Провадження № 6/357/189/25
У Х В А Л А

05 грудня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого Ярмола О. Я. ,

при секретарі Вдовика А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква, в залі суду № 5 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дінеро», ОСОБА_1 , приватний виконавець Крегул Іван Іванович про заміну сторони виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» Жевега К.В. через систему «Електронний суд» звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою, в якій просить замінити у виконавчому провадженні № 67150856 щодо примусового виконання виконавчого напису № 30395, виданого 23.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення із ОСОБА_2 на користь ТОВ «ДІНЕРО», сторону стягувача ТОВ «Дінеро» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт».

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2025, справу розподілено та передано судді Рижко Г.О.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 294 призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів цивільної справи № 357/15698/25, оскільки наказом Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.11.2025 року № 115/в/г судді РИЖКО Ганні Олексіївні надана відпустка без збереження заробітної плати для догляду за дитиною більшої тривалості (але не більше як до досягнення дитиною шестирічного віку), тривалістю на один рік, починаючи з 21.11.2025 по 05.11.2026.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2025, справу розподілено та передано до провадження судді Ярмоли О.Я.

Ухвалою судді від 26.11.2025 року прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» про заміну сторони виконавчого провадження до провадження та призначено розгляд заяви.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони у виконавчому провадженні (ч.3 ст. 442 ЦПК України).

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула І.І. перебуває виконавче провадження № 67150856 щодо примусового виконання виконавчого документу виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. за № 30395 від 23.09.2021 про стягнення із боржника ОСОБА_2 заборгованості на користь стягувача ТОВ «ФК «Дінеро».

03.04.2025 між ТзОВ «Дінеро» та ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» було укладено Договір факторингу № 571-ФК-25, відповідно до умов якого ТзОВ «Дінеро» відступає шляхом продажу ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», а ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» приймає належні ТзОВ «Дінеро» права вимоги до боржників, зокрема за кредитним договором №AG6073143.

Задовольняючи заяву, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з вимогами законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Згідно ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як передбачено ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ч. 1 ст. 517 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIIІ) сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Відповідно до ч. 2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачем є фізична особа або юридична особа, на користь чи і інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником може бути фізична або юридична особа, яка зобов`язана за рішенням вчинити певні дії, або утриматися від їх вчинення.

Відповідно до ч. 5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У постанові від 12.10.2022 року у справі № 183/4196/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що тільки в ЦПК України врегульовано правило заміни сторони виконавчого провадження, порушеного через необхідність виконання рішення «не судового» органу, та дійшла такого висновку: заява про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що врегулювання цього питання саме нормами ЦПК України обумовлено відсутністю спору між стороною виконавчого провадження та виконавцем, що свідчить про відсутність потреби в задіянні суду адміністративної юрисдикції, оскільки сторона виконавчого провадження не оспорює його рішень, дій чи бездіяльності, бо вирішення вказаного питання перебуває поза межами компетенції виконавця. Однак саме цивільний суд спроможний кваліфіковано встановити, чи є правонаступником заявник, який просить замінити собою попереднього учасника виконавчого провадження.

Заміна сторони у виконавчому написі, вчиненому нотаріусом, та заміна сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса є відмінними правовими категоріями, оскільки заміна сторони у виконавчому провадженні є можливою виключно у разі відкриття відповідного виконавчого провадження, що передбачено спеціальним правилом статті 15 Закону № 1404-VIIІ.

Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що до відкриття виконавчого провадження у порядку, визначеному статтею 442 ЦПК України, може бути замінено боржника або стягувача лише у виконавчому листі, яким у системному розумінні з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIIІ є виконавчий документ, виданий судом у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, ухвалених у цивільних справах, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів.

Виконавчий напис нотаріуса є різновидом виконавчого документа в розумінні статті 3 Закону № 1404-VIIІ, який є відмінним від виконавчого листа за формою, змістом, а також суб`єктом та процедурою видання, отже, положення частини п`ятої статті 442 ЦПК України не можуть бути застосовані за аналогією у випадку заміни сторони у виконавчому написі нотаріуса, виконавче провадження за яким ще не відкрито.

Відповідно до статті 88 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Тобто саме нотаріус при вчиненні виконавчого напису перевіряє належність стягувача й у разі зміни сторони правовідношення саме новий учасник і буде стягувачем у новому виконавчому написі за зверненням нової сторони (нового учасника) правовідносин.

Отже, виконавчий напис нотаріуса є формою захисту цивільних прав та інтересів, що відбувається в певному спеціальному порядку, який є відмінним від інших форм (зокрема й судовій) надання захисту таким правам та інтересам.

Згідно ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про заміну стягувача відповідає змісту ст. ст. 512 і 514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що подана заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.260,442 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву задовольнити.

Замінити вибулого стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Дінеро» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (, адреса місця знаходження: 04052, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 17Б, офіс, 503) у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису № 30395, вчиненого 23.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІНЕРО».

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її постановлення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана 05.12.2025 року.

Суддя О. Я. Ярмола