ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року

м. Харків

справа № 641/3767/25

провадження № 22-ц/818/4786/25

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

за участі секретаря судового засідання Волобуєва О.О.

сторони справи:

позивач - Акціонерне товариство «Акцент-Банк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент Банк» на заочне рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 23 липня 2025 року у складі судді Чайки І.В.-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2025 року АТ «АКЦЕНТ БАНК» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ02763215 від 10.07.2024 року в загальному розмірі 131 239,12 грн, а також судові витрати в розмірі 2422,40 грн.

Позов обґрунтований тим, що відповідач 10.07.2024 року приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в А Банку з метою укладання кредитного договору та отримання кредитної картки. Будучи клієнтом банку, ОСОБА_1 уклав кредитний договір № АВН0СТ02763215, щодо надання кредиту в розмірі 80 000 грн, строком на 12 місяців, зі сплатою процентів у розмірі 85,00 щорічно. В порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 26.05.2025 р. виникла заборгованість, що складається із: 80 000 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом, 41 075,30 грн загальний залишок заборгованості за процентами, 10 163,82 грн. - загальний залишок заборгованості за пенею.

Заочним рішенням Слобідського районного суду від 23 липня 2025 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент - Банк» заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ02763215 від 10.07.2024 року в загальному розмірі 121 075,30 грн, з яких: 80 000 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 41 075,30 грн загальний залишок заборгованості за процентами, а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 228,60 грн, всього 123 303 грн 90 коп.

В іншій частині позову у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що підстави для задоволення позову про стягнення заявленої у позові заборгованості зі сплати пені у розмірі 10 163,82 грн відсутні, оскільки відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Водночас, враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені договором належним чином не виконав, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами належить задовольнити.

Не погодившись з рішенням суду АТ «Акцент-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду в частині відмовлених позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції винесено з порушеннями норм матеріального та процесуального права. Застосовані судом норми ЦК України щодо нарахування пені є загальними та поступаються в пріоритеті застосування нормам спеціального законодавства, яким є закон України «Про споживче кредитування» та закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", прикінцеві та перехідні положення якого встановлюють, що неустойка не застосовується до кредитів, що були укладені до 24.01.2024 (оскільки цей закон набрав чинності 24.12.2023 + 30 днів). Тобто з 24.01.2024 заборона для нарахування пені відсутня.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення боргу в сумі меншій тридцяти розмірів прожиткового мінімуму. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відтак в межах поданої позивачем апеляційної скарги предметом апеляційного перегляду є висновки суду першої інстанції щодо позовних вимог про стягнення пені, нарахованої за прострочення позичальником повернення кредитних коштів.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що згідно заяви про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за картковою/рахунком від 03.02.2024 року ОСОБА_1 підписав заяву яка разом з умовами та правилами надання банківських послуг становить договір, про відкриття поточного рахунку у гривні та встановлення кредитного ліміту на наступних умовах: - вид кредиту Кредитний ліміт на поточний рахунок, тип кредиту- кредитування рахунку, мета кредиту- споживчі цілі. Сума кредиту від 1000 грн, до 200 000 грн, Ліміт розраховується та встановлюється Банком. Пільговий період становить до 62 днів, за ставкою 0,000001% з виходу пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3.4% на місяць. Строк кредитування 240 місяців. Згідно пункту 9. Порядок погашення щомісяця, до останнього дня поточного місяця включно, в розмірі не менше 5% від заборгованості та не менш нарахованих відсотків за користування кредитом, та не менш 100 грн й не більш повного розміру заборгованості за договором споживчого кредиту. Згідно п.10.1 при не виконанні зобов`язань щодо повернення кредиту застосовується ставка у розмірі 6.8% у місяць , яка нараховується у суму загальної заборгованості. (а.с.8-9).

Згідно із заявою Клієнта № АВН0СТ02763215 від 10.07.2024 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Акцент-Банк» та просив надати кредит за послугою «Швидка готівка» на вказаних умовах: вид кредиту послуга швидка готівка, тип кредиту кредит строковий, мета отримання кредиту - придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг, сума кредиту - 80000 грн, строк кредиту 12 місяців, процентна ставка (фіксована) - 85 % на рік, номер платіжної картки, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту 762528.

10.07.2024 року відповідач підписав електронним підписом паспорт споживчого кредиту за програмою «Швидка Готівка».

Згідно з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит дата видачі:10.07.2024, дата платежу: з 07.10.2024 по 07.09.2025, усього 12 місяці. Сума платежу за розрахунковий період: 10186.13 грн. Станом на 26.05.2025 рік заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором складає: загальна сума боргу 13129.12, яка складається з залишок заборгованості за тілом кредиту 18374.5,залишок заборгованості за тілом кредиту (прострочений) 61625.5,загальний залишок за процентами 41075.3, залишок заборгованості за процентами на поточну заборгованість -713.74 грн, залишок заборгованості за процентами на прострочені заборгованість 40361.56 грн, загальний залишок заборгованості по комісії 0, грн, заборгованість за пенею становить 10163.82 грн.

Згідно з меморіальним ордером № TR.37788964.38076.65455 вiд 10.07.2024 АТ «Акцент-Банк» перерахувало ОСОБА_1 суму в розмірі 80000 грн, призначення платежу: видача кредиту згiдно договору № АВН0СТ02763215 від 10.07.2024 .(15 зворот).

Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З урахуванням встановлених судом фактичних обставин щодо надання кредиту відповідачу та вищенаведених норм законодавства, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту та нарахованим відсоткам, що сторонами під сумнів при апеляційному перегляді справи не ставиться та вбачається з невиконаного зобов`язання позичальника щодо повернення грошових коштів кредитору.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України №64/2022від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 до теперішнього часу.

Відтак суд першої інстанції законно відхилив позовні вимоги банку про стягнення з позичальника пені, нарахованої кредитором за прострочення виконання договірних зобов`язань щодо повернення кредитних коштів у погоджені строки.

Апеляційний суд не може погодитися з аргументами скаржника про те, що вимоги закону України ЗУ «Про споживче кредитування» від № 4017-IX від 10.10.2024 в редакції від 1 січня 2025 року ( надалі Закон № 4017-IX ).

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 4017-IX у разі прострочення споживачем у період з 01.03.2020 до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.

З системного аналізу як приписів п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування», про які вказує скаржник, так і п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, якій застосував суд першої інстанції, відхиляючи відповідні позовні вимоги, вбачається, що відповідні положення ЗУ «Про споживче кредитування» не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, а саме прийняття ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг".

Крім цього відповідно до ч 2 ст. 5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи

Поняття неустойки як виду цивільно правової відповідальності наведено у статті 549 ЦК України, за змістом якої неустойкою( штрафом , пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

З огляду на зазначене Закон № № 4017-IX в питанні нарахування пені може бути застосований і до договорів кредиту, що укладені і до набрання ним чинності, оскільки звільняє особу від відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. Норми ЦК України в даному випадку є загальними та також підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відтак аргументи скаржника у даній справі свого підтвердження при апеляційному перегляді не знайшли.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 23 липня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11.12.2025 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук