Справа №278/5843/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О.М., вирішуючи питання про можливість видати судовий наказ за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про стягнення заборгованості за надані послуги з ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду та просить видати судовий наказ про стягнення з боржника заборгованості за споживчий природний газ в сумі 34324,25 грн та судові витрати.

При вирішенні питання про можливість видати судовий наказ, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Із відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру, вбачається, що боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

За приписами п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

У заяві про видачу судового наказу заявник посилається на те, що боржник є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою, зазначеною у заяві АДРЕСА_2 .

Однак, зважаючи на те, що місце проживання боржника зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , у заяві відсутнє посилання на докази, а до заяви безпосередньо не долучені докази, які підтверджують викладені у заяві обставини, а саме - що боржник є споживачем житлово-комунальних послуг, за адресою: АДРЕСА_2 , що укладав зі стягувачем відповідний договір про надання послуг; не підтверджено доказами, що боржник є власником будинку, який розташований за цією адресою.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суд відмовляє у видачі судового наказу у разі, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити та роз`яснити заявнику, наслідки відмови у видачі судового наказу. А саме, згідно ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Згідно ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Тому, відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України, внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Керуючись ст. ст. 165, 164, 166 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про стягнення заборгованості за надані послуги з ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. М. Дубовік