Провадження № 2-к/635/2/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі головуючої судді Базова О.В., вивчивши матеріали клопотання ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про визнання рішення іноземного суду на території України, що не підлягає примусовому виконанню,

встановив:

25.11.2025 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання про визнання рішення іноземного суду на території України, що не підлягає примусовому виконанню.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2025 року визначено головуючого суддю Базова О.В.

Матеріали справи передані в провадження судді Базова О.В. 26.11 2025 року

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

В п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» зазначено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Відповідно до ст.462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Виходячи із змісту ст. ст. 463, 464 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки. Питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Згідно із вимогами статті 466 ЦПК України передбачено вимоги до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, яке подається у письмовій формі і повинно містити: 1) ім`я (найменування) особи, що подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження; 2) ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; 3) мотиви подання клопотання.

До клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи: 1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання; 2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні); 3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи; 4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше); 5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником); 6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

Відповідно до ч. 2 п. 6 статті 53 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах також до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додається документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд, а у випадку її процесуальної недієздатності була належним чином представлена.

Разом з тим, в матеріалах клопотання відсутні документ (судове повідомлення) про час і місце розгляду справи, підтвердження того, що відповідач в належному порядку відповідно до вимог законодавства його отримав та був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в суді першої інстанції м. Барселони (рішення Мирового суду Хавеа (Аліканте).

Також всупереч наведених вимог закону до клопотання заявником не додано офіційний документ про те, що рішення іноземного суду, яке вона просить визнати, набрало законної сили, і про це не зазначено в самому рішенні.

Тому посилання заявника на набрання рішенням іноземного суду чинності в клопотанні про його визнання безпідставні, оскільки не підтверджені відповідними доказами.

Відповідно до ст. 79 Закону України «Про нотаріат» нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус.

Згідно Глави 8 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затверджено наказом МЮУ від 22.02.2012 № 296/5, зареєстровано в МЮУ 22 лютого 2012 р. за №282/20595), нотаріус засвідчує вірність перекладу.

Глава 8. Засвідчення вірності перекладу

1. Звернення до нотаріуса за засвідченням вірності перекладу

1.1. Нотаріус засвідчує вірність перекладу документа за усним зверненням заінтересованої особи, а також за клопотанням заінтересованої особи при вчиненні іншої нотаріальної дії.

1.2. Нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови, з яких або на які перекладається документ.

2. Засвідчення справжності підпису перекладача

2.1. Якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком.

2.2. Перекладач разом з документом, що встановлює його особу, повинен надати документ, який підтверджує його кваліфікацію.

3. Засвідчення вірності перекладу, що вчинюється при вчиненні іншої нотаріальної дії

3.1. Якщо при вчиненні нотаріальної дії (посвідчення правочину, засвідчення вірності копії тощо) одночасно вчинюється й переклад на іншу мову, то переклад вміщується поруч з текстом документа на одній сторінці, розділеній вертикальною рискою таким чином, щоб оригінальний текст розташовувався з лівого боку, а переклад - з правого.

3.2. Переклад має бути зроблений з усього тексту документа, що перекладається, і закінчуватися підписами.

3.3. Під текстами оригіналу та перекладу вміщується підпис перекладача у разі здійснення перекладу перекладачем.

3.4. Посвідчувальний напис викладається під текстами документа і перекладу з нього.

3.5. Переклад, розміщений на окремому від оригіналу чи копії аркуші, прикріплюється до нього, прошнуровується і скріплюється підписом нотаріуса і його печаткою.

Відтак дане клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до наведених вище вимог ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 466 ЦПК України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що клопотання про визнання рішення іноземного суду та надання дозволу на виконання рішення іноземного суду на території України, слід залишити без розгляду та повернути клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Керуючись ч.4 ст. 466 Цивільного процесуального кодексу України, суд

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про визнання рішення іноземного суду на території України, що не підлягає примусовому виконанню - залишити без розгляду та повернути особі, яка його подала.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено законом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя О.В. Базов