Справа № 133/2614/25
Провадження № 22-ц/801/2347/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дурач О. А.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 рокуСправа № 133/2614/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Берегового О.Ю., Ковальчука О.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 вересня 2025 року, ухвалене суддею Дурач О.А. у м. Козятині, в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №104149294 від 08 жовтня 2021 року в розмірі 46 305,54 грн.

В обґрунтування позову ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» зазначило, що 08 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ «Міолан») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №104149294, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 15 000 гривень. Відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору, у зв`язку з цим у нього утворилася заборгованість.

27 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» то ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір про відступлення прав вимоги №79-МЛ/Т, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №104149294 від 08 жовтня 2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 ..

Заборгованість відповідача станом на монет звернення до суду із вказаним позовом становить 46 305,54 грн, з яких: 14 250 грн - заборгованість за тілом кредиту; 30 555,54 грн - заборгованість за процентами; 1 500 грн - заборгованість за комісією.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 вересня 2025 року у задоволенні позову відмолено.

Не погодившись із вказаним рішенням, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі.

У скарзі зазначає, що додані до позовної заяви документи підтверджують факт наявності заборгованості у відповідача за укладеним кредитним договором. Відомості про щоденні нарахування та погашення за своєю суттю є розрахунком заборгованості, а надане платіжне доручення про перерахування коштів містить усі необхідні реквізити, а тому може вважатися первинним документом. Кошти у розмірі 15 000 гривень були перераховані на карту відповідача, вказану ним при укладенні кредитного договору. Відсутність у матеріалах справи виписок з особових рахунків абсолютно не свідчить про відсутність у відповідача заборгованості. У клопотанні про витребування доказів було допущено описку, а саме замість зазначення вірної суми виданого кредиту 15 000 гривень, було зазначено суму у розмірі 14 250 гривень, що за своєю суттю є залишком тіла кредиту. Банк підтвердив факт видачі відповідачу банківської карти, яка була вказана ним при укладенні кредитного договору. ОСОБА_1 здійснив платіж на часткове погашення заборгованості, що свідчить про визнання ним боргу.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 08 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №104149294, за умовами якого кредитодавець зобов`язався на умовах визначених цим договором на строк, визначений п.1.3 договору надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу., але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно п. 1.4 договорі та виконати інші зобов`язання у повному обсязі та на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.

У п.1.2, 1.3 договору зазначено, що сума (загальний розмір) кредиту становить 15 000 гривень.

Кредит надається строком на 30 днів з 08 жовтня 2021 року (строк кредитування).

Відповідно до п. 1.4 договору, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 07 листопада 2021 року.

Пункт 1.5 договору визначає, що загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 7 125 гривень в грошовому виразі. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 22 125 гривень.

Комісія за надання кредиту становить 1 500,00 грн, яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово (п.1.5.1 договору).

Пунктом 1.5.2 договору визначено, що проценти за користування кредитом становлять 5 625,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

У п.2.1 зазначено, що кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Пунктом 2.3 договору визначено умови щодо пролонгації договору (а.с.13-19).

Додатками до вказаного договору є: Графік платежів за договором про споживчий кредит №104149294 від 08 жовтня 2021 року (Додаток №1), Паспорт споживчого кредиту №104149294 (Додаток №2) (а.с.19 на звороті-20).

Довідкою ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію підтверджується, що клієнт ОСОБА_1 , з яким укладено договір №104149294 від 08 жовтня 2021 року, ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор - v61248; час відправки ідентифікатора позичальнику - 2021-10-08 21:57:36; номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор +67 (а.с.21).

Анкета-заява на кредит №104149294 від 08 жовтня 2021 року містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем ОСОБА_1 у ТОВ «Мілоан» (а.с. 14).

Факт надання ОСОБА_1 коштів за вказаним договором у розмірі 15 000 гривень підтверджується платіжним дорученням №33516406 від 08 жовтня 2021 року (а.с.21 на звороті).

27 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №79-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ «Міолан» відступило новому кредитору за плату, а новий кредитор прийняв належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників (а.с.23 на звороті-27).

Також 27 січня 2022 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підписали акт приймання-передачі реєстру боржників (а.с.28 на звороті).

Факт сплати 27 січня 2022 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» коштів на рахунок ТОВ «Мілоан» за договором про відступлення права вимоги підтверджується копією платіжного доручення №65564 (а.с.29).

10 липня 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до ОСОБА_1 із досудовою вимогою про повернення боргу (а.с.29 на звороті).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до вказаного договору факторингу, до позивача відступлено право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №104149294 від 08 жовтня 2021 року на загальну суму 46 305,54 грн: 14 250 грн - заборгованість за тілом кредиту; 30 555,54 грн - заборгованість за процентами; 1 500 грн - заборгованість за комісією (а.с.28).

Оскільки ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», як новий кредитор, звернулося до суду з даними позовом про стягнення заборгованості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 1055 ЦК України визначає, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України ««Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина 12 цієї статті).

Такий правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20.

Зі змісту кредитного договору встановлено, що ОСОБА_1 при його укладенні зазначив свої персональні дані, зокрема: паспортні дані; ідентифікаційний номер платника податків; адресу місця проживання; номер телефону; адресу електронної пошти.

08 жовтня 2021 року о 21 год. 57 хв. ОСОБА_1 на номер телефону НОМЕР_1 (вказаний в анкетних даних позичальника) ТОВ «Мілоан» було направлено одноразовий ідентифікатор v61248, який вводиться позичальником в спеціальну форму

Вказаним одноразовим ідентифікатором 08 жовтня 2021 року і було підписано кредитний договір, Графік платежів та Паспорт споживчого кредиту.

Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі ОСОБА_1 на укладення такого договору на зазначених у ньому умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відтак підписанням договору про споживчий кредит №104149294 від 08 жовтня 2021 року відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений між сторонами, тому цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Відтак, кредитний договір був укладений та підписаний в електронній формі.

Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події.

Таким чином, відповідач зобов`язаний виконувати умови кредитних договорів у відповідності до їх умов та вимог законодавства.

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України).

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи встановив, що матеріали справи не містять первинних документів, оформлених відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які підтверджують наявність заборгованості відповідача за кредитним договором, а розрахунок заборгованості не є належним доказом наявності заборгованості та її розміру. Відтак суд вважав, що позивач на підтвердження заявлених позовних вимог не надав належних, допустимих та достатніх доказів про наявність заборгованості у розмірі, вказаному у наданому ним розрахунку за спірним кредитним договором. Клопотань про витребування судом виписки по банківському рахунку відповідача позивач не заявляв.

Відтак, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Апеляційний суд не може погодитись із висновком суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог, оскільки він зроблений за неповного з`ясування обставин даної справи та без правильного застосування норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Обґрунтовуючи розмір заборгованості, позивач послався на відомості про щоденні нарахування та погашення, який містить детальну інформацію щодо тіла кредиту, процентів за користування кредитом та комісії (нарахованих та сплачених).

Вказаний розрахунок заборгованості не було взято судом першої інстанції до уваги через відсутність в матеріалах справи первинних документів.

Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зазначив, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Із вказаного слідує, що позивач повинен довести надання грошових коштів (кредиту) відповідачу.

На підтвердження факту надання ОСОБА_1 кредиту у розмірі 15 000 гривень позивачем було надано платіжне доручення №33516406 від 08 жовтня 2021 року.

Як встановив суд першої інстанції, на ім`я ОСОБА_1 емітовано платіжну карту НОМЕР_2 , 08 жовтня 2021 року на дану картку надходжень не було, однак вказане не у повній мірі відповідає дійсності.

Встановлено, що ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22 липня 2025 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

Витребувано в Monobank, емітент АТ «Універсал Банк», інформацію:

- Чи належить банківська карта з прихованим номером № НОМЕР_3 ОСОБА_1 ;

- Чи була успішною транзакція здійснена 08.10.2021 року на банківську картку № НОМЕР_3 в сумі 14 250 грн з призначенням платежу «кошти згідно договору 104149294».

Якщо так, то:

- Чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської карти № НОМЕР_3 ;

- Чи проводилась верифікація особи власника банківської карти № НОМЕР_3 .

04 серпня 2025 року від АТ «Універсал Банк» надійшла відповідь на вказаний запит, у якій зазначено, що на ім`я ОСОБА_1 було емітовано платіжну картку НОМЕР_2 . 08 жовтня 2021 року на платіжну картку НОМЕР_2 не було надходжень зазначеної в ухвалі суду суми. Верифікація особи власника банківської картки № НОМЕР_2 проводилася під час відкриття банком рахунку (а.с.63).

Тобто банком не підтверджено зарахування на картку ОСОБА_1 зазначеної в увалі суду суми - 14 250 гривень, тоді як ОСОБА_1 було надано кошти у розмірі 15 000 гривень.

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в апеляційній скарзі зазначило, що при підготовці запиту про витребування коштів ним було допущено описку, оскільки сума 14 250 гривень - це сума неповернутої заборгованості за тілом кредиту, з урахуванням внесених відповідачем коштів.

Сам ОСОБА_1 , подаючи відзив на апеляційну скаргу, не заперечив факт отримання 08 жовтня 2021 року коштів у розмірі 15 000 гривень.

ОСОБА_1 не проаналізував наданий позивачем розрахунок, який в свою чергу містить складові заборгованості (період нарахування, використане тіло, порядок фактичного нарахування відсотків та їх суму, залишок непогашеної суми), не співвставив його із умовами договору, тобто розмір заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією не спростував.

Доказів на підтвердження факту погашення заборгованості ОСОБА_1 не надав. Тобто ОСОБА_1 не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором,.

Тоді як доведення факту повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором, є обов`язком відповідача, як позичальника, а не позивача, чого зроблено останнім при розгляді даної справи не було.

ОСОБА_1 не заперечувався факт часткової сплати коштів (про що свідчить зміст позовної заяви та відомості про щоденні нарахування та погашення) на виконання умов вказаного договору.

Часткова сплата боржником боргу відноситься до дій, що свідчать про визнання боргу. Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27 серпня 2024 року при розгляді справи № 758/4213/21 і така практика є усталеною.

Тому, за наведених вище обставин, суд не повинен був відмовляти у задоволенні позову.

Враховуючи викладене, апеляційний суд прийшов до висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції із ухваленням нового рішення про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №104149294 від 08 жовтня 2021 року у загальному розмірі 46 305,54 грн: 14 250 грн - заборгованість за тілом кредиту; 30 555,54 грн - заборгованість за процентами; 1 500 грн - заборгованість за комісією.

Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, апеляційна скарга ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд прийшов до висновку про задоволення вимог позову та апеляційної скарги, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, в розмірі 2422,40 грн та судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги в розмірі 3633,60 грн.

У позовній заяві ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просило стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем було надано: - договір про надання правової (правничої) допомоги від 01 липня 2025 року; - акт №346 наданих послуг від 06 липня 2025 року; - детальний опис наданих послуг від 06 липня 2025 року.

За змістом вказаних документів, сума наданих послуг складає 8 000 гривень.

У ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України зазначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У частині шостій вказаної статті зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, зважаючи на знаходження на розгляді у судах різних інстанцій значної кількості таких справ, що свідчить про їх однотипність та шаблонність позовів в такій категорій справ, беручи до уваги, що зазначені в детальному опису види послуг схожі за своїм змістом, апеляційний суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції в розмірі 4 000 гривень.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» () заборгованість за договором про споживчий кредит №104149294 від 08 жовтня 2021 року у загальному розмірі 46 305 (сорок шість тисяч триста п`ять) гривень 54 копійки: 14 250 грн - заборгованість за тілом кредиту; 30 555,54 грн - заборгованість за процентами; 1 500 грн - заборгованість за комісією.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (): судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 40 копійок; витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень; судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) гривні 60 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.Ю. Береговий

О.В. Ковальчук