Номер провадження: 22-ц/813/6665/25
Справа № 496/683/18
Головуючий у першій інстанції Шаньшина М.В.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

27.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Назарової М.В., Карташова О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО»,

на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 27 червня 2025 року,

за скаргою ОСОБА_1 на постанови державного виконавця Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Литвин Валентини Андріївни, заінтересовані особи Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО», ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

В червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанови старшого державного виконавця Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Литвин В.А., заінтересовані особи АТ «Страхова компанія «ІНГО», ОСОБА_2 , в обґрунтування якої зазначив, що 05.06.2025 старшим державним виконавцем Конотопского ВДВ у Конотопскому районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Литвин В.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 78281163 з виконання виконавчого листа № 496/683/18 виданого 15.05.2024 року Біляївським районним судом Одеської області про зобов`язання приватного виконавця Журида С.М., повернути невикористані кошти авансового внеску в сумі 2207,73 грн, сплачені відповідно до платіжної інструкції № 15340 від 24.09.2020 та 1471,82 грн сплачені відповідно до платіжної інструкції № 12244 від 01.06.2021 на рахунок стягувала АТ СК «Інго».

Пунктом 3 постанови про відкриття виконавчого провадження визначено про стягнення зі скаржника виконавчого збору в розмірі 16000,00 грн.

Посилається, що 05.06.2025 винесено постанову про стягнення з нього виконавчого збору в розмірі 16000,00 грн.

Вважає, що постанова про стягнення виконавчого збору від 05.06.2025 та пункт постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.06.2025 є протиправним, а тому підлягають скасуванню.

Зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена державним виконавцем на підставі виконавчого листа № 496/683/18 виданого 15.05.2024 року Біляївським районним судом Одеської області, який видано на підставі ухвали від 28.02.2024, якою скаргу на бездіяльність приватного виконавця задоволено, зобов?язано приватного виконавця Журида Сергія Миколайовича, повернути невикористані кошти авансового внеску в сумі 2207,73 грн, сплачені відповідно до платіжної інструкції № 15340 від 24.09.2020 та 1471,82 грн сплачені відповідно до платіжної інструкції № 12244 від 01.06.2021 на рахунок стягувала АТ СК «Інго».

Таким чином, вимога щодо повернення коштів є майновою вимогою, оскільки об?єктом виступає благо, яке підлягає грошовій оцінці, відповідно розмір виконавчого збору у даному випадку мав обраховуватися з урахуванням суми грошової виплати, яку ухвалою суду зобов?язано повернути, тобто як зі спору майнового характеру (10%), що узгоджується з висновком, викладеним у Постанові Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 280/9443/21.

ОСОБА_1 просить суд визнати пункт 3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.06.2025 у виконавчому провадженні № 78281163 яким стягнуто з нього виконавчий збір в розмірі 16000,00 грн протиправним та скасувати його; визнати постанову про стягнення виконавчого збору від 05.06.2025 у виконавчому провадженні № 78281163 протиправною та скасувати її.

Біляївський районний суд Одеської області ухвалою від 27 червня 2025 року скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність органу примусового виконання задовольнив. Визнав пункт 3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.06.2025 року у виконавчому провадженні №78281163 яким стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 16000 грн протиправним та скасував. Визнав постанову про стягнення виконавчого збору від 05.06.2025 року у виконавчому провадженні №78281163 протиправною та скасував її.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, вважав, що державним виконавцем Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Литвин В.А. не вірно застосовано норму ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» та помилково при відкритті виконавчого провадження зазначено суму до стягнення у розмірі 16000 грн, у зв`язку з чим суд вважав за можливе задовольнити скаргу ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі АТ «Страхова компанія «ІНГО» просить скасувати ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 27.06.2025 року у справі № 496/683/18; ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги приватного виконавця Журида С.М. на дії Конотопського ВДВС щодо винесення постанов про стягнення виконавчого збору у розмірі 16000 грн; відмовити у визнаному судом протиправним пункт 3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.06.2025 року у виконавчому провадженні № 78281163 яким стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 16000 грн; визнати, що спір щодо постанови про стягнення виконавчого збору підлягає розгляду в адміністративному суді, а тому суд першої інстанції порушив правила предметної юрисдикції; судові витрати покласти на ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково класифікував рішення про зобов`язання повернути авансові кошти як майнову вимогу лише з огляду на наявність грошового вираження. Однак правова природа зобов`язання виконання рішення немайнового характеру, яке має наслідком грошову компенсацію. Чим порушив вимоги ч. 3 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» та невірно застосував ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилається, що суд першої інстанції, розглянувши скаргу приватного виконавця Журида С.М. на постанову державного виконавця про стягнення виконавчого збору, вийшов за межі своєї компетенції, порушивши вимоги чинного законодавства, оскільки така скарга мала бути подана до адміністративного суду, як це передбачено Законом.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.07.2025 року роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.

АТ «Страхова компанія «ІНГО» копію ухвали про відкриття провадження отримало 16.07.2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримав 16.07.2025 року та 11.07.2025 року відповідно в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

Конотопський відділ державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримав 16.07.2025 року та 11.07.2025 року відповідно в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

Від Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 21.07.2025 року надійшов відзив на апеляційну скаргу.

21.07.2025 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з відзивом на апеляційну скаргу, вважає, що у АТ «Страхова компанія «Інго» відсутнє право на оскарження ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 27.06.2025, оскільки вказаною ухвалою не було вирішено питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки АТ «Страхова компанія «Інго».

Учасники процесу про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

АТ «Страхова компанія «Інго» та його представник Нестерець Ю.П., ОСОБА_1 , Конотопський відділ державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повістки-повідомлення отримали 27.10.2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

Хмельницький М.І. про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Від представника АТ «Страхова компанія «Інго» - Нестерець Ю.П. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Державний виконавець Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Литвин В.А. в судовому засіданні в режимі відеоконференції просила скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Постановляючи ухвалу суд першої інстанції вважав, що державним виконавцем Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Литвин В.А. не вірно застосовано норму ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» та помилково при відкритті виконавчого провадження зазначено суму до стягнення у розмірі 16000 грн, у зв`язку з чим суд вважав за можливе задовольнити скаргу ОСОБА_1 .

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності. Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою ЄСПЛ. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 686/23445/17 (провадження № 14-162цс19)).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства (абзац перший частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України)).

Публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

До справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір (постанова Велика Палата Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 368/561/19 (провадження № 14-118цс20)).

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження (частина друга статті 42 Закону України «Про виконавче провадження»).

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина друга статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди є виконавчими документами (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 759/15553/14-ц (провадження № 14-579цс19) вказано, що «юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), від 20 вересня 2018 року у справі № 821/872/17 (провадження № 11-734апп18), від 17 жовтня 2018 року у справі № 826/5195/17 (провадження № 11-801апп18), від 16 січня 2019 року у справі № 279/3458/17-ц (провадження № 14-543цс18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 758/201/17 (провадження № 14-468цс19), і підстав для відступлення від неї не вбачається».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 382/389/17 (провадження № 11-1009апп19) зазначено, що «імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні. Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18) та у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18)».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 229/1026/21 (провадження № 14-205цс21) вказано, що «частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Аналізуючи зазначені норми права у поєднанні з висловленими Великою Палатою Верховного Суду принципами визначення юрисдикції спорів, пов`язаних з виконанням виконавчих документів, слід дійти висновків, що оскарження рішень, дій або бездіяльності державних, приватних виконавців, посадових осіб органів державної виконавчої служби в процедурі виконання рішень судів, за винятком рішень щодо виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу здійснюється до суду, який ухвалив судове рішення. Оскарження рішень, дій або бездіяльності державних, приватних виконавців, посадових осіб органів державної виконавчої служби в процедурі виконання рішень інших органів, у тому числі щодо виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні, здійснюється до судів адміністративної юрисдикції.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово робила висновок про те, що спір з приводу оскарження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, прийнятої під час дії Закону України «Про виконавче провадження», підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, було видано виконавчий документ, що знаходився на примусовому виконанні у державного виконавця».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 180/377/20 (провадження № 61-1св21) зроблено висновок, що «правовідносини в частині визнання незаконними та скасування постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження є адміністративно-правовими, а тому справа у цій частині підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства».

Суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).

У справі, що переглядається при зверненні зі скаргою ОСОБА_1 просив суд визнати пункт 3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.06.2025 у виконавчому провадженні № 78281163 яким стягнуто з нього виконавчий збір в розмірі 16000,00 грн протиправним та скасувати його; визнати постанову про стягнення виконавчого збору від 05.06.2025 у виконавчому провадженні № 78281163 протиправною та скасувати її.

Судом встановлено, що 05.06.2025 року старшим державним виконавцем Конотопського ВДВ у Конотопскому районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Литвин В.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 78281163 з виконання виконавчого листа № 496/683/18 виданого 15.05.2024 року Біляївським районним судом Одеської області про зобов`язання приватного виконавця Журида С.М., повернути невикористані кошти авансового внеску в сумі 2207,73 грн, сплачені відповідно до платіжної інструкції № 15340 від 24.09.2020 та 1471,82 грн сплачені відповідно до платіжної інструкції № 12244 від 01.06.2021 на рахунок стягувала АТ СК «Інго». Пунктом 3 постанови про відкриття виконавчого провадження визначено стягнення зі скаржника виконавчого збору в розмірі 16000,00 грн.

Старшим державним виконавцем Конотопського ВДВ у Конотопскому районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Литвин В.А. 05.06.2024 року винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 16000 грн.

Суд першої інстанції не врахував, що постанов державного виконавця щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність у скаржника права на оскарження ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 27.06.2025, у зв`язку з тим, що вказаною ухвалою не було вирішено питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки АТ «Страхова компанія «Інго» є помилковими, оскільки АТ «Страхова компанія «Інго» є учасником справи, постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.06.2025 року винесено старшим державним виконавцем Конотопського ВДВ у Конотопскому районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Литвин В.А. за заявою стягувача - АТ «Страхова компанія «Інго».

Згідно статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження в справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору (ч. 4 ст. 377 ЦПК України).

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 27 червня 2025 року слід скасувати та провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанови державного виконавця Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністрства юстиції Литвин Валентини Андріївни, закрити.

Повідомити ОСОБА_1 , що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів та він має право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Одеського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись ст.ст. 255, 256, 367, п. 4 ч. 1 ст. 374, ст. 377, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» задовольнити частково.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 27 червня 2025 року скасувати.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанови державного виконавця Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністрства юстиції Литвин Валентини Андріївни, закрити.

Повідомити ОСОБА_1 , що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів та він має право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Одеського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 03 грудня 2025 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді М.В. Назарова

О.Ю. Карташов