Справа № 466/1844/25 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/811/2639/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 беезня 2025 року в складі судді Єзерського Р.Б. у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії, -

встановив:

У лютому 2025 року позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії в за період з 01.09.2023 року по 31.10.2024 року в сумі 75 897,24 грн, пені - 248,36 грн, 3% річних 1491,99 грн., інфляційні втрати 562,73 грн та понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 володіє на праві власності нежитловим приміщенням, загальною площею 188,98 кв.м у багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1 . Споживач не від`єднаний від мереж теплопостачання, отримує послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго» від загально будинкової системи опалення, а належне йому приміщення обладнане індивідуальним тепловим лічильником.

Договірні відносини між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та ОСОБА_1 врегульовані індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії, укладеним на підставі ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розміщений 30.10.2021 року на сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго». Відповідно до умов укладеного договору, ЛМКП «Львівтеплоенерго» зобов`язане надавати послугу з постачання теплової енергії в гарячій воді до приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а споживач її отримувати і оплачувати за встановленими тарифами на умовах, в терміни, передбачені договором, своєчасно і в повному обсязі.

Споживач свої договірні зобов`язання по оплаті теплової енергії не виконав. Відтак, станом на день подання позовної заяви до суду, заборгованість за період з 01.09.2023 року по 31.10.2024 року складає 75 897,24 грн.

Пункт 45 договору передбачає, що у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка від суми боргу за кожен день прострочення. На підставі ст. 610, 624 ЦК України та положень Індивідуального договору, ЛМКП «Львівтеплоенерго» нараховано відповідачу пеню в розмірі 248,36 грн. на суму простроченого грошового зобов`язання.

Всупереч вимогам Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, відповідач не виконав свого зобов`язання щодо оплати послуг з постачання теплової енергії, а відтак зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми. ЛМКП «Львівтеплоенерго» нараховано відповідачу інфляційні втрати в розмірі 5682,73 грн. та 3% річних в розмірі 1491,99 грн.

Оскаржуваним заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28 березня 2025 року позовні вимоги ЛМКП «Львівтеплоенерго» задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.09.2023 по 31.10.2024 у загальному розмірі 83 320 (вісімдесят три тисячі триста двадцять) грн., 32 коп., яка складається з: основної суми боргу за спожиті послуги з постачання теплової енергії у розмірі 75897,24 грн., пені у розмірі 248,36 грн., 3 % річних у розмірі 1491,99 грн., інфляційних втрат у розмірі 5682,73 грн., а також 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн., 00 коп. судового збору.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 23 червня 2025 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії залишено без задоволення.

Заочне рішення в загальному порядку оскаржив ОСОБА_1 , вважає незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки згідно постанови Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №750/12850/16-ц питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі і має істотне значення для її правильного вирішення.

Зазначає, що позивачем не доведено факту користування відповідачем житлово-комунальними послугами. Більше того, позивачем не доведено того факту, що апелянт є власником нежитлового приміщення, до якого ніби то надані комунальні послуги ЛКП «Львівтеплоенерго». Долучений до позовної заяви витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, датований 15.12.2020 року, однак даний документ не доводить того, що на момент звернення до суду та на момент виникнення заборгованості (01.09.2023 по 31.10.2024) апелянт є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Окремо наголошує, що Індивідуальний договір про надання послуг постачання теплової енергії від 01.12.2021 відповідачем не підписувався. Із долученого до матеріалів справи копії індивідуального договору взагалі не зрозуміло, хто є споживачем. З огляду на вищезазначене, позивач не довів наявності договірних відносин з апелянтом, а тому будь-які посилання на договір, ніби то укладений між сторонами, є неприйнятним.

Вказує, що позивачем не надано жодних відомостей про зняття показань лічильника тепла, а відтак необхідні показання не могли бути внесені до інформаційно-облікової бази.

Зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що споживачем фактично отримувались послуги з постачання теплової енергії та гарячої води. Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості, яка за своєю природою є спірною сумою. Розрахунок розміру заборгованості не підтверджений належними засобами доказування. З матеріалів справи вбачається, що рахунки за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води не містять розмежування суми заборгованості за постачання окремо теплової енергії та окремо гарячої води, хоча позовні вимоги стосуються виключно стягнення заборгованості за несплату коштів за постачання теплової енергії. Акцентує увагу суду на те, що в усіх рахунках на оплату комунальних послуг відсутня інформація про опалювальну площу приміщення, без якої не видається можливим правильно вирахувати суму оплати за комунальні послуги.

Додає, що позивачем не доведено факту надсилання йому рахунків за послуги з постачання теплової енергії, зокрема описи вкладення у цінний лист, якими обставина такого надсилання могла би бути підтверджена.

Просить скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 березня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ЛМКП «Львівтеплоенерго» відмовити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу ЛМКП «Львівтеплоенерго» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду першої інстанції з вимогами про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, сумарний розмір яких не перевищує тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, відтак не підлягає до задоволення клопотання представника відповідача Рісного М.Б. про відкладення розгляду справи.

При цьому, виключно бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які вже висловлені, зокрема, у позовній заяві та апеляційній скарзі, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц).

Разом з цим, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України).

Задовольняючи позовні вимоги ЛМКП «Львівтеплоенерго» суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до інформації з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відповідач ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення площею 188,8 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

З представленого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач плату за послуги з постачання теплової енергії чином не вносив, внаслідок чого за період з 01 вересня 2023 року по 31 жовтня 2024 року виникла заборгованість в розмірі 75897,24 грн. Зважаючи на викладене суд вважав, що є підстави для задоволення позову.

Також, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно із Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відповідач ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення площею 188,8 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Житловий будинок по АДРЕСА_1 обладнаний комерційним (загальнобудинковим) вузлом обліку теплової енергії (ВОТЕ) на опалення.

Належне відповідачу нежитлове приміщення, загальною площею 188,8 кв.м. приєднане до мереж загальнобудинкової системи опалення та обладнане індивідуальним тепловим лічильником і лічильником гарячої води. Споживачем подаються покази засобів обліку.

Факт споживання даним будинком теплової енергії підтверджується Актами включення системи теплопостачання від 14 листопада 2022 року та від 16 жовтня 2023 року, показами загальнобудинкового лічильника.

Відповідно до розрахунку заборгованість відповідача за надані послуги з постачання теплової енергії за період з з 01 вересня 2023 року по 31 жовтня 2024 року становить 75897,24 грн.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання», Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії та гарячої води.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно із п.4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

За змістом ст.ст.12, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно із ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг.

Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

За змістом ч. 3 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії зобов`язаний своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

На виконання положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 затверджені Правила надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, в які внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, а постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1182 затверджені Правила надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, в які внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1023.

Зазначені договори є розміщеними на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» за посиланням: https://mkp.Ite.lviv.ua. Вказаний договір є публічним договором приєднання.

Даний договорів укладаються сторонами з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України та має на меті надання послуг з постачання теплової енергії.

За умовами зазначеного договору, ЛМКП «Львівтеплоенерго» зобов`язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договорами.

Отже, ЛМКП «Львівтеплоенерго» будучи наділеним повноваженнями виконавця послуг за договором приєднання про надання послуг, надавало послуги з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води до будинку АДРЕСА_1 .

Доказів, які б спростовували наведене, відповідачем суду не надано.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач користувався послугами, які надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго», і як наслідок, приєднався до індивідуальних договір про надання послуги з постачання теплової енергії та гарячої води (акцептування договорів).

Важливо зазначити, що відсутність підписаного договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

Стаття 10 вказаного Закону визначає порядок розподілу обсягів комунальних послуг між споживачами. Зокрема відповідно до частин 1-2 даної статті у будівлях, зазначених у частинах другій і третій статті 4 цього Закону, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, приладів - розподілювачів теплової енергії відповідно до частин другої - четвертої цієї статті.

Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку:

1) загальний обсяг теплової енергії, що надходить до індивідуального теплового пункту, зменшується на обсяг теплової енергії, витраченої на приготування гарячої води, визначений на підставі показань відповідних вузлів обліку, а в разі їх відсутності - за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства;

2) обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства;

3) загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії/прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів.

Споживачам, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії/вузлами розподільного обліку витрати теплоносія (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), обсяг спожитої теплової енергії визначається за їхніми показаннями відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, але не менше мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії серед інших споживачів у будівлі відповідно до пункту 5 частини другої цієї статті.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що розрахунки заборгованості, подані ЛМКП «Львівтеплоенерго», містять належну та достатню інформацію щодо способу нарахування заборгованості, містять показники загальнобудинкового лічильника опалення та лічильника обліку гарячої води, а також абонентську плату.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач свої зобов`язання по оплаті за послуги з постачання теплової енергії не виконує, внаслідок чого, у нього наявна заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період з 01 вересня 2023 року по 31 жовтня 2024 року в розмірі 75897,24 грн.

Доказів, які б спростовували наведений розрахунок заборгованості, відповідачем не надано.

За наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в цій частині ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Доводів щодо незгоди з обрахуванням розміру пені, інфляційних втрат та 3% річних апеляційна скарга не містить.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування оскарженого рішення суду.

Відтак, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 02 грудня 2025 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк