ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9715/25 Справа № 199/9922/22 Головуючий у першій інстанції: Спаї В. В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Марченко С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою заступника керівника Донецької обласної прокуратури на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпра від 03 липня 2024 року та на додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпра від 29 липня 2025 року у складі судді Спаї В.В. по справі за позовом першого заступника керівника Маріупольської окружної прокуратури в інтересах держави, в особі Нікольської селищної ради Маріупольського району Донецької області, до ОСОБА_1 , Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про витребування земельної ділянки та скасування рішення про державну реєстрацію права оренди,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2022 року перший заступник керівника Маріупольської окружної прокуратури звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави, в особі Нікольської селищної ради Маріупольського району Донецької області, посилаючись на те, що 10.12.2019 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором юридичного департаменту Маріуполської міської ради Сидоренком О.О. зареєстровано право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:1152, площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства на території Темрюцької сільської ради Нікольського району Донецької області за межами населених пунктів (номер запису про державну реєстрацію права власності 34643736). Підставою для реєстрації права власності на земельну ділянку став наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 01.10.2019 №4820-СГ «Про надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», яким ОСОБА_1 надано безоплатно у власність земельну ділянку площею 2,000 га, у тому числі ріллі площею 2,000 га (кадастровий номер :03:000:1152) із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Темрюцької сільської ради Нікольського району Донецької області за межами населених пунктів, та копія якого міститься у реєстраційній справі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При цьому, відповідно до наданої Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області копії наказу з аналогічними реквізитами (номером та датою) наказом №4820-СГ від 01.10.2019 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, яка розташована на території Республіканської сільської ради Нікольського району Донецької області за межами населених пунктів. На переконання прокурора, зміст наказу №4820-СГ від 01.10.2019 р., фактично прийнятого ГУ Держгеокадастру у Донецькій області, не відповідає змісту наказу з тими ж реквізитами, що міститься у реєстраційній справі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1152. Згідно з документами, наданими Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області листом №10-5-0.3-2300/2-22 від 23.12.2022, ОСОБА_1 звертався до Управління з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області №3412-СГ від 19.07.2019 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Темрюцької сільської ради Нікольського району Донецької області. Також, ОСОБА_1 звертався до Управління з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність. Проте, наказом ГУ Держгеокадастру у Донецькій області №5395-СГ від 22.10.2019 «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки», ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Темрюцької сільської ради Нікольського району Донецької області з кадастровим номером :03:000:1152 та наданні цієї земельної ділянки у власність. В подальшому, Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області не приймалося ніяких наказів відносно ОСОБА_1 щодо затвердження документації із землеустрою та надання у власність земельної ділянки. На переконання позивача, державою ніколи не приймалося рішення про відчуження земельної ділянки :03:000:1152, а остання вибула з державної власності поза її волею. Крім того, згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:1152, згідно договору оренди землі від 18.12.2019 №624 передана ОСОБА_1 в оренду Дочірньому підприємству «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на 10 років (номер запису про інше речове право 34855469). Тому позивач просив витребувати у ОСОБА_1 та Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на користь власника земельної ділянки відповідно до ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України - Нікольської селищної ради Маріупольського району Донецької області земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,0 га із кадастровим номером :03:000:1152, що розташована на території територіальної громади Нікольської селищної ради Маріупольського району Донецької області; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію права оренди Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на земельну ділянку із кадастровим номером :03:000:1152, припинивши право оренди на цю земельну ділянку.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпра від 03 липня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпра від 29 липня 2025 року стягнуто з Донецької обласної прокуратури за рахунок бюджетних асигнувань на користь Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

В апеляційній скарзі заступник керівника Донецької обласної прокуратури, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваних рішення та додаткового рішення, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, часткового скасування рішення та скасування додаткового рішення місцевого суду, часткового закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься інформація про право власності ОСОБА_1 , який є власником земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :03:000:1152, на праві приватної власності, на підставі наказу №4820 - СГ, виданого 01.10.2019 Головним Управлінням Держагеокадастру у Донецькій області (т. 1 а.с. 10).

Позивачем заперечується справжність наказу №4820-СГ, який виданий 01.10.2019 Головним Управлінням Держагеокадастру у Донецькій області «Про надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», відповідно до якого гр. ОСОБА_1 надано безоплатно у власність земельну ділянку площею 2.0000 га, у тому числі ріллі площею 2.0000 га (кадастровий номер :03:000:1152) із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства на території Темрюцької сільської ради Нікольського району Донецької області за межами населених пунктів (т. 1 а.с. 10), оскільки зміст наказу №4820 - СГ, який виданий 01.10.2019, не відповідає змісту наказу з тими ж реквізитами, що міститься в реєстраційній справі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1152 (т. 1 а.с. 9).

Позивач зазначає, що існує інший наказ Головного Управління Держагеокадастру у Донецькій області від 01.10.2019 №4820-СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою», відповідно до якого гр. ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення держаної власності, що перебуває у запасі на території Республіканської сільської ради Нікольського району Донецької області за межами населених пунктів. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (т. 1 а.с. 9 ).

На підставі договору оренди від 18.12.2019, який укладений між ОСОБА_1 та Дочірнім підприємством «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», останній отримав в оренду вказану вище земельну ділянку площею 2,0 га (кадастровий номер :03:000:1152) (т.1 а.с.11-13 ).

Установлено, що ОСОБА_1 звертався до Головного Управління Держагеокадастру у Донецькій області з клопотанням від 16.07.2019, в якому просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2 га ріллі у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Темрюцької сільської ради Нікольського району Донецької області (т. 1 а.с. 28).

Відповідно до копії наказу від 19.07.2019 №3412-СГ ГУ Держгеокадастру у Донецькій області «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою», надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведенні безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, що перебуває у запасі на території Темрюцької сільської ради Нікольського району Донецької області за межами населених пунктів. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (т. 1 а.с. 25).

Суду також надано копію клопотання ОСОБА_1 від 01.10.2019 про затвердження «Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_1 із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, для ведення особистого селянського господарства на території Темрюцької сільської ради ні кольського району Донецької області, за межами населених пунктів» та передати йому у власність земельну ділянку, кадастровий номер якої :03:000:1152 площею 2 га (рілля) із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебуває в запасі для ведення особистого селянського господарства на території Темрюцької сільської ради Нікольського району Донецької області, за межами населених пунктів (т. 1 а.с. 27).

Позивачем також надано копію наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 22.10.2019 №5395-СГ, згідно з яким ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Темрюцької сільської ради Нікольського району Донецької області, розмір земельної ділянки 2,0000 га, кадастровий номер :03:000:1152 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та наданні цієї земельної ділянки у власність відмовлено з таких підстав: невідповідність землевпорядної документації вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, документації із землеустрою (т. 1 а.с. 26).

Дочірнє підприємство «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» звернулось із заявоюпро вчинення кримінального правопорушення від 13.04.2022 до ГУ Національно поліції України та СБУ у зв`язку з тим, що в результаті бойових дій втратило доступ до офісу, в якому знаходилися всі установчі документи підприємства, печатка, штампи, всі дозволи, ліцензії та ін. розпорядча документація (а.с. 87 т.1), відомості були внесені до ЄРДР; відомості внесено до ЄРДР №0001220 (а.с. 90 т.1).

Суду також надано колективну скаргу від 08.11.2019 державних службовців Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, яка підписана 32 працівниками Головного управління, на дії в.о. начальника Підгорної Тетяни Олексіївни щодо її незаконних дій на посаді (а.с. 92-93 т.1).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.04.2023, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2 га з кадастровим номером :03:000:1152 (а.с. 95 т.1). Відповідно до зазначеного витягу, орган, який зареєстрував земельну ділянку - відділ у Нікольському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області.

Згідно з наказом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 26.02.2021 №48-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», передано Нікольській селищній раді, в особі Нікольського селищного голови, у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 6585,4263 га, які розташовані в межах Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області за межами населеного пункту згідно з актом приймання - передачі (а.с. 182-195 т. 1).

Відповідно до витягу з ЄРДР від 01.02.2023 №0000003, кримінальне правопорушення самостійно виявлене прокурором про що 01.02.2023 до ЄРДР внесені відомості, а саме невстановлені особи протягом 2020 року підробили накази Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області та в подальшому на підставі зазначених неіснуючих наказів Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області фізичні особи набули право власності в порядку безоплатної передачі, передбаченої ст. 121 ЗК України, на 20 земельних ділянок сільськогосподарського призначення держаної форми власності для ведення особистого селянського господарства загальною площею 40 га на території Стародубівської сільської ради Маріупольского району Донецької області, зокрема, за кадастровим номером :03:000:1152 (а.с. 151 т.1).

На підставі акту перевірки деяких питань діяльності Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області судом встановлено, що комісією виявлено, що станом на 04.11.2019 в Головному управлінні відсутні оригінали наказів із розпорядження землями сільськогосподарського призначення, які видано Головним управлінням до 04.10.2019 включно. Відповідно до вказаного акту, станом на 03.10.2019 оригінали наказів щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення з 2015 по 2019 роки та відповідні клопотання фізичних та юридичних осіб знаходились у приміщенні Головного управління. Вранці 04.10.2019 оригінали наказів та відповідні клопотання вже були відсутні з невідомих причин, будь-які заходи Головним управлінням до 04.11.2019 не вживалися. Тільки 06.1.12019 працівниками Головного управління складено акт про крадіжку документів та викликані співробітники Кальміуського відділення поліції м. Маріуполь для документування факту вилучення документів (а.с. 199 - 207 т. 1).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див., зокрема постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справа №582/18/21 (провадження №61-20968 сво 21)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року у справі №761/42030/21).

27 травня 2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин».

Відповідно до пункту 58 вищевказаного Закону України розділ Х «Перехідні положення» ЗК України був доповнений пунктом 24, яким визначається, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, перелік яких визначений законом.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом (пункт 24 розділ Х «Перехідні положення» ЗК України).

Відповідно до статей 317 і 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2020 року в справі №752/13695/18).

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (частина друга статті 328 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

У статті 118 ЗК України визначено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Процедура державної реєстрації земельної ділянки визначена Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 (далі - Порядок №1051).

Відповідно до пункту 107 Порядку №1051 (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється, зокрема, за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи (пункт 109 Порядку №1051).

Пункт 110 Порядку №1051 передбачає, що для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації); електронний документ.

Після прийняття органом державної влади чи органом місцевого самоврядування рішення про затвердження документації із землеустрою, яка є підставою для державної реєстрації земельної ділянки, та надання Держгеокадастру або його територіальному органові відповідно до компетенції засвідченої копії такого рішення Державний кадастровий реєстратор протягом двох робочих днів з моменту її отримання вносить відповідні відомості до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі. До поземельної книги в паперовій формі додається засвідчена копія рішення, яке є підставою для внесення відомостей до неї (пунктом 112 Порядку №1051).

Пунктом 113 Порядку №1051 встановлено, що Державний кадастровий реєстратор в день отримання інформації про зареєстровані речові права на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вносить відомості про власників, користувачів земельної ділянки відповідно до даних зазначеного Реєстру до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України.

У пунктах 56-58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі №461/12525/15-ц (провадження №14-190цс20) вказано, що «розглядаючи справи щодо застосування положень статті 388 ЦК України у поєднанні з положеннями статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, суди повинні самостійно, з урахуванням усіх встановлених обставин справи дійти висновку про наявність підстав для втручання у мирне володіння майном особи, що набула це майно за відплатним договором, виходячи з принципів мирного володіння майном (див. постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі №488/6211/14-ц), а також надати оцінку тягаря, покладеного на цю особу таким втручанням. Такими обставинами можуть бути, зокрема, підстави та процедури набуття майна добросовісним набувачем, порівняльна вартість цього майна з майновим станом особи, спрямованість волевиявлення учасників правовідносин та їх фактичні наміри щодо цього майна тощо».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року в справі №183/1617/16 (провадження №14-208цс18) зазначено, що необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку за певних обставин має бути рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, які діють від імені власника, про передання у власність земельної ділянки (див. висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 31 жовтня 2012 року у справі №6-53цс12).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року в справі №373/1810/16-ц (провадження №61-13700св19) зазначено, що законодавчо визначений порядок набуття права власності громадянами на земельну ділянку із земель державної та комунальної власності потребує наявності, з одного боку, волевиявлення осіб до отримання земельної ділянки у формі подання заяви, з іншого - прийняття рішення про її передачу органом державної влади або місцевого самоврядування. Тож відсутність волевиявлення територіальної громади на передачу земельної ділянки є порушенням чинного законодавства.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 червня 2023 року у справі №916/3027/21 (провадження №12-8гс23) зауважувала, що процесуальний закон чітко регламентує можливість та порядок використання інформації в електронній формі (у тому числі текстових документів, фотографій тощо, які зберігаються на мобільних телефонах або на серверах, в мережі Інтернет) як доказу у судовій справі. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 96 ГПК України), який, у свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини другої статті 73 ГПК України). Аналогічні процесуальні положення закріплені у частині третій статті 100 ЦПК України та пункті 1 частини другої статті 76 ЦПК України. Отже, подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу. Наведений висновок є усталеним у судовій практиці (наприклад, його наведено у постановах Верховного Суду від 29 січня 2021 року у справі №922/51/20, постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15 липня 2022 року у справі №914/1003/21), і Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для того, щоб його змінювати.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Згідно із статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої, шостої статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Звертаючись до суду з цим позовом прокурор заперечував справжність наказу ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 01 жовтня 2019 року №4820-СГ «Про надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», яким надано ОСОБА_1 безоплатно у власність земельну ділянку площею 2,0000 га, у тому числі ріллі площею 2,0000 га, з кадастровим номером :03:000:1152 із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства на території Темрюцької сільської ради Нікольського району Донецької області за межами населених пунктів, оскільки зміст наказу №4820-СГ, який виданий 02 жовтня 2019 року, не відповідає змісту наказу з тими ж реквізитами, відповідно до якого гр. ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення держаної власності, що перебуває у запасі на території Республіканської сільської ради Нікольського району Донецької області за межами населених пунктів. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (т. 1 а.с. 9 ).

Судом установлено, що відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, який сформований 21.04.2023, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2 га з кадастровим номером :03:000:1152. Орган, який зареєстрував земельну ділянку ? відділ у Нікольському районі ГУ Дергеокадастру у Донецькій області. Державну реєстрацію спірної земельної ділянки здійснено на підставі технічної документації ? проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, 23 липня 2019 року, яка розроблена ТОВ «Центр експертно-геодезичного забезпечення», ОСОБА_3 (а.с. 95 т.1); під час розгляду справи в суді першої інстанції прокурор не заперечував щодо відсутності у нього оригіналу наказу від 02 жовтня 2019 року №4820-СГ, реєстраційна справа (її копії) до справи не долучена, клопотання про витребування доказів позивачем до закриття підготовчого провадження не заявлялось; з початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України доступ до Державного земельного кадастру у Донецькій області припинено.

Разом з тим, прокурор не довів належними, достатніми та допустимими доказами неправомірного набуття ОСОБА_1 права власності на спірну земельну ділянку, зокрема на підставі підробного, недійсного чи неіснуючого наказу ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 01 жовтня 2019 року №4820-СГ.

Відповідно до частини п`ятої статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до статті 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що наказ ГУ Держгеокадастру в Донецькій області від 02 жовтня 2019 року, виданий на користь ОСОБА_1 , є підробленим, позивачем не надано, тоді як доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Прокурор надав докази у копіях, які не засвідчені з оригіналу, та не надав вирок суду за результатами розгляду кримінального провадження, відкритого стосовно підроблення наказів ГУ Держгеокадастру в Донецькій області, клопотання про витребування відповідних доказів судом, зокрема, належним чином завіреної копії реєстраційної справи - не заявлено.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; враховуючи, що оскільки факт неправомірності набуття ОСОБА_1 права власності не випливає із закону, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття та презюмується, доказуванню підлягає неправомірність набуття ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку; приймаючи до уваги, що такий обов`язок доказування, який покладено на позивача, прокурор не виконав, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову про витребування спірної земельної ділянки у ОСОБА_1 на користь Нікольської селищної ради Маріупольського району Донецької області.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги першого заступника керівника Маріупольської окружної прокуратури в інтересах держави, в особі Нікольської селищної ради Маріупольського району Донецької області, до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки підлягає залишенню без змін.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що єдиним допустимим доказом щодо прийняття органом виконавчої влади рішень про передачу земельних ділянок у приватну власність є інформація самого органу про прийняті рішення, оскільки суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Посилання на лист ГУ Держгеокадастру у Донецькій області про те, що воно не видавало наказ щодо надання у власність спірної земельної ділянки ОСОБА_1 , копію якого прокурор надав до суду першої інстанції (а.с. 22-23 т.1), за умови, що територія Маріупольського району Донецької області, де територіально розташована спірна земельна ділянка та перебувають документи щодо її передання у приватну власність, є тимчасово окупованою рф, що унеможливлює доступ управління до архівних копій справ (у паперовій формі) у повному обсязі, зокрема за 2019 2020 роки, не є достатньою підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги про наявність копії наказу в системі електронного документообігу органів Держгеокадастру «ДОК ПРОФ» колегія зазначає наступне.

Наказ про передання земельної ділянки у власність, внесений до електронної системи (Електронний документообіг), існує як електронний документ, має юридичну силу оригіналу, якщо він оформлений відповідно до вимог чинного законодавства. Електронний документ, створений з дотриманням вимог законодавства, має таку ж юридичну силу, як і документ на паперовому носії. У разі виявлення розбіжностей між відомостями на електронних та паперових носіях пріоритет мають відомості на паперових носіях. Оцінка електронного доказу здійснюється судом на загальних підставах, передбачених статтею 89 ЦПК України.

У матеріалах справи наявні дві копії наказу ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 01 жовтня 2019 року №4820-СГ, які суттєво відрізняються за своїм змістом. Одна з копій виготовлена з паперового носія, який був підставою для здійснення оспорюваної державної реєстрації права власності на земельну ділянку, інша - паперова копія електронного документу із системи «ДОК ПРОФ». Паперові оригінали зазначених документів сторонами не надано. Встановивши, що розробка проєктно-технічної документації, державна реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі здійснювалися за ініціативою ОСОБА_1 , у справі наявна відповідна копія наказу ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 01 жовтня 2019 року №4820-СГ, який був наданий державному реєстратору для реєстрації права власності відповідача, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що прокурором не доведено належними та допустимими доказами підробку документів, на підставі яких ОСОБА_1 передано у власність спірну земельну ділянку.

Необхідно зауважити, що у зв`язку з військовою агресією та повномасштабним вторгненням держави-агресора на територію України, 24 лютого 2022 року було введено воєнний стан, який триває до цього часу. З 24 лютого 2022 року до 04 березня 2022 року на території Маріупольського району Донецької області, де територіально знаходиться спірна земельна ділянка, та документи щодо її передання у приватну власність, тривали активні бойові дії, а з 05 березня 2022 року ця територія є тимчасово окупованою рф (перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року №376).

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 травня 2025 року у справі №199/9897/22 (провадження №61-14436сво24), Верховного Суду у справі від 28 травня 2025 року №199/9893/22, від 04 червня 2025 року у справі №199/9899/22.

Твердження апеляційної скарги про порушення місцевим судом вимоги про рівність сторін та змагальності сторін, зокрема в тій частині, що ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання та не надав доказів які б підтверджували дійсне ним отримання земельної ділянки не заслуговують на увагу, оскільки саме позивач повинен був надати докази на підтвердження обґрунтованості його позовних вимог та спростувати презумпцію правомірності набуття ОСОБА_1 спірної земельної ділянки.

Щодо поданого до апеляційного суду апелянтом клопотання про витребування доказів, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до статті 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції передбачено статтею 367 ЦПК України, відповідно до положень частини 3 даної норми процесуального права докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У своєму клопотанні, яке подане до апеляційного суду, Донецька обласна прокуратура просила витребувати у Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області інформацію та оригінал електронного документу (наказу) або його електронну копію, яка міститься у електронній системі щодо видачі (невидачі) наказу №4820-СГ від 01 жовтня 2019 року (а.с. 29-32 т.3).

Однак, позивач не звертався до місцевого суду з аналогічним клопотанням про витребування у ГУ Держгеокадастру у Донецькій області інформації та оригіналу електронного документу (наказу) або його електронну копію, яка міститься у електронній системі щодо видачі (невидачі) наказу №4820-СГ від 01 жовтня 2019 року.

Суду апеляційної інстанції не надано доказів та не обґрунтовано неможливості подання вказаного вище клопотання до суду першої інстанції, не зазначено винятковості випадку, з огляду на який заявлені позивачем докази підлягають витребуванню під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що відповідного клопотання у порядку та строки, встановленому процесуальним законодавством, прокурором не було заявлено. Отже, клопотання Донецької обласної прокуратури від 24.11.2025 про витребування доказів є необґрунтованим.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (пункт 6 частини першої статті 20 ГПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Спір в частині позовних вимог, заявлених прокурором в інтересах органу місцевого самоврядування до ДП «Ілліч-Агро Донбас», є земельним спором між територіальною громадою та юридичною особою, а тому, виходячи із суб`єктного складу сторін, належить до господарської юрисдикції, що виключає її розгляд у зазначеній частині в порядку цивільного судочинства.

Тому оскаржуване рішення місцевого суду в частині позовних вимог першого заступника керівника Маріупольської окружної прокуратури в інтересах держави, в особі Нікольської селищної ради Маріупольського району Донецької області, до Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, скасування рішення про державну реєстрацію права оренди підлягає скасуванню, а провадження в справі в цій частині закриттю.

Колегія роз`яснює позивачеві його право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Дніпровського апеляційного суду із заявою про направлення справи у частині вимог до ДП «Ілліч-Агро Донбас» до відповідного суду господарської юрисдикції.

За змістом ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що додатковим рішенням місцевого суду стягнуто з Донецької обласної прокуратури на користь ДП «Ілліч-Агро Донбас» витрати на професійну правничу допомогу; встановивши наявність підстав для закриття провадження у справі за позовом прокурора в інтересах селищної ради до ДП «Ілліч-Агро Донбас» відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, вказане додаткове рішення також підлягає скасуванню.

За положеннями частини 5 статті 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Отже, правові підстави для стягнення з позивача на користь ДП «Ілліч-Агро Донбас» суми понесених останнім судових витрат під час закриття провадження у справі визначені положеннями частини п`ятої статті 142 ЦПК України, зокрема лише як наслідок необґрунтованих дій позивача.

Таких підстав ДП «Ілліч-Агро Донбас» для відшкодування на його користь судових витрат не зазначало та суд не встановив, отже, відсутні правові підстави для стягнення на користь ДП «Ілліч-Агро Донбас» суми судових витрат на професійну правничу допомогу.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог до Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» із закриттям провадження у справі в цій частині; в іншій частині щодо вирішення позовних вимог до ОСОБА_1 рішення підлягає залишенню без змін. Додаткове рішення місцевого суду щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 377 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Донецької обласної прокуратури задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 03 липня 2024 року в частині позовних вимог першого заступника керівника Маріупольської окружної прокуратури в інтересах держави, в особі Нікольської селищної ради Маріупольського району Донецької області, до Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, скасування рішення про державну реєстрацію права оренди скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення про закриття провадження у справі.

Повідомити керівника Маріупольської окружної прокуратури, що розгляд цієї справи в частині позовних вимог до Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, скасування рішення про державну реєстрацію права оренди віднесений до юрисдикції господарського суду. Протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення заявник може звернутися до Дніпровського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 29 липня 2025 року скасувати.

В іншій частині рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 03 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 15 грудня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова