Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження2-з/711/47/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі головуючого судді Скляренко В.М., розглянувши заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Прядки Віталія Михайловича про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно та стягнення компенсації вартості частки у спільному майні подружжя.

В порядку забезпечення позову представником позивачки ОСОБА_1 адвокатом Прядкою Віталієм Михайловичем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій сторона позивачки просить:

- накласти арешт на автомобіль марки Volkswagen, модель ID.6, 2023 року випуску, білого кольору, VIN ТЗ: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що 04.09.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного по місту Харкова реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1504. Рішенням Салтівського районного суду м. Харкова від 14.05.2025 року у цивільній справі № 643/5119/25, яке набрало законної сили 15.06.2025, шлюб між сторонами було розірвано.

За час перебування у шлюбі, подружжям за спільні кошти було придбало рухоме майно:

- 28.04.2020 року - легковий автомобіль Кіа Sportage білого кольору, 2020 року випуску VIN ТЗ: НОМЕР_4 , який 30.07.2024 року був перереєстрований в ТСЦ 6350 на підставі договору купівлі - продажу між відповідачем та ОСОБА_3 .

- 02.02.2024 року - легковий автомобіль VOLKSWAGEN, білого кольору, модель ID.6, електро, 2023 року випуску, VIN ТЗ: НОМЕР_1 , який станом на день подачі заяви знаходиться у користуванні і розпорядженні відповідача, позивач не має доступу до вказаного автомобіля.

Зазначають, що предметом позову є визнання права спільної сумісної власності на вказане рухоме майно та стягнення компенсації вартості частки у спільному майні подружжя. Так, однією з вимог позову є визнання права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на легковий автомобіль VOLKSWAGEN, державний номер НОМЕР_2 , білого кольору, універсал, електро, 2023 року випуску, VIN ТЗ: НОМЕР_1 та виділення у власність ОСОБА_2 спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме: легкового автомобіля VOLKSWAGEN, державний номер НОМЕР_5 , білого кольору, універсал, електро, 2023 року випуску, VIN ТЗ: НОМЕР_1 , стягнувши із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 623957,5 грн. в рахунок компенсації вартості частки в праві спільної сумісної власності легкового автомобіля VOLKSWAGEN, державний номер НОМЕР_2 , білого кольору, універсал, електро, 2023 року випуску, VIN ТЗ: НОМЕР_1 .

Крім того, у заяві зазначено, що у липні 2024 року позивач дізналась, що відповідач має іншу дружину та родину, шлюбні стосунки між ними вже були припинені. Разом із цим, 30.07.2024 року відповідач без відома позивача здійснив відчуження одного з автомобілів, а саме автомобіля Кіа Sportage та використав отримані від продажу кошти на свій розсуд, не зважаючи, що автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя.

У зв`язку з зазначеним, беручи до уваги, що автомобіль VOLKSWAGEN, модель ID.6, державний номер НОМЕР_2 , білого кольору, електро, 2023 року випуску, VIN ТЗ: НОМЕР_1 перебуває у розпорядженні відповідача, як і документи на вказаний автомобіль, позивачка вважає, що є висока імовірність відчуження відповідачем вказаного автомобіля без її відома та згоди, що в майбутньому утруднить виконання рішення суду в разі невжиття заходів забезпечення позову, тому вважає за доцільне вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль VOLKSWAGEN, оскільки такий спосіб захисту, на її думку, є найбільш ефективним з точки зору реального захисту та поновлення порушених прав.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову та матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується шляхом, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Як роз`яснено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження до суду без повідомлення учасників справи.

В п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи таку заяву суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом».

Як вбачається із матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якій в тому числі просить: визнати право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на легковий автомобіль VOLKSWAGEN, державний номер НОМЕР_2 , білого кольору, універсал, електро, 2023 року випуску, VIN ТЗ: НОМЕР_1 та виділити у власність ОСОБА_2 вказаний легковий автомобіль, стягнувши із ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію частини вартості зазначеного транспортного засобу.

Сторони перебували в зареєстровану шлюбі, який було розірвано рішенням Салтівського районного суду м. Харкова від 14.05.2024 року (справа №643/5119/25) і на даний час між ними виник спір щодо поділу майна.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 автомобіль марки VOLKSWAGEN, державний номер НОМЕР_7 , білого кольору, 2023 року випуску, VIN ТЗ: НОМЕР_1 з 02.02.2024 року зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2 .

З метою забезпечення саме цього позову, позивачка просить накласти арешт на автомобіль марки Volkswagen, модель ID.6, 2023 року випуску, білого кольору, VIN ТЗ: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , оскільки необхідність накладення арешту на вказане майно покликана задля запобігання зміни його власника (в тому числі в порядку дарування), що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, якщо воно буде ухвалене із задоволенням вимог позивачки.

На сьогоднішній день існує реальна загроза відчуження відповідачем вказаного вище майна, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду (у випадку задоволення позову) або ефективний захист прав позивачки, тому, на думку суду є підстави для забезпечення даного позову шляхом накладення арешту.

А тому, з урахуванням викладеного вище, суддя приходить до висновку про задоволення заяви представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Прядки Віталія Михайловича про забезпечення позову.

На підставі викладеного вище та, керуючись ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного-процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», суддя, -

у х в а л и в:

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Прядки Віталія Михайловича про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки Volkswagen, модель ID.6, 2023 року випуску, білого кольору, VIN ТЗ: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 .

Копію ухвали для негайного виконання направити до Другого відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), до Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради, до Територіального сервісного центру №7141 ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях та сторонам у справі для відома.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складений 08.12.2025 року.

Суддя: В.М. Скляренко