Справа № 459/3031/25
Провадження № 2/459/949/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 грудня 2025 року Шептицький міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді Дем`яновської Ю.Д. ,

з участю секретаря судового засідання Гук Т.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шептицький за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

03.09.2025 позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просить стягнути з відповідача в його користь заборгованість за договором №179398159 від 10.03.2021 в розмірі 25319,38 грн., а також понесені судові витрати, які включають витрати на правову допомогу, мотивуючи позовні вимоги тим, що 10.03.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір №179398159 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Кредитор свої зобов`язання виконав та надав боржнику у користування 21 500 грн, проте боржник свої зобов`язання з повернення коштів у встановлений договором строк не виконав. У подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та додаткових угод в тому числі про продовження терміну дії Договору факторингу право вимоги за договором №179398159 від 10.03.2021 перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс». Надалі, на підставі договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, право вимоги до боржника перейшло від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Онлайн фінанс», а на підставі договору факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025 від ТОВ «Онлайн фінанс» до позивача ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС». Вказує, що заборгованість відповідача за кредитним договором №179398159 від 10.03.2021 у загальному становить 25319,38 грн., з яких 13919,46 грн. - заборгованість по кредиту; 11399,92 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. У зв`язку із вищевикладеним, позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за вищевказаним договором у загальному розмірі 25319,38 грн, а також понесені судові витрати у вигляді судового збору 2 422,40 грн. та витрат на правову допомогу у сумі 7 000,00 грн.

Ухвалою від 04.09.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач не скористався правом на подачу відзиву.

22.10.2025 частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ «ПУМБ».

В судове засідання 02.12.2025 сторони не з`явились.

Представник позивача у позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутності, не заперечив проти ухвалення заочного рішення у випадку неявки відповідача.

Відповідач повторно у судове засідання не з`явилася, не повідомила суду про причини своєї відсутності, заяв чи клопотань не подала, хоча належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

В зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ст.247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд прийшов до такого висновку.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що 10.03.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір №179398159, який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором (а.с.36-38).

Згідно з п.1.1 Договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 21 500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього, та Правилах надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового продукту «Комфорт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога».

Кредит надається строком на 126 днів. (п.1.2 договору).

Відповідно до п 1.3. Договору строк дії договору обчислюється з моменту його укладення сторонами та до закінчення строку на який надано кредит, але в будь-якому разі договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

П.1.4. Договору сторони погодили, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 237,25 відсотків річних, що становить 0,65 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (далі «Дисконтна процентна ставка»).

Згідно п.1.5. Договору на умовах викладених в п. 1.6. Договору, до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50 відсотків річних, що становить 1,30 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (далі «Базова процентна ставка»).

П. 1.6. передбачено, що умови нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою застосовуються за умови, що кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку вказаного в графіку платежів за цим договором. Сторони погодили, що у разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим договором умови про нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою починаючи з наступного дня що слідує датою платежу. У разі якщо позичальник погасить прострочену заборгованість за договором, умови у вигляді нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою застосуються знову, починаючи з наступного дня за днем повного погашення простроченої заборгованості.

Згідно з п. 1.6.1. за умови застосування до відносин між сторонами умов нарахування процентів за базовою процентною ставкою: - загальні витрати за Кредитом складають - 21812 грн 28 коп.; орієнтовна загальна вартість Кредиту складає - 43312 грн 28 коп.; орієнтовна реальна річна процентна ставка складає - 474,50 відсотків річних.

Відповідно до п. 1.7. Договору повернення частини кредиту та всіх нарахованих процентів здійснюється раз в два тижні (кожні 14 днів) починаючи з першого тижня користування кредитом. Рекомендований розрахунок сукупної вартості кредиту, суми та дати платежів, які здійснюються в ануїтетній формі, зазначаються в графіку платежів, що є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1 до Договору).

П. 1.9. Договору встановлено, що проценти за користування кредитом, в розмірі передбаченому договором, нараховуються за кожен день користування грошовими коштами починаючи з першого дня користування кредитом, відповідно до суми кредиту, яка фактично знаходиться в користуванні у позичальника.

П. 4.1. Договору сторони погодили, що невід`ємною частиною цього договору є правила та паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua.

До договору позивачем також долучено заявку на отримання грошових коштів в кредит від 10.03.2021, де вказані персональні дані ОСОБА_1 , адресу її реєстрації та номер карти (а.с.26); правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.27-32); алгоритм дій ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стосовно укладення кредитних договорів (а.с.11-12); довідку щодо дій позичальника в ІТС ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.13); алгоритм дій споживача в ІТК ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору затверджений наказом директора ТОВ«Манівео швидка фінансова допомога» №17/09-03 від 17.09.2019 (а.с.14-25) паспорт споживчого кредиту продукту «Комфорт» до Договору №179398159 від 10.03.2021, де вказано інформація та контактні дані кредитодавця, кредитного посередника, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок поверення кредиту, додаткову інформацію, інші важливі правові аспекти (а.с.35)

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відповідачу кошти в сумі 21500,00 гривень згідно договору №179398159 від 10.03.2021, що підтверджується платіжним доручення від 10.03.2021 (а.с.10) та довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» №179398159/23052025/Э від 23.05.2025.

Згідно повідомлення АТ «Перший Український Міжнародний Банк» №КНО-07.8.5/14383БТ від 24.10.2025 встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 було емітовано карту № НОМЕР_1 до рахунку № НОМЕР_2 . На даний картковий рахунок з 10.03.2021 по 15.03.2021 було зарахування коштів 10.03.2021 20:04:03 в сумі 21500,00 грн, через сервіс іншого банку. В банку за ОСОБА_1 закріплений фінансовий номер телефону, НОМЕР_3 , на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій за платіжною карткою № НОМЕР_1 .

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №179398159 від 10.03.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за період з 10.03.2021 по 27.07.2021 заборгованість становила 25319,38 грн, з них 13919,46 грн тіло кредиту та 11399,92 грн проценти (а.с.47-48).

Судом також встановлено, що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчився 28.11.2019 (а.с.73-79).

28.11.2019 ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога`та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін (а.с.78 зворот).

31.12.2020 між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021. У даній додатковій угоді договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та №28/1118-01 (а.с.79-83).

31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишились без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 (а.с.84).

31.12.2022 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №31, якою продовжено строк дії договору до 31.12.2023. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 (а.с.84 зворот).

31.12.2023 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №32, якою продовжено строк дії договору до 31.12.2024 (а.с.85).

Пунктом 2.1. Розділу 2 (предмет договору) Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, передбачено, що згідно умов договору клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №144 від 27.07.2021 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за договором №179398159 від 10.03.2021 (а.с.71-72).

Також надано позивачем акт звірки взаємних розрахунків на 31.12.2021 зі сплати суми фінансування за Реєстром прав вимоги №144 від 27.07.2021 за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (а.с.70) та протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно Реєстру прав вимоги №144 від 27.07.2021 (а.с.70 зворот).

Відповідно до розрахунку ТОВ «Таліон Плюс» за період з 27.07.2021 по 31.08.2023 заборгованість становила 25319,38 грн, з них 13919,46 грн тіло кредиту та 11399,92 грн проценти (а.с.46).

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, згідно з умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, на умовах, визначених цим договором (а.с.64-68).

03.08.2021 між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 2 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, що продовжила строк договору до 31 грудня 2022 (а.с.79-83).

30.12.2022 між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 3 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, що продовжила строк договору до 31 грудня 2024 (а.с.69).

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 до договору факторингу 05/0820-01 від 05.08.2020 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Онлайн Фінанс» отримало право вимоги до відповідача за договором №179398159 від 10.03.2021 (а.с.71-72).

Також надано позивачем протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги згідно Реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 (а.с.61) та копію платіжного доручення №4586 від 31.08.2023 на підтвердження виконання умов договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 (а.с.61 зворот)

В подальшому, 08.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 08/07/25-Е, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору право грошової вимоги за кредитним договором №179398159 від 10.03.2021 (а.с.56-60) та позивачем надано акт прийому передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025 згідно якого, клієнт передав фактору реєстр боржників в кількості 4817 боржників (а.с.51).

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025 борг ОСОБА_1 за договором №179398159 від 10.03.2021 становив 25319,38 грн (а.с.54-55).

На підтвердження виконання договору факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025 позивачем надані копії платіжних інструкцій №297 від 17.07.2025, №316 від 12.08.2025, та №319 від 13.08.2025 (а.с.49-50).

Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №179398159 від 10.03.2021 станом на 31.07.2025 заборгованість за кредитним договором не погашена та становить 25319,38 грн., з яких 13919,46 грн прострочена заборгованість по тілу кредиту та 11399,92 грн прострочена заборгованість по процентах (а.с.45).

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частинами першою, дугою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Тобто, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої та сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до статей 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів..

Згідно статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Згідно п.15 ч.1 ст.1 ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис.

Відповідно до ч.1,3 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа.

Відповідно до ч.1-2 ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Згідно статті 1054 ЦК України з а кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Як зазначалось вище, договір №179398159 від 10.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Позивач надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор, який використано для підтвердження підписання договору.

Без здійснення вказаних дій відповідачем договір не був би укладений сторонами, відтак, цей правочини відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.

З огляду на викладене вище, суд вважає доведеним факт підписання ОСОБА_1 електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відтак укладення договору узгоджуються з вимогами статей 6, 627 ЦК України та статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору.

Також встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало своєчасно і повністю, надавши кредитні ресурси в повному обсязі. Це підтверджується платіжним доручення від 10.03.2021 та довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» №179398159/23052025/Э від 23.05.2025.

Також, згідно повідомлення АТ «Перший Український Міжнародний Банк» №КНО-07.8.5/14383БТ від 24.10.2025 встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 було емітовано карту № НОМЕР_1 до рахунку № НОМЕР_2 . На даний картковий рахунок з 10.03.2021 по 15.03.2021 було зарахування коштів 10.03.2021 20:04:03 в сумі 21500,00 грн, через сервіс іншого банку. В банку за ОСОБА_1 закріплений фінансовий номер телефону НОМЕР_3 , на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій за платіжною карткою № НОМЕР_1 .

Отже наданий відповідачем у заявці на отримання грошових коштів в кредит від 10.03.2021 номер карти та номер телефону належить ОСОБА_1 .

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Позивач надав суду належні та достатні докази на підтвердження переходу прав вимоги за договором №179398159 від 10.03.2021 до нього, надавши копії договорів факторингу з додатковими угодами, актів прийому передачі, витягів з реєстру боржників, платіжних інструкцій.

За наведених обставин, суд вважає, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» як новий кредитор, набув право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та відсотками, суд виходить з наступного.

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» встановлено, що ОСОБА_1 частково було сплачено нараховані відсотки і тіло кредиту: 24.03.2021 1956,50 грн, 07.04.2021 1806,84 грн, 19.04.2021 1408,80 грн та 05.05.2021 1650,40 грн, які зараховані на погашення процентів та частково тіла кредиту. Згідно розрахунку заборгованість за тілом кредиту становить 13919,46 грн. Випискою з особового рахунку за кредитним договором ТОВ «ФК «Ейс» встановлено, що станом на 31.07.2025 заборгованість не змінилася.

Із наданих позивачем та досліджених судом документів встановлено, що відповідачу на підставі договору №179398159 від 10.03.2021 було надано кредит 21500,00 грн, який відповідач у строки встановлені умовами договору повністю не повернула, лише частково сплатила, розмір заборгованості відповідачем не спростований, а тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 13919,46 грн.

Що стосується вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом, суд виходить з наступного.

В ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином, що спричинило виникнення заборгованості.

У встановлений процесуальним законом строк відповідач не скористалася процесуальним правом висловити свої заперечення на позов, спростувати заявлені позовні вимоги та надати докази, які могли б підтвердити належне виконання ним договірних зобов`язань.

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та виписки з особового рахунку за кредитним договором ТОВ «ФК «Ейс» встановлено, що заборгованість за процентами становить 11399,92 грн.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відтак, суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як правонаступник сторони договору, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, а саме в частині повернення кредитних коштів та сплати відсотків.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині, за договором №179398159 від 10.03.2021 з відповідача підлягає стягненню 25319,38 грн, а саме, 13919,46 грн. заборгованості за тілом кредиту та 11399,92 грн нарахованих процентів за користування кредитом.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду; на професійну правничу допомогу.

Позивач просить стягнути судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу, у розмірі 7000,00 грн.

В обґрунтування розміру понесених витрат позивач надав копії таких документів: Договору про надання правничої допомоги від 09.07.2025 №09/07/25-01 (а.с.43-44); протоколу погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги (а.с.44 зворот); додаткової угоди №4 до договору про надання правничої допомоги від 09.07.2025 №09/07/25-01 (а.с.42); Акту прийому-передачі наданих послуг на суму 7000, 00 грн (а.с.41); довіреності виданої ТОВ «ФК «Ейс» від 04.12.2024 на ім`я адвоката Тараненка А.І., (а.с.39); свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльність №4956 від 24.04.2012 видане на ім`я Тараненко А.І. (а.с.40).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У постанові від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19.

Відповідно до правового висновку, викладеному у додатковій постанові Верховного Суду від 03.10.2024 у справі № 357/8695/23, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність й розумність.

Враховуючи вищевикладене, складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи та витрачений час (адвокат не приймав участь у судових засіданнях), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 4000 гривень.

Окрім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 141, 258,259, 263- 265, 268, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» 25319,38 гривень (двадцять п`ять тисяч триста дев`ятнадцять гривень 38 копійок) заборгованості за договором №179398159 від 10.03.2021, з яких: 13919,46 гривень заборгованість за тілом кредиту, 11399,92 гривень заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» 2422,40 гривні (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) судових витрат понесених на сплату судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» 4000,00 гривень (чотири тисячі гривень 00 копійок) судових витрат понесених на правову допомогу.

В решті вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (, юридична адреса: 02175, м.Київ, Харківське шосе, будинок 19, офіс 2005);

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення складено 02.12.2025.

Суддя: Ю. Д. Дем`яновська