Провадження № 2/204/5647/25
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про передачу справи на розгляд іншому суду

15 грудня 2025 року суддя Чечелівського районного суду міста Дніпра Токар Н.В., ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Шарков Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2025 року з Деснянського районного суду міста Києва до Чечелівського районного суду міста Дніпра надійшла цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Шарков Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Предметом позову ОСОБА_1 , тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої останній просив ухвалити судове рішення, є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

На виконання вимог ч.8 ст.187 ЦПК України, 24.11.2025 року судом був зроблений запит до Єдиного державного демографічного реєстру, та того ж дня отримано відповідь №2036482 із відсутністю інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) позивача.

Окрім того, 24.11.2025 року судом зроблений запит про наявність інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери; того ж дня судом отримано відповідь №2037206 із відсутністю запитуваної інформації.

З метою визначення підсудності справи, 24.11.2025 року судом зроблений запит до Державної міграційної служби України; 25.11.2025 року на адресу суду надійшла відповідь із зазначенням інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) позивача.

У зв`язку із знаходженням судді у відпустці згідно наказів №477-В від 24.11.2025, 494-В від 04.12.2025, №508-В від 10.12.2025, питання про можливість прийняття справи до провадження та відкриття провадження у справі вирішується 15.12.2025 року.

Ознайомившись з позовною заявою, суд приходить до наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішити у межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Відповідно до приписів статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. Правила підсудності у цивільному судочинстві можуть визначатися лише процесуальним законом.

Статтею 125 Конституції України визначено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Принцип територіальності забезпечує територіальне розмежування компетенції судів загальної юрисдикції і зумовлений потребою доступності правосуддя на всій території України.

Принцип територіальності реалізується через правила територіальної юрисдикції (підсудності) справ.

Правила територіальної підсудності визначають розмежування компетенції судів першої інстанції щодо розгляду справ, підвідомчих загальним судам, за територіальною ознакою. Крім того, правила територіальної підсудності дають можливість визначити конкретний місцевий суд, який повинен розглядати справу як суд першої інстанції.

Кожен місцевий суд має свою територіальну юрисдикцію (підсудність), тобто поширює свою компетенцію на правовідносини, що виникли чи існують на певній території. Це є важливою гарантією для вирішення судових спорів у розумні строки в умовах ускладнення правових відносин і збільшення правових конфліктів.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2024 в справі № 705/4763/22 зазначено, що правова конструкція «суд, встановлений законом» є структурним елементом права на справедливий суд, закріпленого статтею 6 Конвенції, що передбачає дві умови відповідності цьому критерію: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти в спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).»

Термін «повноважний склад суду» слід сприймати як наявність повноважень суддів щодо здійснення ними своїх професійних обов`язків: компетентність у розумінні наявності повноважень на розгляд справ у суді відповідно до предмета спору, вирішення справ судом певної інстанції та судом, який має повноваження на розгляд справ у межах територіальної юрисдикції, визначеної ЦПК України, що забезпечує право на розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд, встановлений законом, є необхідним інституційним елементом справедливого правосуддя в тому розумінні, яке цьому поняттю надає стаття 6 Конвенції. Лише такий суд, керуючись правовими засадами та за встановленою законом процедурою, є компетентним здійснювати правосуддя.

Подібні за змістом висновки містяться в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 536/1267/18, постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 24.06.2024 у справі № 554/7669/21.

У параграфі 3 глави 2 розділу ЦПК України сформульовані правила територіальної юрисдикції (підсудності) справ, зокрема, встановлені вимоги щодо визначення загальної підсудності справ за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача (стаття 27), підсудності справ за вибором позивача (стаття 28), правила виключної підсудності (стаття 30), підсудності справ, у яких однією зі сторін є суд або суддя (стаття 26).

Положеннями статті 27 ЦПК України визначено загальні положення підсудності справ за місцем проживання або місцезнаходження відповідача. Встановлена ст. 27 ЦПК України підсудність має характер загальних правил і стосується усіх цивільних позовів, за винятком тих, на які поширюються інші правила підсудності.

Цивільним процесуальним законодавством, зокрема, ст. 28 ЦПК України передбачено випадки альтернативної підсудності підсудність справ за вибором позивача.

Стаття 28 ЦПК України містить перелік цивільних справ, в яких встановлена підсудність за вибором позивача. Тобто останньому надається право вибору підсудності залежно від категорії справи або за наявності інших зазначених у законі умов.

Тлумачення статті 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів.

Так, згідно ч.12 ст.28 ЦПК України, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Як вбачається з відповіді Державної міграційної служби України, зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування) ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 .

З постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.11.2021, долученої до позовної заяви позивачем, вбачається, що місцем виконання виконавчого напису нотаріуса також є АДРЕСА_1 .

З постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника від 11.01.2022, долученої до позовної заяви позивачем, вбачається, що місцем її виконання також є АДРЕСА_1 .

За таких обставин, суд вважає, що підсудність справи вірно визначена позивачем, а саме за місцем його реєстрації.

Верховний Суд в ухвалі від 02.07.2018 у справі № 552/9770/14-ц вказав, що право вибору між судами, яким згідно із загальним правилом підсудності цивільних справ і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві. Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Отже, правом звернення до суду за альтернативною підсудністю наділений виключно позивач.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.06.2024 у справі № 554/7669/21 вказано, що: «принцип територіальності забезпечує територіальне розмежування компетенції судів загальної юрисдикції і зумовлений потребою доступності правосуддя на всій території України. Принцип територіальності реалізується через правила територіальної юрисдикції (підсудності) справ. Правила територіальної підсудності визначають розмежування компетенції судів першої інстанції щодо розгляду справ, підвідомчих загальним судам, за територіальною ознакою. Крім того, правила територіальної підсудності дають можливість визначити конкретний місцевий суд, який повинен розглядати справу як суд першої інстанції. Кожен місцевий чи апеляційний суд має свою територіальну юрисдикцію (підсудність), тобто поширює свою компетенцію на правовідносини, що виникли чи існують на певній території. Це є важливою гарантією для вирішення судових спорів у розумні строки в умовах ускладнення правових відносин і збільшення правових конфліктів.»

Порушення судами правил територіальної юрисдикції має наслідком обов`язкове скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд.

Оскільки позивач використав своє право на звернення до суду за правилами альтернативної підсудності та пред`явив позов разом із заявою про забезпечення позову за місцем його реєстрації АДРЕСА_1 , зазначене територіально відносить до Деснянського районного суду міста Києва.

Таким чином, заявлений позов про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягає розгляду Деснянським районним судом міста Києва.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно вимог ст.32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.28,31,32 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Шарков Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - передати на розгляд до Деснянського районного суду міста Києва.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Токар