Номер провадження6/205/435/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року м. Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Мовчан Д.В. розглянувши матеріали подання старшого державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Євгена Кравченка про визначення частки майна боржника ОСОБА_1 в спільній сумісній власності, -

ВСТАНОВИВ:

02 грудня 2025 року до Новокодацького районного суду міста Дніпра надійшло подання старшого державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Євгена Кравченка про визначення частки майна боржника ОСОБА_1 в спільній сумісній власності.

Фактично матеріали вказаного провадження були передані судді із канцелярії суду 03 грудня 2025 року.

Розглянувши подані матеріали, суддя доходить до наступного висновку.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Тобто виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця (стаття 443 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом із цим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11(провадження № 14-31цс21) вказано, що необхідно розмежовувати випадки, коли щодо вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, існує спір про право, і коли такого спору немає.

За наявності спору щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, його вирішення судом не є вирішенням процесуального питання, а є вирішенням матеріального спору. Такий спір може виникати, зокрема, тоді, коли відповідно до частини першої статті 368 ЦК України майно належить двом або більше особам на праві спільної власності без визначення часток кожного з них у праві власності (право спільної сумісної власності).

У разі, якщо майно належить двом або більше особам на праві спільної власності із визначенням часток кожного з них у праві власності, то відповідно до частини першої статті 356 ЦК України майно належить таким особам на праві спільної часткової власності. Якщо розмір часток співвласників відомий, то спір про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, не виникає. Водночас може виникнути спір про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї (частина перша статті 366 ЦК України).

Якщо ж виник спір щодо визначення частки майна боржника у майні, яке належить боржнику та іншим особам на праві спільної сумісної власності, то судове рішення у разі задоволення позову має наслідком зміну матеріального правовідношення - право спільної сумісної власності припиняється, натомість виникає право спільної часткової власності (див mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18 (провадження № 12-71гс20, пункт 8.74).

При цьому відбувається припинення права власності одного виду і виникнення права власності іншого виду не тільки боржника, а й іншої особи (співвласника), яка могла взагалі не брати участі у справі, в якій ухвалене судове рішення проти боржника. Відсутність згоди такої особи на визначення частки майна боржника у спільному майні, у тому числі заперечення самого існування права спільного з боржником права власності (як у справі, що переглядається), свідчить про наявність матеріального спору, який не вирішувався і не міг бути вирішений у справі, в якій ухвалене судове рішення проти боржника. Це новий матеріальний спір, який не може розглядатися як процесуальне питання, а тому не може вирішуватися за правилами розділу VI "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)" ЦПК України. Такий спір має бути вирішений судом у порядку позовного провадження.

В даному випадку з матеріалів подання вбачається, що частина нерухомого майна у якому державний виконавець просить визначити частку, перебувала у праві власності особи яка вже померла.

За твердженням державного виконавця таку спадщину ніхто не прийняв, однак доказів на підтвердження такої аргументації матеріали подання не містять.

Одночасно з цим державний виконавець посилається на те, що вказане нерухоме майно перебуває у фактичному володіння ще 4 осіб, речове право яких на таке майно не зареєстровано.

Таким чином, оскільки державний виконавець звернувся до суду для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким боржник володіє спільно з іншими особами, частки яких у цьому праві не зареєстровані, а частина такого майна належала померлій особі, і спадкові права заінтересованих осіб щодо такого майна не врегульовані, тому в даному випадку вбачається спір про право.

А тому розгляд вказаного питання не в позовному провадженні за правилами статті 443 ЦПК України не забезпечує учасникам судового провадження дієву, реальну можливість надання суду своїх доказів та аргументів, як того вимагає пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за наявності спору про право.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 ЦПК України, суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

За таких обставин, подання про визначення частки майна боржника в спільній сумісній власності підлягає поверненню без розгляду державному виконавцю, роз`яснивши останньому його право звернення з таким поданням (позовною заявою) на загальних підставах в порядку позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 443, 446 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Подання старшого державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Євгена Кравченка про визначення частки майна боржника ОСОБА_1 в спільній сумісній власності повернути без розгляду державному виконавцю.

2. Роз`яснити державному виконавцю про право звернення з таким поданням (позовною заявою) на загальних підставах в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Д.В. Мовчан