Справа № 347/1437/24
Провадження № 22-ц/4808/1356/25
Головуючий у 1 інстанції КРИЛЮК М. І.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.,

за участю секретаря Кузнєцова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ружицького Віталія Миколайовича на рішення Косівського районного суду від 23 липня 2025 року, ухвалене в складі судді Крилюк М.І., присяжних: Ковалюк М.І., Васкула П.В. в м. Косові, у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: орган опіки та піклування Кутської селищної ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання особи недієздатною та призначення опіки,

в с т а н о в и в:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою, в якій просив: визнати недієздатним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити над ним опіку та призначити його опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заяву мотивував тим, що він є мешканцем будинку АДРЕСА_1 . Його рідний брат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в сусідньому будинку АДРЕСА_2 . Заявник доглядав за своїм братом, який є інвалідом з дитинства другої групи, основний діагноз шизофренія. Однак через похилий вік на сьогоднішній день він вже неспроможний надавати опіку та догляд своєму братові, що вимагає призначення останньому опікуна.

Про необхідність призначення опікуна свідчить і те, що хвороба брата (шизофренія) істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Окрім цього, психічне захворювання ОСОБА_3 призводить до того, що він має обмеження життєдіяльності, самообслуговування, орієнтації, спілкування і контролю за своєю поведінкою. Загальна тривалість перебування його на інвалідності - з 1982 року. Поєднання похилого віку та важкого психоневрологічного захворювання ОСОБА_3 фактично унеможливлюють для нього задоволення щоденних побутових потреб.

ОСОБА_1 стверджував, що протягом останнього часу фактичне піклування відносно ОСОБА_3 здійснює їхній родич ОСОБА_2 (син рідної сестри дружини заявника), який має намір та заявляє про своє бажання і можливість бути опікуном ОСОБА_3 та подав відповідну заяву до органу опіки та піклування Кутської селищної ради.

На час подання цієї заяви об`єктивно існує гостра необхідність в призначенні опікунства над ОСОБА_3 з подальшим його утриманням та доглядом опікуном.

Рішенням Косівського районного суду від 23 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано ОСОБА_3 недієздатним. У задоволенні заяви в частині призначення ОСОБА_2 опікуном ОСОБА_3 відмовлено. До призначення опікуна недієздатному ОСОБА_3 обов`язки зі здійснення опіки над ним покладено на орган опіки та піклування виконавчого комітету Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області. Встановлено строк дії рішення суду про визнання ОСОБА_3 недієздатним - два роки з дня набрання рішенням законної сили. Судові витрати по справі віднесено на рахунок держави.

На вказане рішення представник ОСОБА_1 адвокат Ружицький В.М. подав апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення незаконним та необґрунтованим в частині відмови в задоволенні заяви щодо призначення ОСОБА_2 опікуном ОСОБА_3 та покладення обов`язків зі здійснення опіки до призначення опікуна на орган опіки та піклування виконавчого комітету Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області.

Зазначає, що на сьогодні існує гостра необхідність у призначенні опікунства над ОСОБА_3 . І вважає, що опікуном слід призначити саме ОСОБА_2 .

За наслідками відповідного звернення ОСОБА_2 до органу опіки та піклування про призначення його опікуном щодо ОСОБА_3 , з урахуванням відповідного погодження такого опікунства рідним братом підопічного ОСОБА_1 , враховуючи фактичне здійснення опіки ОСОБА_2 , орган опіки та піклування виконавчого комітету Кутської селищної ради Висновком від 25.06.2024 №4-4 визнав за доцільне призначення ОСОБА_2 опікуном над ОСОБА_3 у разі визнання його судом недієздатним. Цей висновок затверджено рішенням Кутської селищної ради.

Однак суд першої інстанції не взяв до уваги вказаний висновок органу опіки і піклування, зазначивши, що такий не є поданням в розумінні ЦПК України та належним чином не обґрунтований, зокрема, в ньому не наведено інформацію щодо сімейного зв`язку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та не вказано з яких підстав орган опіки та піклування дійшов такого висновку.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції проявив надмірний формалізм, оскільки фактичне значення має зміст документу органу опіки та піклування, в якому він вивчає надані заявником документи, проводить відповідні обстеження, визначає доцільно чи недоцільно призначати певну особу опікуном. І на такі висновки не може впливати назва такого документу - висновок чи подання. Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд, зокрема, у постанові від 22 червня 2022 року у справі №552/3443/20.

Зазначає, що позиція суду першої інстанції щодо необґрунтованості висновку органу опіки та піклування спростовується як документами, що були підставою для його ухвалення, так і діями самого органу опіки, який проводив ретельну перевірку усіх обставин на предмет можливості ОСОБА_2 бути опікуном ОСОБА_3 , в тому числі на предмет сімейних, родинних відносин. А суд не вказав чому вважає висновок опіки необґрунтованим.

Вважає, що висновок суду про відсутність сімейного зв`язку між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не відповідає обставинам справи, суперечить статті 63 ЦК України, оскільки матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 є племінником підопічного та заявника, сином рідної сестри дружини заявника, тобто перебуває у родинних відносинах з підопічним. При цьому, наявність чи відсутність кровного споріднення значення не має.

Щодо висновку суду про відмову у задоволенні заяви з тих підстав, що опікун та підопічний мають різні адреси, вказує, що згідно законодавства адреса опікуна та підопічного не має значення. Більше того, фактичний опікун ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що здійснює такі функції як за місцем реєстрації підопічного, так і за місцем власної реєстрації, про що до матеріалів справи долучено акт встановлення факту здійснення догляду від 28 грудня 2023 №804. Тобто, у матеріалах справи містяться докази, що ОСОБА_2 , незважаючи на відсутність відповідного рішення суду про призначення його опікуном, фактично здійснює вказані функції впродовж тривалого часу.

Також зазначає, що враховуючи законодавство опікун може реалізовувати свої функції особисто або з допомогою інших осіб, членів сім`ї опікуна. Стверджує, що члени сім`ї ОСОБА_2 є медиками, що дає підставу для висновку, що надання опіки підопічному матиме більш професійний підхід, сприятиме ефективнішому забезпеченню прав та інтересів останнього. Окрім цього, юридичне закріплення судовим рішенням статусу ОСОБА_2 як опікуна ОСОБА_3 надасть можливість в повній мірі без жодних обмежень забезпечувати інтереси та права підопічного, оскільки виконання низки дій та функцій в інтересах недієздатної особи можна здійснити виключно за наявності належним чином встановленого юридично статусу опікуна (доставлення в медичний заклад для проведення лікування, медичних процедур, оформлення документів тощо).

Вважає, що ухвалюючи рішення про відмову у призначені ОСОБА_2 опікуном, призначивши опікуном орган опіки та піклування, суд першої інстанції не врахував інтересів ОСОБА_3 . Такий висновок суду суперечить його ж висновку про різні адреси опікуна та піклувальника. Вважає, що у будь-якому випадку функції опікуна краще виконуватиме саме родич підопічного, а не орган опіки та піклування, який і сам дійшов висновку про доцільність призначення ОСОБА_2 опікуном ОСОБА_3 .

На думку апелянта суд першої інстанції допустив порушення норми ст. 3 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Вказує, що про порушення інших прав підопічного з боку суду свідчить те, що в заяві було вказано про необхідність звернення до Західного Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги для внесення останнім доручення щодо призначення ОСОБА_3 адвоката. Однак, всупереч ч. 1 ст. 299 ЦПК України, суд першої інстанції розглянув справу без залучення та участі адвоката Маркевича І.Й.

Висновок суду першої інстанції про те, що суд не може визнати особу недієздатною і призначити опікуна в єдиному судовому процесі, на думку скаржника, є помилковим, зроблений внаслідок надмірного формалізму. Враховуючи наведений зміст Закону, актуальну практику Верховного Суду у подібних правовідносинах, при вирішенні питання про визнання особи недієздатною суд одночасно вирішує питання про призначення такій особі опікуна (за наявності відповідного подання/висновку органу опіки про доцільність призначити певну особу опікуном).

Зазначає, що ОСОБА_2 є родичем ОСОБА_3 (син дружини заявника) і подав до органу опіки та піклування заяву про призначення його опікуном, тобто погоджується на призначення його опікуном, а враховуючи відсутність законодавчо визначених підстав, які б унеможливлювали для нього бути опікуном, наявний висновок органу опіки, норми Цивільного кодексу України, які регулюють відносини щодо призначення опіки (статті 60, 63, 64) ОСОБА_2 може бути призначений опікуном ОСОБА_3 .

Вважає, що основне дослідження суду зводилось не до з`ясування питання як найкраще забезпечити права та інтереси підопічного, а до того чи ОСОБА_2 у такий спосіб не намагається уникнути мобілізації. Хоча до матеріалів справи було долучено беззаперечні докази, які повністю спростували таку позицію, а саме згідно військово-облікових документів ОСОБА_2 як на час звернення до суду із заявою, так і на сьогодні користується відстрочкою до 27 лютого 2026 року, оскільки працевлаштований на підприємстві, яке віднесене до критичної інфраструктури. Однак суд першої інстанції на це уваги не звернув.

Проситьскасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні заяви про призначення ОСОБА_2 опікуном ОСОБА_3 та покладення функцій опікуна недієздатному на орган опіки та піклування виконавчого комітету Кутської селищної ради та у цій частині ухвалити нове рішення, яким призначити ОСОБА_2 опікуном ОСОБА_3 .

Представник ОСОБА_3 адвокат Олейняш М.І. подав відзив на апеляційну скаргу. Посилається на практику Верховного Суду про те, що при призначенні опікуна недієздатної особи слід враховувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Зазначає, що при розгляді заяви ОСОБА_1 судом основне питання зводилося до того, чи отримає ОСОБА_2 відстрочку від мобілізації на підставі ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Однак, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 має відповідну бронь до 27.02.2026, оскільки працює на підприємстві, яке віднесене до критичної інфраструктури. Але в рішенні суду цьому не надано правову оцінку.

Просить апеляційну скаргу задовольнити.

Інші учасники справи відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не подавали, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта ОСОБА_1 адвокат Ружицький В.М. доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник ОСОБА_3 адвокат Олейняш М.І. апеляційну скаргу підтримав, просив суд її задовольнити.

Заінтересовані особи: орган опіки та піклування Кутської селищної ради, ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, строків розгляду апеляційної скарги колегія суддів ухвалила про розгляд справи за відсутності учасників справи, що не прибули в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, представників апелянта та ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з апеляційної скарги, рішення суду оскаржується в частині вирішення вимог про встановлення опіки та призначення опікуна недієздатній особі, тому апеляційним судом переглядається саме в цій частині.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині зазначеним вище вимогам відповідає.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно копії паспорту громадянина України ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с-щі Кути Косівського району; проживає в АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Згідно копії паспорту громадянина України ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с- ОСОБА_4 ; проживає в АДРЕСА_2 (а.с. 9).

Долученими до справи копіями свідоцтв про народження (а.с. 35, 36) підтверджено, що заявник в цій справі ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 є рідними братами. Їхніми батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

За змістом копії Довідки серії Д-71 №467523 (виписки з акту освідчення) від 22.02.1982 у ОСОБА_3 діагноз шизофренія, група інвалідності друга з дитинства (а.с. 11).

Наведене підтверджується також копією пенсійного посвідчення по інвалідності 2 групи довічно № НОМЕР_1 від 13.09.2011 (а.с. 32).

Згідно Висновку судово-психіатричного експерта №121/2025 від 10.04.2025, складеного на виконання ухвали суду, підекспертний ОСОБА_3 страждає стійким хронічним психічним розладом параноїдною шизофренією, згідно МКХ - 10 F20.0. Не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с. 118-121).

За змістом Довідки Відділу «Центр надання адміністративних послуг» Кутської селищної ради №96/01-15 від 21.07.2025, Акту обстеження матеріально-побутових умов сімї №120/04-15 від 21.07.2025 ОСОБА_3 перебуває на реєстраційному обліку за адресою: АДРЕСА_1 . Інших осіб, що перебувають на реєстраційному обліку за вказаною адресою немає. ОСОБА_3 проживає один. У будинку наявні необхідні умови для проживання. ОСОБА_1 через похилий вік не має можливості повноцінно здійснювати опіку над братом ОСОБА_3 , однак у міру можливості допомагає та доглядає за братом, проживає по сусідству з братом на тій же вулиці ( АДРЕСА_1 ). За свідченнями сусідів встановлено, що інших осіб, які б доглядали за ОСОБА_3 , не виявлено. За місцем проживання конфліктів, загрози життю або здоров`ю для ОСОБА_3 немає (а.с. 148, 149).

Згідно копії Довідки Управління соціального захисту населення Косівської РДА №2039 від 07.06.2024 допомога по догляду за інвалідом 2 групи внаслідок психічного розладу ОСОБА_3 не призначалася (а.с. 136).

Відповідно до копії паспорту громадянина України, копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Коломия; проживає в АДРЕСА_3 (а.с. 7-8, 34).

За змістом Висновку №2039 від 03.06.2024 КНП «ЦПМКДД» ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_3 , за станом здоров`я може постійно надавати соціальні послуги та бути опікуном (а.с. 41).

Відповідно до копії Довідки КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» №1363 від 14.09.2023 ОСОБА_2 в КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» та протягом життя в КНП «ПНЦ ІФОР» не звертався, амбулаторну допомогу не отримує (а.с. 41 (зворот)).

Згідно копії Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_2 станом на 27.05.2024 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 43).

Актом обстеження житлово-побутових умов ТОВ «Житлово-експлуатаційна дільниця Експрес-Комфорт» від 05.06.2024 при обстеженні житлово-побутових умов квартири АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, встановлено, що квартира складається із трьох кімнат та придатна для комфортного проживання (а.с. 42).

Заінтересованою особою ОСОБА_2 до матеріалів справи долучено Висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кутської селищної ради від 25.06.2024 №4-4 про доцільність призначення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , опікуном над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у разі визнання його судом недієздатним (а.с. 49-50).

Рішенням №84 від 25.06.2024 Кутської селищної ради затверджено вищевказаний Висновок органу опіки і піклування від 25.06.2024 №4-4 (а.с. 51).

Згідно копії наданого заінтересованою особою ОСОБА_2 акту встановлення факту здійснення догляду №804 від 28.12.2023 станом на 14 год. 40 хв. 28.12.2023 ОСОБА_2 здійснював догляд за ОСОБА_3 (а.с. 131).

Згідно копій військово-облікового документу «Резерв+» військовозобов`язаному, старшому лейтенанту ОСОБА_2 надано відстрочку до 27.02.2026, тип бронювання (а.с. 142-144).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив з того, що наявний в матеріалах справи висновок органу опіки та піклування не є поданням в розумінні ст. 300 ЦПК України, належним чином не обґрунтований, зокрема в ньому не наведено інформацію щодо сімейного зв`язку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не вказано з яких підстав орган опіки та піклування дійшов висновку, що опікуном слід призначити саме ОСОБА_2 . Також не доведено реальну можливість здійснення опікунства зацікавленою особою із врахуванням того факту, що його проживання та місце роботи знаходиться на віддалі більше ста кілометрів від підопічного. Не надано інформації по склад сім`ї ОСОБА_3 , хто здійснював такий догляд з часу встановлення йому групи інвалідності по теперішній час. Отже, висновок про призначення опікуном саме ОСОБА_2 є наслідком суто формального підходу до вирішення цього питання. З огляду на вищевикладене, до встановлення опіки і призначення опікуна недієздатному ОСОБА_3 здійснення обов`язків з опіки над ним покладено на орган опіки та піклування виконавчого комітету Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Метою встановлення опіки та піклування є забезпечення особистих немайнових та майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть здійснювати свої права та виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України).

Згідно зі ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними.

Статтею 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

За ст. 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Положеннями ст. 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

В постанові Верховного Суду від 03 вересня 2025 року у справі №607/24241/23 (провадження №61-5037св25) зазначено, що, системно проаналізувавши зміст частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України, можливо дійти висновку, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №736/1508/17 (провадження №61-39361св18).

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Такі ж положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року №34/166/131/88.

Пунктом 3.1 Правил передбачено, що для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб.

Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі №712/10043/20).

У цій справі колегія суддів звертає увагу, що Висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кутської селищної ради від 25.06.2024 №4-4 про доцільність призначення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , опікуном над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,у разі визнання його судом недієздатним не відповідає вимогам чинного законодавства щодо повноти, належності та обґрунтованості викладених у ньому відомостей.

Зміст зазначеного документу свідчить про те, що орган опіки та піклування фактично обмежився констатацією факту можливості ОСОБА_2 постійно надавати соціальні послуги та бути опікуном, та призначення його опікуном ОСОБА_3 , не навівши будь-якого мотивованого аналізу, який би дозволив суду встановити реальну наявність умов для такого призначення саме цієї особи.

Із наданих матеріалів убачається, що орган опіки та піклування не проводив самостійного дослідження обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про доцільність призначення особи опікуном, а обмежився долученими до заяви доказами, поданими самим заявником (щодо житлово-побутових умов заявника, його стану здоров`я та відсутності судимості).

Орган опіки та піклування в порушення вимог ст. 63 ЦК України взагалі не досліджував наявність сімейних, родинних відносин опікуна з підопічним, характер особистих стосунків між ними, тривалість їхніх взаємин, взагалі відсутність чи наявність таких стосунків.

У висновку органу опіки і піклування відсутня будь-яка інформація про те, чи відповідатиме таке призначення якнайкращим інтересам ОСОБА_3 та чи сприятиме його нормальному життєзабезпеченню.

Згідно з абз. 5 п. 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 є сином сестри дружини брата недієздатного ОСОБА_3 . Доказів того, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 існують такі правові та особисті зв`язки, які б давали підстави вважати першого членом сім`ї недієздатного, до матеріалів справи не подано. Не надано і доказів особистої прихильності між ними.

А при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного.

Крім того, орган опіки та піклування не перевірив об`єктивну можливість ОСОБА_2 виконувати обов`язки опікуна, хоча такі дані випливають безпосередньо з матеріалів справи, і на них звернув увагу суд першої інстанції.

Встановлено, що ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_3 (а.с. 7-8, 34), працює на підприємстві, яке віднесене до критичної інфраструктури, де має відповідне бронювання від мобілізації (а.с. 143-144).

ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_2 (а.с. 9), проживає один (а.с. 148, 149).

Щодо наданої ОСОБА_2 копії акту встановлення факту здійснення догляду №804 від 28.12.2023, згідно якого станом на 14 год. 40 хв. 28.12.2023 ОСОБА_2 здійснював догляд за ОСОБА_3 (а.с. 131), то такий суд оцінює критично. В акті зазначено місце проживання особи, за якою здійснюється догляд: АДРЕСА_3 ; свідки (сусіди) АДРЕСА_5 . В той час як вищевказаними доказами підтверджено, що ОСОБА_3 проживає один в АДРЕСА_2 .

Також за змістом Довідки Відділу «Центр надання адміністративних послуг» Кутської селищної ради №96/01-15 від 21.07.2025, Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №120/04-15 від 21.07.2025 ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 один. Його брат ОСОБА_1 через похилий вік не має можливості повноцінно здійснювати опіку над братом, однак у міру можливості допомагає та доглядає за ним, проживає по сусідству з братом на тій же вулиці ( АДРЕСА_1 ). За свідченнями сусідів встановлено, що інших осіб, які б доглядали за ОСОБА_3 , не виявлено. За місцем проживання конфліктів, загрози життю або здоров`ю для ОСОБА_3 немає.

А у висновку опіки та піклування не наведено жодних пояснень, яким чином ОСОБА_2 зможе забезпечити постійний догляд за недієздатним, враховуючи, зокрема, власну зайнятість у зв`язку з проживанням в м. Івано-Франківську та працевлаштуванням.

Посилання апелянта на фактичне здійснення опіки ОСОБА_2 над ОСОБА_1 безпідставні, оскільки не доведені належними доказами.

Також безпідставні твердження апелянта про те, що суд першої інстанції проявив надмірний формалізм при оцінці висновку органу опіки та піклування, оскільки не є суттєвою назва такого документу - висновок чи подання. Судом аргументовано зазначено про необґрунтованість такого подання з точки зору доцільності призначення опікуном саме певної зазначеної особи. А доводи апелянта, що орган опіки проводив ретельну перевірку усіх обставин на предмет можливості ОСОБА_2 бути опікуном ОСОБА_3 , в тому числі на предмет сімейних, родинних відносин, є голослівними.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що опікун може реалізовувати свої функції особисто або з допомогою інших осіб, членів сім`ї опікуна, а члени сім`ї ОСОБА_2 є медиками, що дає підставу для висновку, що надання опіки підопічному матиме більш професійний підхід, сприятиме ефективнішому забезпеченню прав та інтересів останнього, також нічим не підтверджені. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 проживає сам, допомагає йому в побуті тільки брат ОСОБА_1 , а інших осіб, які б доглядали за ОСОБА_3 , не виявлено.

Щодо посилань на те, що всупереч ч. 1 ст. 299 ЦПК України суд першої інстанції розглянув справу без залучення та участі адвоката Маркевича І.Й., то згідно копії доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги особам, які визначені пунктами 24, 25 частини першої статті 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» у разі залучення адвоката судом відповідно до ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 17 листопада 2025 року у справі №347/1437/24 ОСОБА_3 призначено адвоката Олейняша М.І. (а.с. 219). Вказаний адвокат ознайомився з матеріалами справи та надав відзив на апеляційну скаргу.

Крім того, в частині задоволення позову про визнання ОСОБА_3 недієздатним рішення суду першої інстанції ніким не оскаржувалося.

Доводи про порушення судом прав недієздатного на безпечне життя, залишення такого без правового захисту безпідставні, оскільки до призначення опікуна обов`язки щодо здійснення над ним опіки покладено на орган опіки та піклування виконавчого комітету Кутської селищної ради.

Що ж до доводів апелянта та представника недієздатного про те, що основне дослідження суду зводилось не до з`ясування питання як найкраще забезпечити права та інтереси підопічного, а до того чи ОСОБА_2 у такий спосіб не намагається уникнути мобілізації, хоча до матеріалів справи долучено докази про його відстрочку до 27 лютого 2026 року, то такі спростовуються вищевказаним щодо обґрунтування доцільності призначення саме ОСОБА_2 опікуном ОСОБА_3 і можливості здійснення ним такої опіки.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для зміни чи скасування такого рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції, який належним чином дослідив та оцінив подані сторонами докази, правильно застосував норми права та дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні заяви в оскаржуваній частині.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення суду в частині відмови в задоволенні заяви про призначення опікуна відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування за доводами апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ружицького Віталія Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Косівського районного суду від 23 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: В.А. Девляшевський

Є.Є. Мальцева

Повний текст постанови складено 16 грудня 2025 року.