Справа № 2-526/10
Провадження № 6/487/158/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Марченко Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСПЕРІТІ ФАЙНЕНШЛ», боржник ОСОБА_1 , про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2025 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСПЕРІТІ ФАЙНЕНШЛ», боржник ОСОБА_1 , про заміну сторони виконавчого провадження по справі № 2-526-10.

Представник заявника подав заяву про розгляд справи без його участі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2010 року у справі № 2-526/2010, яке доповнено додатковим рішенням від 22 листопада 2010 року, позов Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором поруки та кредитним договором задоволено частково. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» заборгованість у розмірі 50 909,30 США та 55 476,88 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» понесені позивачем витрати на оплату судового збору у розмірі 94,48 доларів США та 93,58 грн з кожного. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» понесені позивачем витрати по сплату збору на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 60,00 грн з кожного. У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно, що складає предмет застави відмовлено.

21 грудня 2010 року рішенням апеляційного суду Миколаївської області рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2010 року в частині вирішення вимоги про стягнення грошових сум, заборгованих по кредитному договору, змінено, виклавши резолютивну частину в такій редакції. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором № 05-325/08 від 27 червня 2008 року у розмірі: 50 909,30 доларів США заборгованих за тілом кредиту, 4 727,42 доларів США заборгованість по відсоткам за користування грошима, 377 доларів США заборгованість по адміністративній комісії, а всього 56 013,72 доларів США та 55 476 грн 88 коп. пені. Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором № 05-235/08 від 27 червня 2008 року у розмірі: 50 909,30 доларів США заборгованих за тілом кредиту, 4 727,42 доларів США заборгованість по відсоткам за користування грошима, 377 доларів США заборгованість по адміністративній комісії, а всього 56 013,72 доларів США та 55 476 грн 88 коп. пені.

24.12.2010 представнику позивача видано копію рішення.

27 вересня 2024 року між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОСПЕРІТІ ФАЙНЕНШЛ» укладено договір про відступлення прав вимоги № 27/09/24-1 за яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСПЕРІТІ ФАЙНЕНШЛ» переходять права вимоги, що належать АТ «Перший Український Міжнародний банк» та/або ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» та/або ЗАТ «Донгорбанк», за кредитними договорами, зазначеними у Додатку №1 до цього Договору.

Відповідно до Додатку №1 до Договору про відступлення прав вимоги № 27/09/24-1, до ТОВ «ПРОСПЕРІТІ ФАЙНЕНШЛ» перейшло право вимоги, серед інших, за кредитним договором № 05-325/08 від 27 червня 2008 року, укладеним з ТОВ «Укртрейдмастер-Юг».

27 вересня 2024 року між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОСПЕРІТІ ФАЙНЕНШЛ» укладено договір про відступлення прав вимоги № 27/09/24-4 за договорами поруки, за яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСПЕРІТІ ФАЙНЕНШЛ» переходять права вимоги, що належать АТ «Перший Український Міжнародний банк» та/або ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» та/або ЗАТ «Донгорбанк», за договорами поруки, зазначеними у Додатку №1 до цього Договору.

Відповідно до Додатку №1 до Договору про відступлення прав вимоги № 27/09/24-4, до ТОВ «ПРОСПЕРІТІ ФАЙНЕНШЛ» перейшло право вимоги, серед інших, за договором поруки № 05-327/08 від 27 червня 2008 року, укладеним з ОСОБА_1 , позичальник ТОВ «Укртрейдмастер-Юг».

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована сторона), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Отже, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Пунктом 2 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, процесуальне правонаступництво виникає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права, фактично, процесуальне правонаступництво слідує за матеріальним.

Заміна сторони у матеріальному правовідношенні доведена заявником і підтверджується вищевказаними договорами про відступлення прав вимоги, платіжною інструкцією від 27.09.2024 № 43.

Разом з цим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) зазначено, що:

«92. Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

93. Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Враховуючи, що сформульована у цій справі проблематика стосовно реалізації прав сторін спору на стадії виконання судового рішення, в тому числі в контексті пред`явлення до виконання виконавчого документа та здійснення виконавчого провадження, саме з точки зору такої процесуальної мети має розглядатись процесуальне правонаступництво у цій справі. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.

[…]

96. Отже, не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення.

[…]

115. Не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення. Разом з тим і заміна стягувача у виконавчому документі як сторони справи має мати дійсну процесуальну мету, а підстави такої заміни належним чином аргументовані. Саме тільки матеріальне правонаступництво без процесуальної мети не є достатнім аргументом, оскільки не відповідає вимогам частини першої статті 2 ЦПК України. Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства. Якщо, наприклад, суд підтвердив зобов`язання однієї сторони договору перед іншою та відповідне судове рішення набуло законної сили, то суд не здійснює заміну його сторони у випадку уступки відповідним кредитором за цим договором своїх прав та обов`язків іншій особі на цю іншу особу лише заради процесуальної констатації цього матеріального правонаступництва. Суд може здійснити заміну учасника справи виключно для виконання вимог частини першої статті 2 ЦПК України».

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У цій справі, ТОВ «ПРОСПЕРІТІ ФАЙНЕНШЛ» звернулося до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на те, що на даний час в Інгульському відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження № АСВП: 51133958 від 20.05.2016 про стягнення боргу з ОСОБА_1 за кредитним договором № 05-325/08 від 27 червня 2008 року на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний банк».

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, суть якого розкрита у статті 12 ЦПК України.

Принцип змагальності передбачає, зокрема і те, що суд у розгляді справи займає позицію об`єктивного та неупередженого арбітра, не збирає докази, а лише оцінює ті, що надані сторонами. Принцип змагальності є складовою справедливого судового розгляду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі-Конвенція), що також включає принципи рівності сторін у процесі та ефективної участі, диспозитивності та розумності строку.

Отже, за принципом змагальності, збір та підготовка фактичного матеріалу (доказів), необхідних для вирішення спору між сторонами покладається саме на сторони, суд лише оцінює надані учасниками справи докази, проте сам їх не збирає.

Тож можна зробити висновок, що суд не втручається у процесуальну діяльність учасників процесу (реалізацію наданих їм процесуальних прав та виконання покладених на них процесуальних обов`язків), крім випадків, передбачених ЦПК України.

Спір у цій справі не відноситься до категорії справ, де суд зобов`язаний за власною ініціативою збирати докази.

До заяви заявник не надав доказів наявності виконавчого провадження, на яке посилається у заяві.

Ухвалою суду від 23 травня 2025 р. було запропоновано представнику ТОВ «ПРОСПЕРІТІ ФАЙНЕНШЛ» надати докази, якими заявник обґрунтовує вимоги, зокрема, що підтверджують пред`явлення судового рішення до виконання та перебування його на виконанні.

Листом від 30.10.2025 суд нагадав ТОВ «ПРОСПЕРІТІ ФАЙНЕНШЛ» про його обов`язок подати докази.

Проте жодних дій щодо надання доказів представник заявника не вчинив.

Враховуючи дату ухвалення судового рішення, виходячи з якої сплинув строк пред`явленні виконавчого листа до виконання, відсутність доказів перебування виконавчого листа на примусовому виконанні, заявником не доведена можливість досягнення процесуальної мети правонаступництва виконання судового рішення.

Таким чином, з урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСПЕРІТІ ФАЙНЕНШЛ» про заміну сторони виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 81, 353, 442 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСПЕРІТІ ФАЙНЕНШЛ», боржник ОСОБА_1 , про заміну сторони виконавчого провадження.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Повна ухвала складена 01 грудня 2025 року.

Суддя З.М. Сухаревич