуванням установлених обставин судом визначено, що за кредитним договором, за яким тіло кредиту становить 5100,00 грн., а процентна ставка - 2,1 % на день, нарахування процентів підлягає здійсненню за період з 08.01.2022 по 25.02.2022 включно, що становить 49 календарних днів; розмір процентів за кожен день користування кредитом складає 107,10 грн., унаслідок чого загальна сума нарахованих процентів становить 5 247,90 грн.

Окрім цього, статтею 19 Закону України "Про споживче кредитування" встановлено черговість погашення вимог за договором про споживчий кредит. Так, вказана норма передбачає, що у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.

Як убачається з наданого розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», відповідач 04.03.2022 здійснив часткове погашення заборгованості в сумі 1063,86 грн. та 08.04.2022 - у сумі 151,98 грн., у зв`язку з чим загальна сума сплаченого боргу становить 1215,84 грн., а залишок основного боргу після здійснення зазначених платежів становить 3884,16 грн., що свідчить про часткове виконання відповідачем своїх договірних обов`язків, однак не припиняє його обов`язку повного погашення заборгованості відповідно до умов кредитного договору та вимог чинного законодавства. З огляду на приписи статті 19 Закону України «Про споживче кредитування» суд дійшов висновку, що платежі, здійснені відповідачем 04.03.2022 у сумі 1063,86 грн. та 08.04.2022 у сумі 151,98 грн., підлягають зарахуванню насамперед у погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим заборгованість за основною сумою кредиту станом на день звернення позивача до суду становить 3 884,16 грн., що є обґрунтованим і підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» підлягають частковому задоволенню і з ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість за кредитним договором від 08.01.2022 року № 255134113 в сумі 9 132,06 грн., яка складається з 3 884,16 грн. заборгованості за тілом кредиту і 5 247,90 грн. заборгованості за нарахованими процентами.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн. Сума майнової вимоги була визначена позивачем в розмірі 11 222,04 грн. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог на суму 9 132,06 грн. А тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1 971,26 грн. (2 422,40 грн. х 9 132,06 грн. / 11 222,04 грн.) сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Також представник позивача просить стягнути судові витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн.

Вирішуючи дане клопотання по суті зазначає наступне.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).

У постанові від 28.09.2023 у справі № 686/31892/19 колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначено критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно з вимогами ст.137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн. представник позивача надав суду: договір № 29/05/25-01 від 29.05.2025; додаткову угоду до договору правничої допомоги № 9 від 30.05.2025; акту прийому-передачі наданих послуг до договору надання правничої допомоги згідно договору правничої допомоги; свідоцтво адвоката про право на зайняття адвокатською діяльністю; довіреность адвоката.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та необґрунтованим. На його думку, по-перше, заявлена сума витрат є надмірною та не відповідає складності виконаної роботи, її обсягу та витраченому часу; по-друге, справа має характер малозначної; по-третє, зміст позовної заяви здебільшого складається з відтворення норм законодавства, тоді як фактичні обставини викладені стисло та охоплюють лише незначну частину заявлених вимог.. За таких обставин відповідач вважає, що підстав для відшкодування витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі немає.

Надавши оцінку доказам щодо понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження із викликом учасників справи, ціною позову, а також, беручи до уваги, твердження відповідача про необґрунтованість зазначених втрат, зваживши на необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 3 000,00 грн., оскільки такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію обґрунтованості, з урахуванням конкретних обставин справи, її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 2 442,00 грн. (3 000,00 грн. х 9 132,06 грн. / 11 222,04 грн.).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 526, 536, 549, 572, 589, 1054 ЦК України, ст.ст. 141, 263, 265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (02090, місто Київ, Харківське шосе, будинок 19, офіс 2005, Код ) заборгованість за кредитним договором № 255134113 від 08.01.2022 у розмірі 9 132,06 грн., яка складається з 3 884,16 грн. заборгованості за тілом кредиту і 5 247,90 грн. заборгованості за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" (02090, місто Київ, Харківське шосе, будинок 19, офіс 2005, Код ) судовий збір у розмірі 1 971,26 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 442,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: