Справа № 194/1114/25
Номер провадження № 2/194/817/25
11 грудня 2025 року м.Тернівка
Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Корягіна В.О.,
секретаря судового засідання Клімової Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник, адвокат Мерцалов Михайло Юрійович до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини, -
Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мерцалов М.Ю., звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини. Зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 02.07.2010 року. Позивач є непрацездатною, має встановлену інвалідність другої групи довічно. Вона пересувається за допомогою інвалідного візка, оскільки має ампутацію однієї нижньої кінцівки. Крім того позивач самостійно здійснює виховання неповнолітньої дитини. У зв`язку із зазначеними обставинами, вона не має можливості працювати і потребує матеріальної допомоги. Відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дружину, не надає матеріальної підтримки. Просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у зв`язку з непрацездатністю у розмірі 1/4 частини доходу відповідача до припинення існування підстав для сплати аліментів.
Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явилися, але представник позивача надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про відкладення розгляду справи для можливості підготувати копії документів по справі.
Суд відмовляє в задоволенні заяви відповідача про відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача з наступних підстав. Позовна заява надійшла до суду 16.07.2025 року, 26 серпня 2025 року було відкрито провадження та зазначено, що розгляд буде проводитися у порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду на 10.002 год 14.10.2025 року, однак було відкладено, оскільки позивач будучи повідомлений належним чином вперше у судове засідання не з`явився (повернулась судова повістка, адресат відсутній за вказаною адресою). Розгляд справи відкладений на 08.15 год. 12.12.2025 року. Однак, 20.11.2025 року відповідач ознайомився з матеріалами цивільної справи за допомогою фотофіксації, тому суд вважає, що з 20.11.2025 року у відповідача було достатньо часу для підготовки всіх необхідних документів до наступного судового засідання. Отже, суд не вбачає підстав для перенесення розгляду справи та вважає за необхідне провести розгляд справи в заочному порядку.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02.07.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 92.
Відповідно до висновку МСЕК від 13.11.2024 року ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності безстроково з 01.1012024 року. Також зазначено, що працепристосування, праця на дому, праця в спеціальних створених умовах.
Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданої 20.03.2025 року відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 .
Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 є пенсіонером по інвалідності.
Відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.
У постанові від 24 червня 2021 року у справі №759/6629/19 Верховний Суд дійшов висновку про те, що чинне законодавство у частині 2 статті 75 СК України надає перелік загальних умов для надання утримання одному з подружжя: 1) його непрацездатність; 2) потреба у матеріальній допомозі; а також здатність другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. В даному випадку мова йде про юридичний склад, який містить юридичні факти, що є підставою для набуття одним з подружжя права на утримання і створення обов`язку для іншого з подружжя таке утримання надавати.
Стаття 77 СК України вказує на те, що утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед.
Аналіз норм статей 75 і 76 СК України дає підстави для висновку про те, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі.
Аналіз норм СК України свідчить, що четвертою істотною умовою виникнення права одного із подружжя на утримання є відсутність зловживання правом з її боку.
Форми такого зловживання визначені у частині 1 статті 83 СК України, згідно з якою рішенням суду може бути позбавлено одного з подружжя права на утримання або обмежено його строком, якщо: подружжя перебувало в шлюбних відносинах нетривалий час; непрацездатність того з подружжя, хто потребує матеріальної допомоги, виникла в результаті вчинення ним умисного кримінального правопорушення; непрацездатність або тяжка хвороба того з подружжя, хто потребує матеріальної допомоги, була прихована від другого з подружжя при реєстрації шлюбу; одержувач аліментів свідомо поставив себе у становище такого, що потребує матеріальної допомоги.
Зазначених у частині 1 статті 83 СК України фактів судом не встановлено.
Суд звертає увагу, що в розумінні положень частини 4 статті 75 СК України - один із подружжя, який є особою з інвалідністю, не є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо його пенсія забезпечує йому встановлений законом прожитковий мінімум, однак, внаслідок наявності у позивачки інвалідності така особа обтяжена необхідністю несення додаткових витрат на своє лікування.
Разом із тим, рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду про відповідність Конституції України (конституційність) частину 4 статтю 75 СК України (справа за № 1-1/2023(72/23)) від 29 жовтня 2024 року, визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) частина 4 статті 75 СК України, яка утрачає чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
При цьому Конституційний Суд України зазначив, що прожитковий мінімум не відображає фактичного стану потреби особи у матеріальній допомозі, а навпаки, як убачається зі змісту частини 4 статті 75 Кодексу, обмежує право одного з подружжя на утримання (аліменти). Крім того, оскільки особа пенсійного віку або особа з інвалідністю I, II чи III групи має пенсію чи соціальні виплати у розмірі, що можуть перевищити прожитковий мінімум, установлений законом, частина 4 статті 75 Кодексу не може бути застосована, а право на утримання не може бути реалізоване.
Конституційний Суд України зазначив, що потребу в матеріальній допомозі, за наявності спору, слід визначати в судовому порядку, у кожному конкретному випадку, у спосіб зіставлення доходів і витрат позивача та відповідача, а також перебування в особи (відповідача) на утриманні інших осіб (батьків, дітей від інших шлюбів тощо), що дасть можливість повною мірою визначити матеріальну потребу одного з подружжя і можливості іншого з подружжя в наданні утримання (аліментів) та забезпечить тому з подружжя, хто є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги, можливість її отримати, а призначення особі відповідної пенсії або іншої соціальної виплати не може залежати від виплат, які здійснює один із подружжя на утримання іншого з подружжя. Призначення державою соціальних виплат не може впливати на призначення аліментів на утримання одного з подружжя або ж виключати можливість такого призначення. Протилежне унеможливлює врахування судом усіх особливостей конкретної життєвої ситуації.
Вказане свідчить про те, що лише наявність у позивача соціальних виплат від держави не може впливати на призначення аліментів на утримання одного з подружжя або ж виключати можливість такого призначення. З цієї точки зору факт отримання одним із подружжя пенсії, яка формально забезпечує йому встановлений законом прожитковий мінімум, слід тлумачити змістовно, виходячи із реального розміру цієї пенсії, а також витрат, які несе ця особа на лікування й на потреби із забезпечення свого життя. Також варто враховувати обов`язок подружжя із забезпечення (утримання) іншого подружжя, який визначений як в частині 1 статті 75 СК України так і в низці інших приписів СК України.
Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого, порівняно із становищем одержувача аліментів. Зокрема окрім матеріального становища позивачки, суд враховує і матеріальне становище відповідача, який є працездатним, на даний є пенсіонером та, отримує дохід, відомостей про наявність в нього тяжких захворювань або інших вад здоров`я суду не надано.
У відповідності до ст. 79 Сімейного Кодексу України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Відповідно до ч.1 ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.
За таких обставин, з урахуванням матеріального становища сторін та щомісячних відрахувань з пенсії відповідача, у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно упродовж всього строку інвалідності, починаючи з 16 липня 2025 року.
Згідно ст.430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Крім того, згідно ст. ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір» підлягає до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 76, 264, 265, 268, 273, 274, 430 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник, адвокат Мерцалов Михайло Юрійович, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини задовольнити частково.
Стягувати щомісяця з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів, починаючи з 16 липня 2025 року та упродовж всього строку інвалідності.
Згідно зі ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині виплати аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заява про перегляд цього рішення може бути подана відповідачем в Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Повне судове рішення складено 11 грудня 2025 року.
Головуючий суддя: В.О. Корягін