УХВАЛА

01 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 204/6473/24

провадження № 61-14856ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого

діє адвокат Іванова Валерія Михайлівна, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1

про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «СК «ТАС») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 94 915,84 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2025 року (після зміни назви суду - Чечелівського районного суду міста Дніпра) позов ПрАТ «СК «ТАС» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «ТАС» відшкодування шкоди

в розмірі 49 108,33 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська (після зміни назви суду - Чечелівського районного суду міста Дніпра) від 15 квітня 2025 року скасовано.

Позов ПрАТ «СК «ТАС» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «ТАС» відшкодування шкоди

в розмірі 94 915,84 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

24 листопада 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Іванова В. М., засобами поштового зв`язку, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року

у цій справі, у якій представник заявника, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року та залишити в силі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська (після зміни назви суду - Чечелівського районного суду міста Дніпра) від 15 квітня 2025 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини

і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини,

яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури

у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи

те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі

№ 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод),

та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та справах з ціною позову,

що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти дотриманню розумного строку розгляду справи, а також визначеності

й стабільності у цивільних правовідносинах.

Предметом позову є стягнення суми сплаченого страхового відшкодування

в розмірі 94 915,84 грн, тому ціна позову в цій справі станом на 01 січня 2025 року

не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн).

Отже, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України справа

не підлягає касаційному оскарженню.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Іванова В. М., вказує, що справа має для нього виняткове значення, оскільки стягнута сума

за оскаржуваними судовими рішеннями є непосильною для нього.

Верховний Суд вважає, що наведені представником заявника доводи не свідчать про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку судових рішень у цій справі.

Верховний Суд вже висловлював позицію щодо понять «фундаментальне значення» та «виняткове значення» (див., наприклад, ухвалу від 05 квітня

2021 року у справі № 420/8512/20).

Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно

на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає

її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи

для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

Доводи ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Іванова В. М., щодо виняткового значення для нього справи зводяться до незгоди з оцінкою судом апеляційної інстанції зібраних у справі доказів та встановлених обставин.

Крім того, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Іванова В. М., у касаційній ній скарзі вказує, що він позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи.

Посилання представника заявника на підпункт б) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, як на підставу касаційного оскарження, не беруться до уваги, оскільки такі посилання не свідчать про те, що ОСОБА_1. має необхідність

у спростуванні обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням,

при розгляді іншої справи. Представником заявника також не зазначено які саме обставини, встановлені оскаржуваним судовим рішенням, ОСОБА_1. позбавлений можливості спростувати під час розгляду іншої справи.

Верховний Суд, взявши до уваги ціну та предмет позову, встановлені судами обставини, а також оцінивши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником доводи не свідчать про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку судових рішень у цій справі.

Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися

для здійснення нового судового розгляду справи та переоцінки доказів,

яким було надано належну оцінку судами попередніх інстанцій.

Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у справі незначної складності підлягають касаційному оскарженню, не встановлено Верховним Судом.

Інших підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову,

складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства

й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судових рішень у цій справі у касаційному порядку.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України, є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Іванова В. М., оскаржив судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Іванова Валерія Михайлівна,

на постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»

до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська