ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1756/25
У Х В А Л А

"16" грудня 2025 р. селище Петриківка

Суддя Петриківського районного суду Дніпропетровської області Говоруха В.О., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

17.10.2025 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 18.12.2024-100001001 від 18.12.2024 у розмірі 22 770,00 грн., а також судові витрати в розмірі 2422,40 грн.

З урахуванням положень ч.3 ст. 14 ЦПК України справа передана для розгляду головуючому судді Говорусі В.О.

Позивач зазначив місце проживання відповідача: АДРЕСА_1 .

З метою визначення підсудності, 21.10.2025 судом надано запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

Згідно отриманої 27.10.2025 відповіді на запит суду від Петриківської селищної ради, відповідач ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстрований.

Судом скеровано запит щодо місця реєстрації відповідача до Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, оскільки згідно доданих до позовної заяви доказів, а саме: заявки кредитного договору № 18.12.2024-100001001 (кредитної лінії) адресою відповідача зазначено: АДРЕСА_2 .

Згідно отриманої 27.11.2025 відповіді на вищезазначений запит суду, відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , на території міста Дніпра відсутні.

Ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01.12.2025 вказана позовна заява була залишена без руху, оскільки подана без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, а саме: позовна заява не містить у собі доказів які можуть бути взяті до уваги судом задля застосування положень ч. 1 ст. 27 або ч. 9 ст. 28 ЦПК України, так само як не містить зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Копію ухвали доставлено до електронного кабінету позивача 01.12.2025 17:11:57, що підтверджено відповідною довідкою.

02.12.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача Медведєвої Н.О. про усунення недоліків.

Заявник зазначила, що для встановлення особи актуального місця реєстрації особи, яка є відповідачем у справі, вважаю за необхідне витребувати від Державної міграційної служби України інформацію, яка міститься у відомчій системі ДМС щодо місця проживання ОСОБА_1 .

Тож, просить суд: вважати недоліки усунутими; витребувати від Державної міграційної служби України інформацію, яка міститься у відомчій системі ДМС щодо місця проживання ОСОБА_1 народження; направити за підсудністю до іншого суду, у разі встановлення місця реєстрації відповідача за іншою підсудністю.

04.12.2025 судом скеровано запит до Державної міграційної служби України щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 .

Згідно отримано відповіді, за наявними даними ДМС, місце проживання ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не встановлено.

Отже, суд зауважує, що всупереч зазначеним недолікам позову, доказів підсудності вказаної справи, саме за Петриківським районним судом Дніпропетровської області позивачем не надано.

Щодо застсоування правил територіальної підсудності слід зазначити наступне.

За загальним правилом, якщо інше не встановлено ЦПК України, у відповідності до частини першої статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи), що відповідає вимогам ч. 9 ст. 28 ЦПК України.

У постанові Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі № 725/2910/19 (провадження № 61-8546св20) зазначено, що тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (ст. 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (ч. 16 ст. 28 ЦПК України).

Альтернативна підсудність є пільговою, вона встановлена для невеликої категорії справ, які мають особливо важливе значення для громадян. Специфіка цього виду підсудності полягає в тому, що в залежності від характеру матеріальних правовідносин та предмету спору, особистих обставин позивач може обирати серед двох, трьох чи більшої кількості судів, які будуть компетентними розглянути таку справу. Отже, право обирати суд, до якого бажає звернутися особа, належить виключно цій особі.

Тобто законодавець передбачив юридичну можливість для особи, яка звертається до суду із позовом, перелік яких визначений у статті 28 ЦПК України, обрати на власний розсуд, якими правилами територіальної підсудності керуватись при зверненні до суду за захистом своїх прав. У процесуальному законодавстві запроваджено для такої категорії справ правило альтернативної підсудності, що надає право саме позивачу обирати уповноважений суд з-поміж тих, що визначені або загальними правилами підсудності цивільних справ, або спеціальним правилом альтернативної підсудності.

Отже, усі справи, які надходять до суду, в першу чергу перевіряються судом на дотримання правил територіальної підсудності виходячи з предмета і підстав позову.

Якщо позов поданий до відповідача, який не має зареєстрованого місця проживання на території, яку обслуговує суд, у позові має бути зазначено, що він поданий за правилами альтернативної підсудності і конкретно зазначити саме з якої підстави, передбаченої статтею 28 ЦПК України.

Як зазначав Верховний Суд у постанові від 17 листопада 2022 року у справі № 691/914/19 (провадження № 61-20176св21), у позовній заяві позивач має обґрунтувати підстави для застосування правил альтернативної підсудності.

Право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві (постанова КЦП ВС від 29 жовтня 2020 року, справа № 263/14171/19).

У поданому позові не зазначено про застосування правил альтернативної підсудності для визначення територіальної підсудності даної справи, відтак суд не може самостійно застосувати правила альтернативної підсудності, оскільки дане право належить саме позивачу та може призвести до втручання в диспозитивне право особи на вибір суду, який буде розглядати його справу. В той час, за відсутності відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача суд позбавлений можливості застосувати правила загальної підсудності з передачею справи до іншого суду ( ст. 27, 31 ЦПК).

Враховуючи викладене, станом на 16.12.2025 позивач не усунув недоліки позовної заяви про які йдеться в ухвалі суду від 01.12.2025, зокрема до суду не надано доказів, які можуть бути взяті до уваги судом задля застосування положень ч. 1 ст. 27 або ч. 9 ст. 28 ЦПК України.

У ч. 3 ст. 185 ЦПК України передбачено: якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З урахуванням викладеного, позовну заяву ТОВ «Споживчий центр» вважати неподаною і повернути позивачеві.

На підставі наведеного та керуючись ст. 185, 260 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором вважати неподаною та повернути позивачу Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр».

Роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення особі відповідної ухвали суду.

Суддя:В. О. Говоруха