Справа № 752/9201/23 Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М
Провадження № 22-ц/811/935/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АККОРД-ТУР» на рішення Франківського районного суду міста Львова від 26 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АККОРД-ТУР» про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних, -

В С Т А Н О В И В:

10 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АККОРД-ТУР», в якому просила стягнути з ТОВ «АККОРД-ТУР» на її користь три проценти річних в розмірі 792,84 грн, 5884,33 грн інфляційних втрат, а також стягнути в її користь витрати, пов`язані з витребуванням доказів у справі в сумі 100,00 грн та 5000,00 грн на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позову покликалась на те, що 21.01.2020 року між ФОП ОСОБА_2 , що діє від імені та за дорученням ТОВ «Аккорд-тур», та ОСОБА_1 , укладено договір №14 на туристичне обслуговування. За умовами укладеного Договору ТОВ «Аккорд-тур» за встановлену договором плату зобов`язувалось відповідно до замовлення туриста та осіб, що слідують з ним ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ) надати комплекс туристичних послуг, а турист зобов`язувався на умовах цього договору прийняти та оплатити такі послуги. На виконання умов договору, ОСОБА_1 23.01.2020 року оплатила вартість замовленого турпродукту в розмірі 38 735,00 грн. Таким чином, ОСОБА_1 своєчасно та в повному обсязі виконала зобов`язання за укладеним Договором. Однак, Туроператор не виконав свої зобов`язання за Договором, допустив грубе порушення його умов, що змусило позивача звернутись до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про розірвання Договору, стягнення з ТОВ «Аккорд-тур» коштів в розмірі 38735,00 грн, трьох процентів річних в розмірі 598,54 грн; втрат від інфляції в розмірі 1371,71 грн та витрат на правову допомогу.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 липня 2022 року у справі № 752/27638/21 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача сплачені на виконання Договору коштів в розмірі 38 735,00 грн, 3% річних у розмірі 598,54 грн та інфляційних втрат у розмірі 1 371,71 грн.

Зазначене рішення було залишено в силі Постановою Київського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року у справі № 752/27638/21 провадження №22-ц/824/4771/2023.

На виконання зазначених судових рішень відповідач 24.04.2023 року сплатив на користь позивача суму боргу, що підтверджується випискою по картці від 28.04.2023 р. № 215PPGMUP4EGF9MM.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 липня 2022 року у справі № 752/27638/21 на користь відповідача стягнуто сплачені на виконання Договору кошти, 3% річних та інфляційні втрати розраховані за період 08.05.2021 по 11.11.2021.

Таким чином, виконавши зі значним простроченням свій обов`язок з повернення грошових коштів позивачу, відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому, початком строку розрахунку у даному позові позивач вважає перший день після ухвалення Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 липня 2022 року у справі № 752/27638/21. Таким чином, позивач розрахувала борг відповідача зі сплати 3% річних - з 12.11.2021 року, та зі сплати інфляційних витрат - з листопада 2021 року включно по 25.04.2023 року, день виконання рішення суду.

Отже, розмір 3% річних за період з 12.11.2021 25.04.2023 року становить 792,84 грн. Інфляційні витрати за період 12.11.2021 25.04.2023 - 5884,33 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.05.2023 року справу передано для розгляду до Франківського районного суду м. Львова.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АККОРД-ТУР» на користь ОСОБА_1 три проценти річних в розмірі 792 (сімсот вісімдесят дві) грн 84 коп.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АККОРД-ТУР» на користь ОСОБА_1 суми інфляційних витрат в розмірі 5884 (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн. 33 коп.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АККОРД-ТУР» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. та 100 (сто) грн 00 коп. судові витрати, пов`язані з витребування доказів у справі.

Рішення суду оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю «АККОРД-ТУР».

Вважає рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з неповним з?ясуванням обставин, що мають значення для справи, та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначило, що судом неповно з?ясовано обставини справи, що мають значення для справи, а саме, що відповідачем вже було сплачено на користь позивача 3% річних та інфляційні втрати на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19.07.2022р. у справі №752/27637/21. Водночас, вимоги позивача про повторне стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат в окремому порядку, без заявлення основного позову про стягнення основної суми боргу, є повністю безпідставними, оскільки позов про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, допускається тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги. Відповідач не брав на себе жодного зобов?язання оплатити позивачу певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору. У даному випадку були взяті зобов?язання щодо надання туристичних послуг. Тобто, з боку відповідача по відношенню до позивача не було та немає на даний час жодного грошового зобов`язання. Отже, на підставі наведеного, неможливо нарахувати відповідачу 3% річних та інфляційні втрати за нібито прострочення виконання відповідачем грошового зобов?язання, якого фактично немає. Таким чином, вважає, що в результаті винесення судом першої інстанції рішення про повторне стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат, суд неправильно застосував ст. 61 Конституції України.

Також неможливість туриста (позивача) скористатись заброньованим туром виникла саме у зв?язку з прийняттям відповідних нормативних актів та закриттям пунктів пропуску (пунктів контролю) через державний кордон України для міжнародних пасажирських перевезень, що не залежало від дій чи бездіяльності туроператора ТОВ «АККОРД-ТУР» (Відповідача) та свідчить про відсутність його вини в цьому. За таких обставин вважає неможливим притягнути туроператора до цивільно-правової відповідальності у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Також суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу, адже ТОВ «АККОРД-ТУР» не отримувало від позивача доказів про понесені витрати ОСОБА_1 на правову допомогу у даній справі.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно положень ч.1 ст. 612 цього Кодексу, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19.07.2022 року з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур» на користь ОСОБА_1 стягнуто сплачені на виконання договору про надання туристичних послуг від 21.01.2020 року кошти в сумі 38 735,00 грн, та за прострочення виконання грошового зобов`язання - 3% річних у розмірі 598,54 грн та 1 371,71 грн інфляційних втрат (станом на 11.11.2021 року).

Рішення суду було виконано відповідачем 24.04.2023 року, що підтверджується випискою по картці/рахунку позивача ОСОБА_1 , відкритій в ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.18).

З розрахунку позивача вбачається, що такий провів нарахування 3% річних та інфляційних втрат за період з 12.11.2021 по 24.04.2023 року, тобто з часу ухвалення рішення судом першої інстанції по дату виконання рішення суду.

Правильність поданого позивачем розрахунку відповідачем не спростовано.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що в даному випадку мало місце прострочення виконання грошового зобов`язання з повернення належних позивачу коштів, стягнутих рішенням суду, а відтак зазначені нею суми 3% річних та інфляційних втрат підлягають стягненню в користь позивача.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, оскільки такі відповідають матеріалам справи та зібраним у справі доказам.

При цьому колегія суддів враховує, що з часу ухвалення Голосіївським районним судом м. Києва рішення від 19.07.2022 року між сторонами не існує договірних правовідносин, а до грошового зобов`язання зі сплати коштів, наявність якого підтверджене судовим рішенням, застосовуються положення статті 625 ЦК України, що відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 05 червня 2024 року у справі № 757/36706/20.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Верховний Суду у постанові від 15 червня 2021 року в справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20) дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Матеріалами справи встановлено, що 27.04.2023 року між адвокатським бюро «Алексеєнко» та ОСОБА_1 укладено договір про надання правничої (правової) допомоги №27/04/2023.

Додатковою угодою № 2 до договору №27/04/2023 від 27.04.2023 року сторонами погоджено розмір винагороди адвокатського бюро, яка згідно п. 2 становить 5000 грн.

09.05.2023 року ОСОБА_1 сплачено 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу на рахунок Адвокатського бюро «Алексеєнко», що підтверджується платіжною інструкцією № 030920033.

Враховуючи, що матеріалами справи доведено понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, співмірність їх розміру зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та часом, витраченим на їх виконання, задовольняючи позов ОСОБА_1 в повному обсязі районний суд дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача в користь позивача 5000 грн витрат на правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 під час розгляду справи судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи,є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено - 24 листопада 2025 року.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АККОРД-ТУР» залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду міста Львова від 26 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 24 листопада 2025 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра