Справа № 948/527/25
Номер провадження 2/948/367/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2025 Машівський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого судді Косик С.М.,

за участю секретаря Ткач Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Машівка цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в :

у червні 2025 року до Машівського районного суду Полтавської області через систему «Електронний суд» надійшла зазначена позовна заява, у якій позивач просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № 7773768 від 09.04.2024 у розмірі 49 680,00 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Позов мотивований тим, що 09.04.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою укладений договір про споживчий кредит № 7773768, за яким відповідачці були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 12 000,00 грн.

В подальшому, 27.11.2024 РОКУ між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №27.11/24-Ф, яке відповідно набуло право вимоги до відповідачки у розмірі 49 680,00 грн, з яких: 12 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 31 680,00 заборгованість за відсотками, 6 000,00 грн заборгованість за пенею.

Зважаючи на ті обставини, що відповідачка не виконала зобов`язання та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 49 680,00 грн (а.с.1-7).

29.07.2025 Машівський районний суд Полтавської області відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначив судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 59).

06.11.2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бульбах Н.М. надійшов відзив на позов, у якому вона просить позовну заяву задовольнити частково, а саме: стягнути несплачену заборгованість за тілом кредиту та нарахованих відсотках, а в задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості за пенею в сумі 6 000,00 грн відмовити. Зменшити розмір заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу, в задоволенні решти позовних вимог просить відмовити.

Відповідачка не заперечує факт укладення кредитного договору та отримання від кредитодавця грошових коштів в сумі 12 000,00 грн, а також нарахованих в межах строку дії договору за визначеним його умовами розміром процентної ставки відсотків, але при цьому відповідачка заперечує проти стягнення з неї нарахованої позивачем пені по кредиту в сумі 6 000,00 грн.

Зазначає, що із наданого позивачем розрахунку заборгованості не вбачається механізму нарахування штрафу, а в підсумку вказано лише суму 6 000,00 грн. До того ж позовна вимога стосується стягнення з відповідача не штрафу, а пені, у зв`язку з чим вважає, що позивачем не доведено правомірність стягнення з відповідача зазначеної суми, яка нічим не підтверджена та не має чіткого визначення штрафу чи пені.

Крім цього, представник відповідачки зауважила, що відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 12 000,00 грн, кошти позичальником отримані 09.04.2024 року, строком на 360 календарних днів з дати його надання, а тому кредит мав бути сплачений відповідачкою не пізніше 09.04.2025 року, що свідчить про те, що позивач мав право звернутись до суду із вимогою про стягнення штрафу, пені упродовж року від вказаної дати, а саме не пізніше 09.04.2025 року, тоді як позов подано та зареєстровано 25.06.2025 року, а тому вважає, що позивачем порушено п.1 ч.2 ст.258 ЦПК України, зокрема строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про стягнення неустойки по кредиту.

Зважаючи на вищевикладене, відповідачка визнає позовну вимогу про стягнення з неї заборгованості по тілу кредиту та заборгованості по відсотках, а проти стягнення пені в сумі 6 000,00 грн заперечує, так як вказана вимога заявлена поза межами строку позовної давності.

Відповідачка вважає, що заявлена до відшкодування сума витрат на правничу допомогу є завищеною, не співмірною зі складністю справи та витраченим адвокатом обсягом часу, у зв`язку з чим не відповідає критерію розумності розміру витрат, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Також зауважила, що розмір гонорару є значно завищеним, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг, зокрема докази в обгрунтування позову надані самим кредитором, що свідчить про те, що їх витребування та збір, адвокатом не здійснювалось, до гонорару також не включено послугу представництва позивача в суді, о отже сума гонорару включає лише досудову підготовку.

Крім цього, представниця відповідачки зазначила, що обгрунтування позову є стандартним, не містить обгрунтувань щодо конкретного кредитного договору. Позов містить норми чинного законодавства, але не наведені належні обгрунтування заявлених позовних вимог щодо конкретного кредитного договору, а універсальність форми позову вказує на те, що для її підготовки витрачено незначний час, зокрема для зазначення даних відповідача, реквізитів сторін та сум заборгованості, яка попередньо була розрахована та надана самим же позивачем та первісним кредитором (а.с.82-85).

12.11.2025 року від представника позивача Павлової О.С. надійшла відповідь на відзив, у якому вона просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Так, представник позивача зазначила, що у поданому відзиві відповідач не заперечує факт укладення між нею та ТОВ «Авентус Україна» кредитного договору №7773768 від 09.04.2024 року, отримання нею кредитних коштів, позов визнала частково та не заперечує проти стягнення із неї на користь позивача заборгованості за цим кредитним договором, яка складається з тіла кредиту в розмірі 12 000,00 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 31 680,00 грн. При цьому відповідачка заперечує проти стягнення з неї заборгованості за пенею в розмірі 6 000,00 грн та просить застосувати до неї вимоги строку позовної давності.

Представник позивача посилаючись на умови договору та норми законодавства вважає, що первісний кредитор мав правові підстави для нарахування штрафних санкцій (штрафу, пені) у розмірі 6 000,00 грн.

Представник позивача зауважила, що кредитний договір №7812682 було укладено 21.04.2024 року, а тому дія пільг передбачених Законом України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період діє воєнного стану» від 18.03.2022 року та Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 року №3498-ІХ не розповсюджується, оскільки він укладений після спливу строку дії відповідних пільг.

У зв`язку з порушенням відповідачкою умов договору ТОВ «Авентус Україна» обргунтовано нарахувало штрафні санкції згідно з пп6.4.1 та 6.4.2 договору, з якими відповідачка була ознайомлена під час його укладення.

Також звернула увагу на те, що за загальним правилом строк позовної давності за договором про споживчий кредит був призупинений на період дії воєнного стану та відповідно до Закону України «Про внесення змін до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України щодо поновлення перебігу позовної давності» №4434-ІХ від 14.05.2025 року, який набув чинності 04.09.2025 року п.19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України виключено, а тому саме з 04.09.2025 року продовжується перебіг позовної давності, а не завершується її відлік, а тому вважає, що останнім днем строку позовної давності до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) буде 03.09.2026 року.

Враховуючи наведені обставини, представник позивача стверджує, що на момент подання цього позову строк позовної давності не пропущено, а заява відповідача про його пропущення є передчасною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Щодо витрат на правничу допомогу представник позивача повідомила, що на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу було подано до суду копії документів, зокрема: договору про надання правової допомоги, додаткової угоди, акт про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом, детальний опис виконаних робіт та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, які підтверджують співмірність та справедливість витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи, часом, обсягом та ціною позову, а отже стягнення з відповідача цих витрат у розмірі 6 000,00 грн підлягають задоволенню (а.с.94-99).

У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином та завчасно, зокрема, позивач шляхом направлення електронного документа до його електронного кабінету на його представника (а.с.64-67,73,74,81,91,92), відповідачка рекомендованими листами з повідомленням за зареєстрованим місцем проживання, одне з яких повернулося з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.68,69), друге вручено 02.09.2025 року (а.с.75), а також направлено судову повістку до електронного кабінету представника відповідача адвоката Бульбах Н.М. (а.с.82,93).

Представник позивача в позовній заяві, поданій до суду заяві та відповіді на відзив просить розглянути дану справу без участі представника позивача, а також просить на підставі наявних у справі доказів задовольнити позов у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.7,62,99).

Представник відповідачки також подала клопотання про розгляд справи без її участі та участі відповідачки, одночасно просила врахувати правову позицію, викладену у відзиві на позов (а.с.104).

Ураховуючи викладене, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін, та, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку.

Судом установлено, що 09.04.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту №7773768 у розмірі 12 000,00 грн (п.1.2 договору), строком на 360 днів, з періодичністю сплати кожні 30 днів (п.1.4 договору), з стандартною процентною ставкою 2,20 % в день та застосовується у межах строку кредиту (п.1.5.1 договору), зниженою процентною ставкою 1,87 % в день та застосовується за певних умов (п.1.5.2 договору) (а.с.13,14).

Денна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2,20 % в день, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 2,17 % в день (пп.1.7, 1.7.1, 1.7.2 договору).

Відповідно до пп.1.8, 1.8.1, 1.8.2 загальні витрати на дату укладення договору складають: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 95 040,00 грн, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 93 852,00 грн.

Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 47 541,10 % річних, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 35 822,80 % річних (пп.1.9, 1.9.1, 1.9.2).

Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 107 040,0 грн, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 105 852,00 грн (пп.1.10, 1.10.1, 1.10.2 договору).

Кошти кредиту надаються позичальнику шляхом переказу на поточний рахунок № НОМЕР_1 , протягом двох календарних днів з моменту кладення договору (п.2.1, п.2.2 договору) (а.с.14,15).

Згідно з пп. 3.1,3.2 договору визначено, що нарахування процентів за цим договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт. До періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається перша дата сплати процентів, вказана у Графіку платежів. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день (а.с.15).

У таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит зазначена дата видачі кредиту 09.04.2024 року, дати чергових платежів, та кінцева дата сплати 04.04.2025 року, загальна кількість днів у розрахунковому періоді складає 360 днів, сума наданого кредиту 12 000,00 грн, вказана сума платежів за розрахунковий період, проценти за користування кредитом щомісячно по 7 920,00 грн, реальна річна процентна ставка 35822,80 %, загальна вартість кредиту 105852,00 грн (а.с.21 на зв., 22).

В паспорті споживчого кредиту зазначена інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, яка є аналогічною зазначеній у договорі про надання споживчого кредиту (а.с. 37-39).

27.11.2024 між ТОВ «Діджи Фінанс» (фактором) та ТОВ «Авентус Україна» (клієнтом) укладено договір факторингу №27.11/24-Ф, за умовами якого клієнт відступає факторові за плату, право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.26-30).

Відповідно до платіжної інструкції №10772 від 27.11.2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» сплачено грошові кошти ТОВ «Авентус Україна» згідно договору факторингу в сумі 1730342,80 грн (а.с.40).

Відповідно до витягу з Додатку №1 до договору факторингу №27.11/24-Ф від 27.11.2024 року сформованого 15.04.2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором №7773768 від 09.04.2024 в сумі 49 680,00 грн (а.с.11).

08.04.2025 року представником ТОВ «Діджи Фінанс» відповідачці ОСОБА_1 направлено досудову вимогу з рекомендацією сплатити заборгованість за кредитним договором №7773768 від 09.04.2024 року, яка станом н 08.04.2025 року становила 49 680,00 грн (а.с.35).

Згідно з розрахунком заборгованості наведеним позивачем вбачається, що заборгованість у ОСОБА_1 за кредитним договором №7773768 від 09.04.2024 року станом на 26.11.2024 року складала 49 680,00 грн, з яких: 12 000,00 грн основний борг, 31 680,00 грн проценти, 6 000,00 грн штраф (а.с.41-45).

За ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 3 ЗУ«Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

За змістом статтей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Навіть неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань, та не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2018 року у справі № 278/1679/13-ц.

Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Водночас суд зауважує, що відповідно до п. 18 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З матеріалів справі вбачається, що кредитний договір №7773768 укладено 09.04.2024, тобто у період дії воєнного стану, а тому суд приходить до висновку, що у кредитодавця були відсутні законні підстави для нарахування неустойки.

За таких обставин, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме - про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованості за кредитним договором №7773768 від 09.04.2024 у розмірі 43 680,00 грн, з яких 12 000,00 грн основний борг, 31 680,00 грн проценти.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідачки на користь позивача потрібно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2129,84 грн.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1-4 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Позивачем при подачі позову до суду визначено попередній орієнтовний розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 гривень, яку і просить стягнути з відповідачки.

На підтвердження понесених позивачем судових витрат за надання правничої допомоги, позивачем надано копії документів, відповідно до яких ТОВ «Діджи Фінанс» понесло судові витрати на правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн, а саме: договір про надання правової допомоги №42649746 від 01.01.2025 року та додаткову угоду № 7773768 від 02.04.2025 року до зазначеного вищевказаного договору, укладених між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Білецьким Б.М.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Білецьким Б.М. серії КС №5618/10 від 17.03.2016 року; акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 31.03.2025 року; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості (а.с.9,12,23-25,31,46).

Таким чином, визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягнення з відповідачки, суд виходить з того, що дана справа не є складною, підготовка її до розгляду не потребує аналізу великої кількості норм чинного законодавства, значних затрат часу та зусиль, а відтак уважає, що вказана сума за надання правничої допомоги у розмірі 6 000,00 грн не відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, та не є співмірними зі складністю даної справи та визначає розмір витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1-18, 81, 141, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №7773768 від 09.04.2024 у загальному розмірі 43 680,00 грн, з яких 12 000,00 грн основний борг, 31 680,00 грн проценти, судовий збір у розмірі 2129,84 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 гривень.

В інші частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі його оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», місцезнаходження юридичної особи: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя С. М. Косик