Справа № 638/5580/24
Провадження № 2-др/638/56/25
09 грудня 2025 року Шевечнківський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Семіряд І.В.,
за участю секретаря Дудка Є.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Шевченківського районного суду міста Харкова заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
25.06.2025 відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, яка обґрунтована тим, 04 квітня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова (наразі Шевченківський районний суд м. Харкова) постановив Ухвалу по справі № 638/5580/24, якою прийняв до розгляду позовну заяву ТОВ «Діджи фінанс» до ОСОБА_2 , третя особа: ТОВ «Мілоан» про стягнення заборгованості за кредитним договором, та відкрив провадження у справі. 22 квітня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із відзивом, в якому не визнавав позов ТОВ «Діджи фінанс» та заперечував проти викладених в позові вимог, і так само, не визнавав та заперечував проти обставин, на які посилався позивач. Крім того, ОСОБА_2 у своєму відзиві просив суд стягнути з позивача ТОВ «Діджи фінанс» понесені відповідачем та документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого гонорару адвоката у сумі 5 120 грн. 21 січня 2025 року Дзержинський районний суд м. Харкова (наразі Шевченківський районний суд м. Харкова) ухвалив пішення по справі № 638/5580/24, яким вирішив задовольнити позовну заяву ТОВ «Діджи фінанс» до ОСОБА_2 , третя особа: ТОВ «Мілоан», про стягнення заборгованості за кредитним договором. 13 червня 2025 року Харківський апеляційний суд прийняв Постанову по справі № 638/5580/24, якою апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив частково та постановив, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 січня 2025 року скасувати, у задоволенні позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Таким чином, з наведених норм законодавства випливає, що суд може ухвалити додаткове рішення щодо судових витрат, якщо питання про їх розподіл не було вирішено. Крім того, позов ТОВ «Діджи фінанс» було залишено без задоволення, а отже ОСОБА_2 має право на компенсацію витрат, понесених внаслідок необґрунтованих дій позивача. З метою ухвалення судом додаткового рішення про розподіл витрат, відповідач наводить детальний перелік усіх понесених витрат у процесі розгляду справи № 638/5580/24 у суді першої інстанції: 22 квітня 2024 року за складення в Дзержинський районний суд м. Харкова Відзиву на Позовну заяву відповідачем було сплачено гонорар адвокату Поліщуку О. Л. у сумі 5 120 (п`ять тисяч сто двадцять) грн. 00 коп. за Договором про надання правової допомоги № 01-22/04-24. Отже, загальна сума судових витрат, понесених Відповідачем при розгляді справи № 638/5580/24 у суді першої інстанції, становить 5 120 (п`ять тисяч сто двадцять) грн. 00 коп. У зв`язку з чим відповідач просить ухвалити додаткове судове рішення по справі № 638/5580/24, яким вирішити питання розподілу понесених ним судових витрат у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції у розмірі 5 120 (п`ять тисяч сто двадцять) грн. 00 коп.
20.06.2025 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву про ухвалення додаткового рішення передано в провадження судді Семіряд І.В.
Суддею Семіряд І.В. скеровано доповідну записку на ім`я голови суду з проханням надати справу №638/5580/24, яка була розглянута під головуванням судді Цвіри Д.М., для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.
25.06.2025 головний спеціаліст Шевченківського районного суду м. Харкова доповідною запискою повідомила, що справу направлено 03.03.2025 до Харківського апеляційного суду та станом на 25.06.2025 справу до суду не повернуто.
Фактично справу №638/5580/24 передано в провадження судді Семіряд І.В. 05.12.2025.
Відповідач у заяві про ухвалення додаткового рішення зазначив, що просить судове засідання проводити без нього.
Позивач та третя особа у судове засідання не прибули, заперечень проти заяви про ухвалення додаткового рішення не подали.
Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Постановою Харківського апеляційного суду від 13.06.2025 рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 січня 2025 року скасовано. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Приписами ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.
Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді регламентовано в пункті 1 частини третьої статті 133 ЦПК України.
Згідно із частиною першою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини третя, четверта статті 137 ЦПК України).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування (правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18)).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (стаття 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
Як вбачається з матеріалів справи інтереси відповідача ОСОБА_2 у суді представляв адвокат Поліщук О.Л. на підставі свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю, договору №01-22/04-24 про надання правової допомоги від 22.04.2024.
Відповідно до договору про надання правової допомоги адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу під час розгляду справи №638/5580/24 у всіх судових інстанціях (п. 1.1 договору).
Згідно з п. 3.1 договору про надання правової допомоги розмір вартості послуг виконавця за цим договором розраховується, виходячи зі строків та результатів надння послуг з правової допомоги, ступеню правової визначеності та складності справи, обсягу роботи, необхідного для досягнення бажаного результату та необхідності виконання окремих доручень клієнта.
Вартість послуг виконавця за цим договором буде визначатися за погодинним розміром наступним чином: за одну годину витраченого часу роботи виконавця клієнт зобов`язаний сплатити 1280 грн.
З наданої калькуляції рахунку вбачається, що адвокатом надано такі послуги: ознайомлення з первісним матеріалом, їх аналіз, пошук і вивчення консультацій, судової практики в аналогічних справах та аналіз нормативного матеріалу обсяг часу 1,5 години, вартість 1920 грн; складання до суду відзиву на позовну заяву обсяг часу 2,5 години, варість 3200 грн. Загальна вартість 5120 грн.
У акті приймання передачі наданих послуг з правової допомоги від 22.04.2024, підписаному як адвокатом так і клієнтом, відображено, що адвокат надав, а клієнт прийняв такі послуги ознайомлення з первісним матеріалом, їх аналіз, пошук і вивчення консультацій, судової практики в аналогічних справах та аналіз нормативного матеріалу обсяг часу 1,5 години, вартість 1920 грн; складання до суду відзиву на позовну заяву обсяг часу 2,5 години, вартість 3200 грн. Загальна вартість 5120 грн.
Отже, заявником (відповідачем) надано до суду докази понесених витрат на оплату правової допомоги, на загальну суму 5120 грн
Велика Палата Верховного Суду вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.
Суд вважає, що розмір гонорару адвоката, визначений позивачем під час розгляду справи у суді, зважаючи на складність справи, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, є співмірним.
Приймаючи до уваги викладене, з урахуванням того, що позивачем не було подано заяву про зменшення витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.
Керуючись ст. ст. 133,134,137,140,141,142,246,270 ЦПК України, суд,
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 5120 (п`ять тисяч сто двадцять) грн.
До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», , місцезнаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ, 04112.

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

СУДДЯ І.В. СЕМІРЯД