Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

Єдиний унікальний номер №943/1261/25

Провадження №2/943/1182/2025

03 грудня 2025 року м.Буськ

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Журибіда Б. М.,

при секретарі Пирка В.М.

за участі представника позивача Коченаш Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Агро-Буд-Сервіс КВВ» про розірвання договору оренди земельної ділянки, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся з означеним позовом до Буського районного суду Львівської області до ПП «АГРО-БУД-СЕРВІС КВВ» про розірвання договорів оренди землі. У поданому позові зазначив, що між позивачем та відповідачем ПП «АГРО-БУД-СЕРВІС КВВ» 02 лютого 2018 року були укладені договори оренди землі, на підставі яких позивач передав належні йому на праві власності земельні ділянки, що знаходяться на території Олеського старостинського округу Буської міської ради Золочівського району Львівської області, відповідачу в оренду, а так як останній не виконує умови укладених між сторонами угод, не сплачує останньому орендної плати за використання земель, зазначає, що такі порушення з боку відповідача є істотними та носять систематичний характер, внаслідок чого позивач страждає через недоотримання доходів, на які він розраховував при укладенні договорів оренди землі з відповідачем, а також те, що неотримані кошти (орендна плата) складає значну частку в бюджеті позивача, а тому вважає, що наявність факту систематичного порушення умов договорів оренди, є підставою для розірвання таких договорів, враховуючи вищезазначене просить позовні вимоги задовольнити та розірвати вказані договори оренди землі, як такі, що порушують права та інтереси позивача.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, забезпечив участь свого представника - адвоката Коченаш Ю.К., яка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечила проти заочного розгляду справи. Просила дане засідання проводити без застосування засобів звукозапису, про що подала письмове клопотання.

Відповідач в особі Приватного підприємства «АГРО-БУД-СЕРВІС КВВ» в судове засідання, не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов, згідно ст. 178 ЦПК України, не подав. Конверт, направлений відповідачу на адресу, зазначену в позові, повернувся на адресу суду, з відміткою пошти, що адресат відсутній за вказаною адресою.

У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.

Враховуючи клопотання представника позивача, неявку відповідача, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, вислухавши сторону позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, приходить до висновку що позов слід задоволити з наступних підстав.

Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до приписів ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Правом власності є право особи на річ (майно),яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належать три земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме: площею 0,4583 га з кадастровим номером: :06:000:0121, площею 0,4384 га з кадастровим номером: :07:000:0019 та площею 0,4629 га з кадастровим номером: :02:000:0099, цільове призначення земельних ділянок: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Олеського старостинського округу Буської міської ради Золочівського району Львівської області, про що вбачається із долучених до матеріалів справи копій Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Відповідно до договору оренди землі від 02.02.2018 року земельна ділянка площею 0,4583 га перебуває в оренді ПП «АГРО-БУД-СЕРВІС-КВВ» (Відповідач), номер запису про право (в державному реєстрі прав) 25153623 від 02.03.2018 року.

Згідно п. 9 Договору оренди землі земельної ділянки площею 0,4583 га відповідач зобов`язується протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою, не пізніше 31 грудня поточного року сплачувати орендну плату у розмірі 7 % у грошовій формі в сумі 1 529,84 грн. Термін дії договору становить 15 років та триває до 02.02.2033 року.

Відповідно до договору оренди землі від 02.02.2018 року земельна ділянка площею 0,4629 га перебуває в оренді ПП «АГРО-БУД-СЕРВІС-КВВ» (Відповідач), номер запису про право (в державному реєстрі прав) 25154279 від 02.03.2018 року.

Згідно п. 9 Договору оренди землі земельної ділянки площею 0,4629 га відповідач зобов`язується протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою, не пізніше 31 грудня поточного року сплачувати орендну плату у розмірі 10 % у грошовій формі в сумі 305,90 грн. Термін дії договору становить 15 років та триває до 02.02.2033 року.

Відповідно до договору оренди землі від 02.02.2018 року земельна ділянка площею 0,4384 га перебуває в оренді ПП «АГРО-БУД-СЕРВІС-КВВ» (Відповідач), номер запису про право (в державному реєстрі прав) 25153941 від 02.03.2018 року.

Згідно п. 9 Договору оренди землі земельної ділянки площею 0,4629 га відповідач зобов`язується протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою, не пізніше 31 грудня поточного року сплачувати орендну плату у розмірі 10 % у грошовій формі в сумі 289,73 грн. Термін дії договору становить 15 років та триває до 02.02.2033 року.

Як вбачається зі змісту трьох укладених договорів, що відповідач прийняв у строкове платне користування вищевказані земельні ділянки позивача, взяв на себе зобов`язання вносити орендну плату за користування земельними ділянками не пізніше 31 грудня поточного року.

Відповідно до листа-претензії від 19.05.2025 року, надісланого позивачем відповідачу, позивач просив сплатити орендну плату за 20192024 роки. Як зазначає позивач та як випливає з оспорюваних договорів, відповідач не сплатив орендну плату за 20192024 роки, що становить загальну суму 11 753,82 грн.

Частина 1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» визначає, що істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Частиною 1 ст.96 Земельного Кодексу України до обов`язків землекористувачів віднесено своєчасна сплата земельного податку та орендної плати.

Пунктом 29 оскаржуваних договорів оренди землі підтверджується, що орендар зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату.

Отже, не виплата відповідачем орендної плати за користування належних позивачу на праві власності земельних ділянок є порушенням істотних умов договору, ст. 15 Закону України «Про оренду землі», ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання мають виконуватися належним чином, у передбачений договором термін та спосіб.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.

Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Такий висновок встановлений в Постанові ВС від 14 листопада 2018 року у справі № 484/301/18. Суд зазначив, що оскільки встановлено факт систематичної несплати орендної плати, відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі», частини першої статті 141 ЗК України, статті 651 ЦК України та умов договору це є правовою підставою для розірвання договору.

Отже, згідно Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні правовідносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

Оскільки відповідач за 2019-2024 роки, а саме шість років поспіль не виплачував позивачу орендну плату за користування земельними ділянками на підставі укладених між ними договорів про оренду землі від 02.02.2018 року, тому така несплата є систематичною, через що наявні всі підстави для розірвання договорів оренди землі у зв`язку із порушенням орендарем їх умов.

Сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, позивач не отримав того, на що він розраховував при укладанні договорів. Разом з тим, сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати з підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

До подібних висновків дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах: від 14 листопада 2018 року у справі № 484/301/18, від 14 серпня 2019 року у справі № 484/4135/18, від 31 липня 2020 року у справі № 479/1073/18-ц.

Відповідно до п.35 оспорюваних Договорів оренди землі від 02.02.2018 року, дія договору припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав, визначених законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», питання про дострокове припинення користування землею на умовах оренди вирішується шляхом пред`явлення позову про розірвання договору(абз. 3 п. 8).

Згідно з постановою Пленуму Вищого Господарського суду України від 17.05.2011 № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» (п. п. 2.20, 2.23), у вирішенні спорів про розірвання договору оренди земельної ділянки судам слід враховувати, що відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених умовами договору, та з підстав, визначених статтями 24 і 25 Закону України «Про оренду землі», а також з підстав, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Розглядаючи справи зі спорів про розірвання договору оренди з підстав заборгованості з орендної плати, потрібно мати на увазі, що згідно зі статтями 1, 13 Закону України «Про оренду землі», основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.

Так, усталена судова практика Верховного Суду свідчить про те, що факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати (два чи більше випадки несплати орендної плати) є вичерпною підставою для розірвання договору.

Зокрема, у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 (справа №183/262/17) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 (справа № 383/708/16-ц), від 30.06.2020 (справа № 484/3514/17). Більше того, Верховний Суд в постанові від 02.05.2018 (справа № 925/549/17) дійшов висновку, що сам факт систематичного порушення умов договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Також, Верховний Суд (постанова Касаційного цивільного суду від 04.12.2019 у справі № 318/433/18) зробив висновок, що часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати з урахуванням індексації дає право орендодавцям вимагати розірвання договорів попри те, чи виплачена в подальшому заборгованість. В ході розгляду цієї справи Касаційний суд звернувся до попередніх рішень Великої Палати Верховного Суду щодо вирішення подібних питань (постанови від 27.11.2018 у справі № 912/1385/17, від 11.10.2017 у справі № 6-1449цс17, від 06.03.2019 у справі № 183/262/17), згідно яких тлумачення п. «д» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України, ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України дає можливість зрозуміти, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплату в розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо). При цьому, в ході розгляду справи № 313/780/19 судом не з`ясовувався сам розмір заборгованості зі сплати орендної плати, а прийнято до уваги той факт, що «відповідач не здійснював сплату орендної плати в 2016, 2018, 2019 роках», що є підставою для розірвання договору оренди» (постанова Верховного Суду від 07.10.2020).

При вирішенні питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України щодо підстав для розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін з підстав істотного порушення договору другою стороною (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 912/138617). При цьому, в постанові Верховного Суду від 22.06.2020 (справа № 922/2216/19) зроблено висновок щодо критеріїв істотності порушення умов договору, як підстави дострокового розірвання договору на вимогу сторони в розумінні ст. 651 Цивільного кодексу України, як необхідної передумови розірвання договору в судовому порядку на вимогу однієї сторони. Аналогічний правовий висновок міститься у Верховного Суду від 31.07.2020 по справі №479/1073/18.

Зазначено, що істотним є таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, а позивач не отримав того, на що він розраховував при укладанні договору. Невиплата орендної плати є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

Частиною 2 статті 792 Цивільного кодексу України визначено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Вищевказані відносини регулюються на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про оренду землі», іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Крім цього, будь-які докази на підтвердження повідомлення позивача щодо можливості отримання орендної плати за договором оренди земельної ділянки, відкриття банківського рахунку на вимогу чи виконання в інший спосіб своїх зобов`язань щодо повної та своєчасної сплати ПП «АГРО-БУД-СЕРВІС КВВ» орендної плати за вказаним договором суду не надано.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні докази, що відповідач намагався вчасно виконати свій обов`язок щодо сплати орендної плати за спірний період 2019-2024 роки.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачем порушено істотні умови договорів оренди землі, що призвело до порушення прав позивача, а тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню шляхом розірвання спірних договорів та стягнення орендної плати за спірний період.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн., сплачений ним при зверненні до суду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 526, 629, 651 ЦК України, ст. 141 ЗК України, ст.ст. 1, 13, 15, 21, 24, 32 Закону України «Про оренду землі», ст.ст.4, 12,19, 76-81, 89, 141, 263-265, 268, 280-282, 354, 355ЦПК України, суд

ухвалив :

Позов задоволити повністю.

Розірвати Договір оренди землі від 02.02.2018 року укладений між ОСОБА_2 (орендодавець) та Приватним підприємством «АГРО-БУД-СЕРВІС КВВ» (орендар) на земельну ділянку площею 0,4583 га з кадастровим номером: :06:000:0121, зареєстрований Буською районною державною адміністрацією Львівської області 02.03.2018 року, номер запису про право (в державному реєстрі прав) 25153623.

Розірвати Договір оренди землі від 02.02.2018 року укладений між ОСОБА_2 (орендодавець) та Приватним підприємством «АГРО-БУД-СЕРВІС КВВ» (орендар) на земельну ділянку площею 0,4384 га з кадастровим номером: :07:000:0019, зареєстрований Буською районною державною адміністрацією Львівської області 02.03.2018 року, номер запису про право (в державному реєстрі прав) 25153941.

Розірвати Договір оренди землі від 02.02.2018 року укладений між ОСОБА_2 (орендодавець) та Приватним підприємством «АГРО-БУД-СЕРВІС КВВ» (орендар) на земельну ділянку площею 0,4629 га з кадастровим номером: :02:000:0099, зареєстрований Буською районною державною адміністрацією Львівської області 02.03.2018 року, номер запису про право (в державному реєстрі прав) 25154279.

Стягнути з Приватного підприємства «АГРО-БУД-СЕРВІС КВВ» на користь ОСОБА_2 орендну плату за користування земельними ділянками: площею 0,4583 га з кадастровим номером: :06:000:0121, площею 0,4384 га з кадастровим номером: :07:000:0019, площею 0,4629 га з кадастровим номером: :02:000:0099 за 2019-2024 роки включно, в загальному розмірі 11 753,82 грн та 1211,20 грн сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Буський районний суд Львівської області до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Б. М. Журибіда