Справа № 756/1962/25
Провадження № 2-др/756/196/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
08 грудня 2025 року місто Київ
Оболонський районний суд міста Києва в складі:
головуючої судді - Примак-Березовської О.С.,
секретаря судового засідання - Донеска А.Є.,
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЕЛЬБРУС», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Портофін», про визнання недійсними положень договору та стягнення коштів,-
Від представника відповідача надійшли заперечення щодо стягнення на користь позивача витрат у заявленому розмірі. ОСОБА_2 просила зменшити розмір таких та зазначила, що витрати позивачки документально не підтверджені.
У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.
Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, ОСОБА_3 вимоги заяви підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.
Відповідно до положень статті 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.
Дослідивши зміст заяви та матеріали справи, суд зазначає таке.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 7 листопада 2025 року позов ОСОБА_1 про визнання недійсними положень договору та стягнення коштів задоволено в повному обсязі.

Крім того, з відповідача на користь позивача стягнуто судові витрати у розмірі 81900,99 грн, де 6900,99 грн - судовий збір та 75000 грн - витрати на професійну правову допомогу.

Судом встановлено, що рішення Оболонського районного суду міста Києва від 7 листопада складено 11 листопада 2025 року.

Із матеріалів справи вбачається, що 13 листопада 2025 року представник заявника отримала копію повного тексту зазначеного рішення в системі «Електронний суд».

17 листопада 2025 року представник позивача ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат, представник заявника надав копію договору про надання професійної правничої допомоги від 15 липня 2025 року, копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 15 липня 2023 року, протокол погодження вартості послуг з надання правничої (правової) допомоги, акт приймання-передачі виконаних робіт № 2 від 14 листопада 2025 року.

Згідно з актом приймання-передачі виконаних робіт № 2 від 14 листопада 2025 року, витрати позивачки на правничу допомогу всього становлять 90000 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частинами 1, 3 статті 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура, засади організації і діяльності якої та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Зазначеним положенням Конституції України кореспондує стаття 15 ЦПК України положеннями якої передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, а представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Вирішуючи питання про стягнення з позивача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції частини 1 статті 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом; вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 141 ЦПК України передбачено розподіл судових витратів, в тому числі, на професійну правову допомогу. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи (окрім судового збору), покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Частиною 8 статті 141ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід також ураховувати позицію Верховного Суду від 1 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд відхоляє доводи представника відповідача щодо необгрунтованості зазначеної суми витрат на професійну правничу допомогу, оскільки такі витрати підтверджуються належними та допустими доказами.

Разом з тим, оскільки рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 7 листопада 2025 року вирішено питання щодо стягнення витрат на професійну правову допомогу в розмірі 75000 грн, суд вважає справедливим додатково стягнути з відповідача відшкодування витрат у розмірі 15000 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява представника позивача ОСОБА_3. підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статями 133, 137, 260, 270 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Заяву задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЕЛЬБРУС», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Портофін», про визнання недійсними положень договору та стягнення коштів.

Стягнути з Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ельбрус» (ЄДРПОУ - 41762527) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн.

В іншій частині заяви відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана учасниками справи до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Ольга ПРИМАК-БЕРЕЗОВСЬКА