Провадження № 2/727/2673/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі: головуючого-судді: Одовічен Я.В., за участю секретаря: Зінич О.М., представників сторін, розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення штрафу за порушення зобов`язань, передбачених договором іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення штрафу за порушення зобов`язань, передбачених договором іпотеки.

Відповідачем подано відзив на позов.

Позивачем подано відповідь на відзив.

Також, представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів. Посилався на те, що у відзиві ОСОБА_1 заявила про застосування позовної давності у даному спорі. Інформація про те, що позивачу було відомо про реконструкцію предмета іпотеки значно раніше, аніж він зазначає в позові, що вбачається із матеріалів цивільної справи №727/80/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк». З метою доведення позиції відповідача щодо застосування позовної давності просив суд витребувати та оглянути у судовому засіданні матеріали справи №727/80/19.

Представник позивача заперечував проти задоволення заявленого клопотання.

Розглянувши подане клопотання, суд виходить із наступного.

Частиною 3 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що однією з основних засад цивільного судочинства є змагальність сторін.

Положення частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 5 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Частиною 1 ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст.77 ЦПК України).

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву (ч.3 ст.83 Кодексу).

За змістом ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються належним чином засвідченими, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Як вбачається із поданого представником відповідача відзиву, ним до відзиву долучено копії документів із матеріалів цивільної справи №727/80/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» на підтвердження обставин щодо застосування позовної давності у спорі. ОСОБА_1 є стороною у справі №727/80/19, а отже відповідно до вимог ст.43 Кодексу наділена право на ознайомлення із матеріалами справи з можливістю виготовлення копії документів.

На даний час достовірність поданих копії документів представником АТ КБ «Приватбанк» не ставиться під сумнів, а тому суд приходить до висновку, що заявлене клопотання є передчасним та задоволенню не підлягає.

Справа підготовлена до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою судді провадження у даній справі відкрито. До судового розгляду спір між сторонами не врегульований.

Статтею 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Під час підготовчого провадження судом проведено відповідні дії, які передбачені частиною 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України. Підстав для вирішення питань, визначених пунктами 11-14 ч. 2 ст. 197 ЦПК України не встановлено.

Також, у підготовчому судовому засіданні встановлено, що спір між сторонами до судового розгляду не врегульований, процесуальних клопотань учасниками справи більше не заявлялось, підстав для відкладення підготовчого судового засідання немає.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи те, що судом з`ясований предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників справи; визначені обставини справи, які підлягають встановленню, та зібрані відповідні докази; вчинені усі дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 189,197, 200 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Закрити підготовче провадження по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення штрафу за порушення зобов`язань, передбачених договором іпотеки та призначити справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Шевченківського районного суду м.Чернівці на 12 січня 2026 року на 14 год. 00 хв.

Про час і місце судового засідання повідомити сторін у справі.

У задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Одовічен Я.В.