У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2025 Справа №607/20221/25 Провадження №2/607/5628/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Якімця Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Трембач С.О.,

без участі сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі заяву представників сторін про затвердження мирової угоди у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Войнарський Андрій Йосифович, до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів та

У С Т А Н О В И В :

І. Описова частина

30 вересня 2025 року представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвокат Войнарський А.Й. звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з цивільним позовом до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 5 000 грн, щомісячно, та на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та стягнути їх з відповідача.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2025 року відкрито провадження у цій цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

06 листопада 2025 року від представників сторін у справі надійшла заява про затвердження мирової угоди.

У мировій угоді від 06 листопада 2025 року, яка підписана представниками сторін, вказано:

«МИРОВА УГОДА

м. Тернопіль 06 листопада 2025 року

Ми, що нижче підписалися:

1. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянка України, яка діє інтересах сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , (далі Позивач 1), в інтересах якої діє представник адвокат Войнарський Андрій Йосифович;

2. ОСОБА_3 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 (далі Позивач 2), в інтересах якої діє представник адвокат Войнарський Андрій Йосифович;

3. ОСОБА_4 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , (далі Відповідач), в інтересах якого діє представник адвокат Череватий Петро Миколайович,

обговоривши між собою предмет позову про збільшення розміру аліментів, що перебуває на розгляді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (цивільна справа № 607/20221/25), керуючись вимогами статті 207 ЦПК України, уклали дану мирову угоду у відповідності до умов якої:

1. Сторони домовились врегулювати спір у цивільній справі № 607/20221/25 шляхом укладення та виконання даної мирової угоди.

2. Сторони домовились з дня набрання ухвалою суду про затвердження цієї мирової угоди законної сили, припинити стягнення аліментів (право Позивачів на стягнення аліментів) із Відповідача, які на даний час стягуються з нього на утримання дітей: сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.11.2021 р., виданого у справі № 607/20130/21, та рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.05.2024р., прийнятого у справі № 607/6152/24, а також виконавчого листа, виданого на його виконання.

3. У зв`язку із припиненням стягнення аліментів (права Позивачів на стягнення аліментів) сторони домовилися припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (далі квартира), та визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на вказану квартиру в цілому з дня набрання ухвалою суду про затвердження цієї мирової угоди законної сили.

4. Сторони підписанням цієї мирової угоди визнають, що у Відповідача відсутня заборгованість із сплати аліментів згідно судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.11.2021р., виданого у справі № 607/20130/21, та рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.05.2024 р., прийнятого у справі № 607/6152/24, а також виконавчого листа, виданого на його виконання.

5. Сторони погоджуються, що виконавчі провадження № 67934862 та № 75468352, відкриті державною виконавчою службою для примусового виконання судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.11.2021р., виданого у справі № 607/20130/21, та рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.05.2024р., прийнятого у справі № 607/6152/24, підлягають закінченню на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» з дня набрання ухвалою суду про затвердження цієї мирової угоди законної сили. Наслідки закінчення виконавчих проваджень сторонам відомі та зрозумілі.

6. Дана мирова угода вчиняться з наміром створення відповідних правових наслідків для кожної із сторін по цивільній справі № 607/20221/25 (не є фіктивною); не носить характеру мнимої чи удаваної угоди (не приховує інший правочин) при укладенні даної мирової угоди відсутній будь-який обман чи інше приховування фактів, які б мали істотне значення та були свідомо приховані сторонами, один відносно одного чи відносно інших заінтересованих осіб; ця мирова угода укладається сторонами, згідно зі справжньою волею сторін, без будь-кого застосування фізичного чи психічного тиску; дана мирова угода укладається на вигідних для сторін умовах, і не є результатом впливу тяжких обставин.

7. Сторони підтверджують, що дана мирова угода підписана добровільно, не порушує їх права і охоронювані законом інтереси.

8. Сторони укладають дану мирову угоду повністю усвідомлюючи значення своїх дій та згідно з їх вільним волевиявленням, будучи обізнаними із вимогами Сімейного кодексу України. Наслідки укладення даної мирової угоди та закриття провадження в справі, передбачені статтями 207, 255, 256 ЦПК України, Сторонам роз`яснені та зрозумілі.

9. Ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про затвердження даної мирової угоди відповідно до статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом.

10. Мирова угода є обов`язковою для сторін, одностороння відмова від мирової угоди не допускається.

11. У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

12. Дана мирова угода складена в трьох примірниках (по одному примірнику для кожної із сторін та один примірник ля подання до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області).

Підписи сторін:

Представник позивачів адвокат Войнарський Андрій Йосифович

Представник відповідача адвокат Череватий Петро Миколайович».

Представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 адвокат Войнарський А.Й. в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи у їх відсутності та просив затвердити мирову угоду.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Череватий П.М. в судове засідання не з`явився, утім подав заяву про розгляд справи у відсутності відповідача і його представника та просив затвердити мирову угоду.

Дослідивши та оцінивши заяву про затвердження мирової угоди у справі, суд виходить з наступного.

ІІ. Мотивувальна частина

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частини перша та друга статті 8 Конституції України).

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України). Частиною першою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 10 ЦПК України закріплено: суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (частина перша); суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина друга); суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частина четверта); забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (частина десята).

Відповідно до частини сьомої статті 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Статтею 207 ЦПК України передбачено: мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб (частина перша); сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу (частина друга).

Процесуальний закон, у разі наявності повідомлення про намір учасників відповідного провадження укласти мирову угоду, наділяє суд в аспекті розв`язання питання затвердження такої угоди досить широкою дискрецією. Зокрема, сторони, приймаючи рішення укласти мирову угоду, не обмежені предметом спору і можуть вийти за його межі. Утім, розсуд суду не є абсолютним, оскільки ЦПК України містить чіткі підстави, за наявності яких суд відмовляє в затвердженні мирової угоди.

Так, відповідно до частини п`ятої статті 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Верховний Суд наголошував, що при визнанні мирової угоди цивільний процесуальний закон покладає на суд обов`язок перевірити чи не суперечать умови мирової угоди закону, чи не порушують такі умови права, свободи та інтереси інших осіб, чи не суперечать дії законного представника однієї із сторін мирової угоди інтересам особи, яку він представляє, чи мають представники сторін відповідні повноваження на укладення мирової угоди та роз`яснити сторонам наслідки визнання мирової угоди (постанова від 11 серпня 2023 року, справа № 761/9347/21).

Суд, розв`язуючи питання затвердження цієї мирової угоди, насамперед зазначає, що ці правовідносини безпосередньо пов`язані з правами та інтересами дитини неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття; повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків (частина друга); сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя).

Згідно з Законом України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III забезпечення найкращих інтересів дитини це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1); кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (частина перша статті 8).

З метою забезпечення найкращих інтересів дитини у законодавстві України визначені особливі механізми, що унеможливлюють ухвалення тих чи інших рішень, укладення правочинів, які б суперечили правам та інтересам неповнолітніх або не повною мірою ураховували їх.

Одним з таких особливих механізмів є законодавчо встановлена процедура припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 190 Сімейного кодексу України (далі СК України) той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо); такий договір нотаріально посвідчується; право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону (частина перша); набувачем права власності на нерухоме майно є сама дитина або дитина і той із батьків, з ким вона проживає, на праві спільної часткової власності на це майно; у разі укладення такого договору той із батьків, з ким проживає дитина, зобов`язується самостійно утримувати її (частина друга).

Отже, законом визначено, що у разі припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно має бути укладено відповідний договір, посвідчений нотаріально, а право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації. З огляду на те, що йдеться про інтереси дитини такий договір може бути укладено лише за наявності дозволу органу опіки та піклування, який визначає чи не порушують умови правочину інтересів дитини. Крім того, зважаючи на те, що в силу приписів частини першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини, а той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини; цим зумовлено наявність у СК України важливого застереження, що набувачем права власності на нерухоме майно є сама дитина або дитина і той із батьків, з ким вона проживає, на праві спільної часткової власності на це майно.

Така особлива процедура учинення правочину щодо припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно, на думку суду, спрямована на максимальне урахування інтересів дитини з метою забезпечення рівня життя, достатнього для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Суд зауважує, що подана для затвердження мирова угода спрямована на припинення стягнення аліментів з відповідача, які наразі стягуються з нього на утримання дітей: сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 листопада 2021 року, виданого у справі № 607/20130/21, та рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 травня 2024 року, прийнятого у справі № 607/6152/24, у зв`язку з чим припиняється право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_4 , та визнається за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на вказану квартиру в цілому з дня набрання ухвалою суду про затвердження мировою угодою законної сили.

Проаналізувавши зміст та правові наслідки цієї мирової угоди, суд констатує, що вона фактично підміняє законодавчо встановлений механізм припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно, який, як було зазначено, передбачає нотаріальне посвідчення правочину, його державну реєстрацію, обов`язкову участь органу опіки та піклування, а також суперечить інтересам інших учасників цих правовідносин, зокрема неповнолітнього ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник, оскільки умовами угоди не враховано особливості правового режиму аліментів, що сплачуються на дитину.

Суд звертає увагу сторін, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд при здійсненні судочинства не може підміняти собою інші органи, зокрема органи, які вчиняють нотаріальні дії, здійснюють державну реєстрацію, забезпечують захист прав та інтересів дітей, а судові рішення не можуть підміняти чітко встановлені законодавством механізми, зокрема ті, що спрямовані на захист прав та інтересів неповнолітніх.

Крім того, суд вважає, що подана сторонами мирова угода не відповідає й іншим вимогам закону, адже умови мирової угоди залежать від низки обов`язкових факторів, таких як оформлення нерухомого майна, прав на нього третіх осіб, та інших обставини, які не можуть бути з`ясовані судом під час вирішення питання про визнання мирової угоди, укладеної в межах провадження про стягнення аліментів.

Таким чином, суд констатує, що подана сторонами мирова угода не може бути затверджена, оскільки суперечить закону та порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб.

За положеннями частини п`ятої статті 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Керуючись статтями 49, 207, 258261, 352355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви представників сторін про затвердження мирової угоди у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах сина ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Войнарський Андрій Йосифович, до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів відмовити.

2. Копію ухвали негайно направити сторонам.

3. Продовжити розгляд справи та призначити судове засідання на 12 год. 30 хв. 06 січня 2026 року.

4. Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

5. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 28 листопада 2025 року.

Головуючий суддя Т. І. Якімець