Справа № 495/252/25
Провадження №2/523/2919/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"12" грудня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.

за участю секретаря Березніченко В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи без самостійних вимог Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою в якій просить:

встановити факт її спільного проживання однією сім`єю разом з ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , в квартирі АДРЕСА_1 , не менш як п`ять років на час відкриття спадщини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлій на праві власності. За заявою ОСОБА_1 , яка вважає себе спадкоємцем четвертої черги, приватним нотаріусом заведена спадкова справа. Втім, у видачі свідоцтва про право спадщину нотаріусом було відмовлено з огляду на недоведеність факту спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 однією сім`єю. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.01.2025р. матеріали цивільної справи були передані за підсудністю до Пересипського районного суду м. Одеси.

Ухвалою судді Пересипського районного суду м Одеси від 05.03.2025р. позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху.

Після усунення недоліків, ухвалою судді від 12.03.2025р. відкрито провадження у справі за правила загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 26.05.2025р. судом до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено Одеську міську раду.

Ухвалою суду від 16.09.2025р. судом закрито підготовче провадження у справі з призначенням розгляду справи по суті спору за участю сторін.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить задовольнити.

Залучені позивачем до участі у справі відповідачі: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 в призначене судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відзив на позовну заяву не надали.

Представник третьої особи Одеської міської ради в судовому засіданні вважала, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на те, що такі є недоведеними належними та допустимими доказами про спільне проживання позивача з ОСОБА_4 однією сім`єю, позовні вимоги пред`явлені до неналежних відповідачів.

Суд, заслухавши позивача, представника Одеської міської ради, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, дійшов наступного висновку.

Так, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з належної померлій на праві власності квартири АДРЕСА_1 .

З наданої позивачем копії спадкової справи № 130/2021 до майна ОСОБА_4 слідує, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до приватного нотаріуса, у строки передбачені статтею 1270 ЦК України, звернулася ОСОБА_1 . На підставі заяви, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. заведена спадкова справа.

Звертаючись до приватного нотаріуса, ОСОБА_6 вважала, що вона після смерті ОСОБА_4 є спадкоємцем четвертої черги, так як проживала з нею однією сім`єю.

Окрім цього, з спадкової справи слідує, що за життя ОСОБА_4 01.11.2011р. скала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповідала належну їй квартиру - ОСОБА_3 .

Також з спадкової справи слідує, що приватним нотаріусом Русских С.Б. 04.04.2024р. було роз`яснено ОСОБА_2 її право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Водночас, з наданих позивачем доказів не підтверджено звернення ОСОБА_2 із будь-якою заявою до приватного нотаріуса з приводу прийняття нею спадщини.

Суд наголошує, що оглянута в судовому засіданні копія спадкової справи №130/2021 була надана особисто позивачем, та за її поясненнями, така копія була зроблена з матеріалів цивільної справи №523/16191/23.

Як вказувала позивач, вона раніше зверталася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю в порядку окремого провадження в межах цивільної справи №523/16191/23 та за наслідками розгляду її заяву залишено без розгляду з огляду на наявність спору про право, що і стало наслідком її звернення з даними позовом в порядку позовного провадження.

Разом з тим, під час розгляду даної справи ОСОБА_1 не зверталась до суду з клопотанням про витребування копії спадкової справи № 130/2021.

Отже, при вирішенні справи по суті, суд надає оцінку наявним доказам у справі, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності, в обсязі наданих позивачем.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні (частина перша і друга статті 4 чинного ЦПК України).

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Захист порушеного права особи має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача.

Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також можливість їх захистити іншим способом, встановленим договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року в справі № 226/817/19 (провадження № 61-6327св20) вказано, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) вказано, що: «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 523/9076/16-ц зазначила, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Слід зазначити, що відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

У виниклих між сторонами правовідносинах предметом розгляду справи є встановлення факту проживання однією сім`єю позивача з спадкодавцем, доведеність якого є наслідком віднесення позивача до спадкоємниця четвертої черги.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Тобто, зазначені норми встановлюють дві умови за яких спадкоємець за законом та/або заповітом вважається таким, що прийняв спадщину, це - постійне проживання спадкоємця з спадкодавцем на час його смерті та/або звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За відсутністю підтвердження однієї із вказаних умов з боку спадкоємця, він вважається таким, що не прийняв спадщину.

Водночас, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою (ч.1 ст.1277 ЦК України).

Як встановлено судом позивач звертаючись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини вважає себе спадкоємцем четвертої черги (ст.1264 ЦК України).

Інших спадкоємців, після смерті ОСОБА_7 , на час розгляду даної справи, судом не встановлено та матеріали справи про таке не містять. Ані ОСОБА_2 , ані ОСОБА_3 у розумні зазначених вище норм матеріального права, не є спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 , так як на час її смерті з нею разом не проживали, із заявою про прийняття спадщини, у встановлені законом строки, не зверталися. Більш того, суду не надано жодного належного та допустимого доказу з приводу родинного зв`язку між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .

За таких обставин, з огляду на предмет та підстави заявлених позивних вимог, у даній справі належним позивачем є орган місцевого самоврядування в особі Одеської міської ради, яка з ініціативи суду залучена до участі даної справи в якості третьої особи без самостійних вимог.

При цьому, слід зазначити, що вирішення питання про заміну первісного відповідача та/або залучення співвідповідача може відбуватися в цивільному процесі виключно за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження (частина перша статті 51 ЦПК України). Втім, з боку позивача такого клопотання до суду внесено не було.

Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Зазначене узгоджується із правовим висновком, висловленим у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19).

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, так як такі були пред`явлені до неналежного відповідача. При цьому суд не надає оцінку наданим позивачем доказів на обґрунтування заявленого позову.

Згідно з статтею 141 ЦПК України в зв`язку з відмовою у задоволені позовних вимог питання розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст.12,13,76,137,141,259, 263-265, 268,279 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Відмовити у повному обсязі в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи без самостійних вимог Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 12 грудня 2025р.

Суддя