Провадження № 2/761/9638/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 листопада 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Саадулаєва А.І.,

за участю секретаря: Лишняк А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню.

Предметом позову є визнання такими, що не підлягають виконанню виконавчих написів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О., вчинених 30.09.2021, зареєстрованих в реєстрі під № 31158, № 31159.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.08.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.08.2025 в порядку забезпечення позову зупинено стягнення на підставі виконавчих документів - виконавчих написів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О., вчинених 30.09.2021, зареєстрованих в реєстрі під № 31158, № 31159.

Правова позиція позивача мотивована тим, що 30.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., вчинено виконавчі написи під реєстровими № 31158, № 31159 про стягнення заборгованості з позивача. Позивач вважає, що виконавчі написи вчинено з порушенням норм чинного законодавства, та під час вчинення напису була відсутня безспірність заборгованості.

09.09.2025 від Акціонерного товариства «Банк Форвард» надійшов відзив, згідно якого вони просили відмовити у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із тим, що позовну заяву подано до неналежного відповідача. Оскільки, 15.08.2024 між Акціонерним товариством «Банк Форвард» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір про відступлення права вимоги № GL1N426305/1, відповідно до якого права вимоги за кредитними договорами № 200260807 та № 200260806, укладеними між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 , набуває новий кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», то належним відповідачем по справі є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал».

Від позивача до суду надійшло клопотання, в якому він просив замінити у справі неналежного відповідача - Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк Форвард», на належного - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.09.2025 замінено неналежного відповідача Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк Форвард», на належного - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» правом на подання відзиву не скористався.

Треті особи пояснень суду не надали.

В судове засідання, яке відбулось 19.11.2025, учасники справи не з`явились, про причини неявки не повідомили. Проте, в матеріалах справи є заява позивача про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів для розгляду справи по суті, а також те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступних висновків.

Щодо виконавчого напису № 31158, суд зазначає наступне.

Із копії виконавчого напису вбачається, 07.04.2020 між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Форвард» укладено кредитний договір № 200260806.

30.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, було вчинено виконавчий напис № 31158, відповідно до якого запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард», яке є правонаступником ПАТ «Банк Форвард», суму заборгованості за договором № 200260806 від 07.04.2020.

Відповідно до вказаного виконавчого напису, строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11.05.2021 по 09.08.2021, суму у розмірі 49886,04 грн, яка складається з:

-заборгованість за сумою кредиту становить 33922,51 грн;

-заборгованість за процентами становить 15963,53 грн.

За вчинення виконавчого напису стягнуто 1100,00 грн.

На підставі спірного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. 13.10.2021 відкрито виконавче провадження № 67144666, в межах якого вчиняються виконавчі дії.

Щодо виконавчого напису № 31159, суд зазначає наступне.

Із копії виконавчого напису вбачається, 06.04.2020 між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Форвард» укладено кредитний договір № 200260807.

30.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, було вчинено виконавчий напис № 31159, відповідно до якого запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард», яке є правонаступником ПАТ «Банк Форвард», суму заборгованості за договором № 200260807 від 06.04.2020.

Відповідно до вказаного виконавчого напису, строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 10.05.2021 по 08.08.2021, суму у розмірі 35143,71 грн, яка складається з:

- заборгованість за сумою кредиту становить 23897,72 грн;

- заборгованість за процентами становить 11245,99 грн.

За вчинення виконавчого напису стягнуто 1100,00 грн.

На підставі спірного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. 13.10.2021 відкрито виконавче провадження № 67144487, в межах якого вчиняються виконавчі дії.

15.08.2024 між Акціонерним товариством «Банк Форвард» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір про відступлення права вимоги № GL1N426305/1, відповідно до якого права вимоги за кредитними договорами № 200260807 та № 200260806, укладеними між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 , набуває новий кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал».

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Однак відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій нею постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Зазначене вище узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року, справа № 6-887цс 17 та у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018, справа № 61-154св18, та постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17.

Верховним Судом у постанові від 29 січня 2019 року, у справі № 910/13233/17 зазначено, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», прийнятого на підставі Постанови ВССУ № 2 від 07 лютого 2014 року, вказано, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом №3424-ХІІ. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26.11.2014 року.

Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 644/6221/16-ц (провадження № 61-24496св18) зазначено, що з огляду на те що адміністративними судами було скасовано постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, відповідні положення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, не підлягають застосуванню. Тобто перелік діє у попередній редакції, за якого виконавчий напис має вчинятися на оригіналах нотаріально посвідчених угод.

Суд зауважує, що оскільки виконавчий напис може бути вчинено лише за наявності безспірності заборгованості, то на підтвердження такої безспірності нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнанні їх.

Зокрема, документом, що може (з врахуванням заяв чи листів боржника) підтверджувати такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.

Відповідачем не було надано суду належних доказів щодо отримання боржником вимоги стягувача.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що у розпорядженні нотаріуса були відсутні документи, необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку: вимога про усунення порушення зобов`язання, опис вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, документи, розрахунок суми заборгованості.

Отже, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню.

Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З врахуванням наведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні підтвердилась та обставина, що оскаржувані виконавчі написи не відповідають вимогам законодавства, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 р., та на момент вчинення оспорюваних виконавчих написів вимоги відповідача до позивача не були безспірними, та написи вчинено на підставі недійсної правової норми.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги задоволені повністю, а тому судовий збір потрібно покласти на відповідача у розмірі за ставкою, що існувала на день звернення із вказаним позовом.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 605,60 грн за подання заяви про забезпечення позову, та 2422,40 грн за подання позовної заяви, які потрібно стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 141, 259, 265, 268, 273, 353-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, вчинений 30.09.2021, зареєстрований в реєстрі під номером 31158.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, вчинений 30.09.2021, зареєстрований в реєстрі під номером 31159.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 605,60 грн за подання заяви про забезпечення позову, та 2422,40 грн за подання позовної заяви.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.08.2025, якою зупинено стягнення на підставі виконавчих документів - виконавчих написів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О., вчинених 30.09.2021, зареєстрованих в реєстрі під № 31158, № 31159.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: