ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

02 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 601/485/23

Провадження № 22-ц/820/2501/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №601/485/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2023 року, в складі судді Шульгач Н.М., за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: виконавчий комітет Кременецької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Кременецької міської ради, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

У березні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив зобов`язати ОСОБА_1 усунути йому перешкоди у спілкуванні з дітьми шляхом: перебування дітей за місцем проживання батька (без присутності матері) з 10 год. 00 хв. суботи до 17 год. 00 хв. неділі у перший та третій тиждень місяця з правом відвідування дітьми в зазначений час культурно-масових, спортивних, розважальних, оздоровчих закладів з урахуванням інтересів дітей та стану їх здоров`я; безперешкодного відвідування батьком дітей у дні їх народження протягом усієї доби з правом відвідування в зазначений час культурно-масових, спортивних, розважальних, оздоровчих закладів з урахуванням інтересів дітей та стану їх здоров`я; перебування дітей за місцем проживання батька (без присутності матері) 04 липня (у день народження батька) з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., якщо припадає на будній день, та з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., якщо припадає на вихідний день, з урахуванням інтересів дітей та стану їх здоров`я; необмеженого спілкування батька з дітьми засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми; безперешкодного відвідування батьком дітей під час їх хвороб, під час проведення будь-яких шкільних навчальних та позашкільних заходів, гуртків та спортивних секцій, які проводяться за участю дітей або для забезпечення їх інтересів.

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 24 травня 2023 року об`єднано в одне провадження цивільні справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Кременецької міської ради, про позбавлення батьківських прав (справа №601/681/23) та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: виконавчий комітет Кременецької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми (справа №601/485/23). Об`єднаній справі залишено №601/485/23.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод у спілкуванні батька ОСОБА_2 з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визначено спосіб участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді побачень, а саме в суботу з 11 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. у перший і третій тиждень місяця, за місцем проживання батька (без присутності матері) з правом відвідування дітьми в зазначений час культурно-масових, спортивних, розважальних, оздоровчих закладів з урахуванням інтересів дітей та стану їх здоров`я. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Попереджено ОСОБА_2 про необхідність змінити своє ставлення до виховання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поклавши на службу у справах дітей Кременецької міської ради контроль за виконанням ним своїх батьківських обов`язків.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 02 квітня 2024 року подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 14 травня 2024 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 19 червня 2024 року о 15 год. 00 хв.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 18 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, визнано неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2023 року, вказані ОСОБА_1 в її апеляційній скарзі, та надано строк п`ять днів з дня отримання цієї ухвали суду для зазначення інших підстав поважності пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд апеляційної інстанції виходив з того, що після відкриття апеляційного провадження 30 квітня 2024 року до суду надійшли матеріали цивільної справи, відповідно до яких було встановлено, що апелянтка отримала копію оскаржуваного рішення суду раніше, ніж зазначила про це в апеляційній скарзі. ОСОБА_1 фактично тричі отримувала копію рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2023 року, а саме 16 і 21 листопада 2023 року та 13 березня 2024 року. Однак в апеляційній скарзі зазначила про отримання копії рішення лише 13 березня 2024 року. За відсутності матеріалів справи суд був позбавлений можливості перевірити викладені в апеляційний скарзі обставини. У цьому випадку апеляційну скаргу подано 02 квітня 2024 року, тобто більше, ніж через чотири місяці після складення повного тексту рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2023 року. Таким чином, посилання ОСОБА_1 на отримання нею копії оскаржуваного рішення суду лише 13 березня 2023 року не заслуговують на увагу, а причини пропуску строку на апеляційне оскарження, які зазначені в апеляційній скарзі, є неповажними.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 11 липня 2024 року закрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2023 року.

Ухвалу апеляційного суду мотивовано тим, що після відкриття апеляційного провадження стало відомо, що строк на апеляційне оскарження рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2023 року поновлено ОСОБА_1 без належних підстав, оскільки було враховано зазначені нею неповні дані про дату отримання копії судового рішення, а за наслідками надходження матеріалів справи виявилось, що причини, на які вона посилалася для його поновлення, є неповажними. На виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху апелянтка не навела інших об`єктивних причин, які б підтверджували поважність пропуску процесуального строку та могли б бути підставою для його поновлення.

Постановою Верховного Суду від 10 вересня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 11 липня 2024 року скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Розпорядженням голови Тернопільського апеляційного суду від 20 жовтня 2025 року №20 у зв`язку з неможливістю утворити склад суду для судового розгляду цивільну справу №601/485/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: виконавчий комітет Кременецької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Кременецької міської ради, про позбавлення батьківських прав, передано на розгляд до Хмельницького апеляційного суду, як найбільш територіально наближеного до Тернопільського апеляційного суду.

27 жовтня 2025 року цивільна справа №601/485/23 надійшла на адресу Хмельницького апеляційного суду.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 30 жовтня 2025 року справу призначено до розгляду.

Апелянтка ОСОБА_1 про дату, час і місце слухання справи належним чином повідомлена, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила.

Позивач-відповідач ОСОБА_2 про дату, час і місце слухання справи належним чином повідомлений, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Третя особа: виконавчий комітет Кременецької міської ради про дату, час і місце слухання справи належним чином повідомлена, представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без розгляду.

Пунктами 1, 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства, серед інших, є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та забезпечення права на апеляційний перегляд справи й у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини друга, четверта статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (пункти 1, 2 частини другої статті 354 ЦПК України).

Визначальним для унормування початку перебігу строку на апеляційне оскарження є вручення повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, апелянтка ОСОБА_1 була присутня в судовому засіданні 06 листопада 2023 року при ухваленні оскаржуваного рішення суду. В скороченому тексті оскаржуваного судового рішення зазначено, що його повний текст буде складено до 16 листопада 2023 року. Зі змісту повного тексту рішення вбачається, що воно було складено 13 листопада 2023 року, а 16 листопада 2023 року ОСОБА_1 особисто в Кременецькому районному суді отримала його копію, що підтверджується її особистим підписом на заяві від 16 листопада 2023 року про отримання копії рішення суду.

Крім того, 21 листопада 2023 року ОСОБА_1 повторно особисто отримала копію рішення суду, яке їй було відправлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Таким чином, останнім днем строку на апеляційне оскарження судового рішення є 16 грудня 2023 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що оскаржуване рішення суду вона отримала лише 13 березня 2024 року.

Так, з матеріалів справи вбачається, що згідно із заявою ОСОБА_1 від 28 лютого 2024 року, адресованою Кременецькому районному суду Тернопільської області, вона просила надіслати їй копію рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2023 року, яке їй було надіслано 05 березня 2024 року.

Тобто, апелянтка ОСОБА_1 тричі отримувала копію рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2023 року, а саме, 16 листопада 2023 року, 21 листопада 2013 року та 13 березня 2024 року. Однак, в апеляційній скарзі зазначила лише про отримання копії рішення лише 13 березня 2024 року.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі (частина друга статті 44 ЦПК України).

За змістом частини другої статті 44 ЦПК України перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства, та, які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №199/6713/14-ц.

У частинах третій, четвертій статті 44 ЦПК України визначено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі №757/61850/18-ц від 15 липня 2021 року у справі №420/698/21.

Отже на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає в тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі №345/2935/21.

Верховний Суд у постанові від 03 березня 2021 року у справі №761/27076/19 зазначив, що під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних із наслідками, до яких вони можуть призвести, використанні наданих прав всупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ чи висловлення явної неповаги до суду чи учасників справи.

Європейський суд з прав людини застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання (ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року, заява №67208/01, «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року, заяви №61164/00 і №18589/02).

ЄСПЛ виходить із того, що заява характеризується як зловживання правом на подання, якщо вона свідомо ґрунтується на неправдивих фактах з метою ввести Суд в оману («Варбанов проти Болгарії» (Varbanov v. Bulgaria), 2000, § 36; «Гогітідзе та інші проти Грузії» (Gogitidze and Others v. Georgia), 2015, § 76).

Колегія суддів звертає увагу, що саме з метою виконання завдання цивільного судочинства сторона у справі має користуватися процесуальними правами, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Якщо особа здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей (зокрема, поновлення процесуального строку), така особа виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним.

Водночас особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно строків подання, форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, що є проявом добросовісного користування процесуальними правами.

В даному випадку ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу 02 квітня 2024 року, тобто більше, ніж через чотири місяці після складання повного тексту рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2023 року.

Отже, подання апеляційної скарги з пропуском строку та із зазначенням апелянткою у клопотанні про поновлення строку неправдивих відомостей про дату отримання судового рішення, спрямоване на неправомірне отримання процесуального права на апеляційне оскарження поза межами встановлених законом строків і є обставинами, що аналогічні до обставин, які зазначені у частині другій статті 44 ЦПК України, та можуть визначатися як дії, що суперечать завданню цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_1 , яка звертаючись до апеляційного суду із апеляційною скаргою, та зазначаючи у клопотанні про поновлення строку неправдиві відомості про дату отримання судового рішення, є зловживанням процесуальними правами, яке полягає у спробі ввести суд в оману щодо дійсних обставин справи, та підставою для залишення апеляційної скарги без розгляду відповідно до частини 3 статті 44 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 44, 389, 390 ЦПК України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: виконавчий комітет Кременецької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Кременецької міської ради, про позбавлення батьківських прав, залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному поряду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 05 грудня 2025 року.

Судді Т.В. Спірідонова

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко