Справа № 143/755/25
01.12.2025 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого - судді Сича С.М.,
з участю секретаря Левченко М.О.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду в місті Погребище Вінницького району Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок та земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом,-
У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок та земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом.
Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 .
За життя ОСОБА_2 склав заповіт, яким все майно, що належало йому на праві власності,заповів позивачці.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається із зазначеного вище житлового будинку та земельних ділянок, які розташовані за тією ж адресою для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства.
Заява до нотаріального органу про прийняття спадщини позивачкою була подана у передбачений законом строк.
Після її звернення до нотаріального органу їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказані об`єкти нерухомого майна у зв`язку з тим, що нею не було надано оригінали правоустановчих документів на них, виданих на ім`я спадкодавця.
Водночас було роз`яснено, що згідно підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановлюючих документів, щодо належного майна спадкодавцеві.
За таких обставин, з метою захисту своїх спадкових прав, вона змушене звернутися із цим позовом до суду.
Посилаючись на наведені обставини, просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на :
- житловий будинок позначений літерою «А», загальною площею 43, 9 кв. м., житловою площею 19, 1 кв. м.; веранду, позначену літерою «а»; ганок, літню кухню позначені літерою «Б»; веранду позначену літерою «б 1»; гараж позначений літерою «б»; сарай позначений літерою «б 2»; сарай позначений літерою «В»; погріб з шиєю позначені літерою «Г»; баню позначену літерою «г»; огорожу, позначену за номером 1; ворота, позначені за номером 2; хвіртку, позначену за номером 3, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;
Позивачка, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, в підготовче засідання не з`явилася, проте разом з позовною заявою подала заяву від 12.08.2025 року, в якій просить позовну заяву розглянути без її участі та задовольнити позовні вимоги (а.с.29).
Представник Погребищенської міської ради в підготовче засідання не з`явився, однак начальник відділу правового забезпечення Погребищенської міської ради Андрійчук В.В. через канцелярію суду 01.12.2025 року подав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає.
Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання представником відповідача позову слід прийняти, а позов задовольнити, виходячи із наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Судом встановлено, що відповідно до відомостей, що містяться у технічному паспорті, виготовленому КП «ВООБТІ» від 28.11.2022 року на житловий будинок садибного типу з господарським будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , вищезазначені об`єкти нерухомості побудовані у період з 1966 по 1986 роки (а.с.11-13).
Згідно із довідкою КП «ВООБТІ» від 28.11.2022 року №11 право власності на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , 27.07.1984 року зареєстровано КП «ВООБТІ» за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 27.03.1981 року (а.с.15).
Згідно із рішенням Педосівської сільської ради народних депутатів від 23.08.1996 року ОСОБА_2 передано у приватну власність земельні ділянки площею 0, 10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та площею 0, 21 га для особистого господарства, які знаходяться по АДРЕСА_1 (а.с.23).
За життя ОСОБА_2 склав заповіт, яким все майно, що належало йому на праві власності,заповів позивачці (а.с.8, 9).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с. 42).
Згідно із довідкою Погребищенської міської ради від 21.01.2025 року №38 ОСОБА_2 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований один за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.42 зворот).
Як вбачається із матеріалів спадкової справи №11/2025 після смерті ОСОБА_2 у визначений законом строк заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Заболотної Т.М. подала ОСОБА_1 (а.с.44).
Постановою від 30.07.2025 року №33/02-31 приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Заболотна Т.М. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на означені житловий будинок та земельні ділянки у зв`язку із відсутністю у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію права власності на них за ОСОБА_2 (а.с.11).
Звертаючись із позовом до суду, позивачка посилалася на те, що зазначені обставини перешкоджають їй оформити право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом в нотаріальному порядку.
Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права чи інтересу.
Згідно із ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
В ч. 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що за змістом статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцю у момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Згідно зі статтею 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 ЦК України.
Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Як вбачається із матеріалів справи право власності на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , 27.07.1984 року зареєстровано КП «ВООБТІ» за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 27.03.1981 року, а отже визнається дійсним, що породжує входження його до спадкової маси.
Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно із ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
У відповідності до п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав.
Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом.
Отже, згадані земельні ділянки також включені до складу спадкового майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).
У постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 463/6829/21-ц сформульовано правовий висновок, який зводиться до того, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є власником із часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом на спірне майно спадкодавця ОСОБА_2 , однак у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд приходить до висновку, що з метою захисту її майнових прав визнання позову представником відповідача слід прийняти та визнати за нею право власності на обумовлені вище житловий будинок з господарськими спорудами та земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Зважаючи на те, що позивачка бажає судові витрати залишити за собою, та враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, сплачений нею судовий збір не підлягає стягненню із відповідача на її користь.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 12, 13, 133, 141, 206, 247, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок та земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на :
- житловий будинок позначений літерою «А», загальною площею 43, 9 кв. м., житловою площею 19, 1 кв. м.; веранду, позначену літерою «а»; ганок, літню кухню позначені літерою «Б»; веранду позначену літерою «б 1»; гараж позначений літерою «б»; сарай позначений літерою «б 2»; сарай позначений літерою «В»; погріб з шиєю позначені літерою «Г»; баню позначену літерою «г»; огорожу, позначену за номером 1; ворота, позначені за номером 2; хвіртку, позначену за номером 3, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Погребищенська міська рада Вінницької області (вул. Богдана Хмельницького, 110, м. Погребище, Вінницький район, Вінницька область, 22200), .

Повне судове рішення складено 04.12.2025 року.

Суддя