Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1223/25

10 грудня 2025 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючого судді Куценка О. О., секретаря судового засідання Двібородчин І. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду селища Богородчани цивільну справу за позовною заявою представника Алієва Н., який діє в інтересах позивача товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Фінансова компанія (ФК) «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в:

10 вересня 2025 року до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява представника позивача по довіреності Алієва Н. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №8553645 від 28 вересня 2024 року у розмірі 19 674,00 грн, з яких: 6 000,00 грн основний борг; 17,40 грн проценти; 12 000,00 грн пеня; 1 656,60 грн комісія та за договором позики №73429716 від вересня 2024 року у розмірі 17 561,50 грн, з яких: 5 500,00 грн основний борг; 247,50 грн проценти; 10 989,00 грн пеня; 825,00 грн комісія, а всього - 37 235,50 грн. та судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 вересня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) були укладені два договори позики в електронній формі: №8553645 та №73429716. За умовами зазначених договорів первісний кредитор зобов`язувався перерахувати позичальнику грошові кошти на його банківський картковий рахунок, а позичальник повернути суму позики у встановлений договором строк та сплатити проценти і передбачені договором платежі (зокрема комісію), а у випадку прострочення неустойку (пеню). Позивач посилається на те, що договори укладені як електронні документи шляхом обміну електронними повідомленнями із застосуванням електронного підпису/одноразового ідентифікатора відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», а також на те, що позичальник, підписуючи договори, підтвердив ознайомлення з правилами кредитування, розміщеними на вебсайтах кредитодавця.

Надалі, 14 червня 2021 року між первісним кредитором та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, за яким первісний кредитор відступив Позивачу права грошової вимоги до боржників, визначених у реєстрах боржників, а Позивач набув статусу нового кредитора з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі відповідного реєстру боржників. На підтвердження набуття права вимоги Позивач посилається на витяги з Реєстрів боржників №43 та №44 від 21.02.2025, відповідно до яких до нього перейшло право вимоги до Відповідача за вказаними договорами позики з визначенням складу та розміру заборгованості.

Позивач стверджує, що Відповідач, всупереч умовам договорів позики, не виконав належним чином грошових зобов`язань, у встановлені строки позику не повернув, платежі за користування позикою та інші передбачені договором суми не сплатив, унаслідок чого утворилась заборгованість. Також Позивач зазначає, що після набуття права вимоги не здійснював нарахування нових штрафних санкцій, а неповідомлення боржника про відступлення права вимоги (за наявності такого) не звільняє його від обов`язку погашення заборгованості, оскільки боржник у такому разі не позбавлений можливості виконати зобов`язання первісному кредиторові, а таке виконання було б належним.

10 вересня 2025 року здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями.

11 вересня 2025 року ухвалою судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області Куценка О.О. відкрито провадження по справі та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник позивача у позові зазначив, здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, у разі неявки в судове засідання відповідача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник відповідача адвокат Веремчук К.Ю. через систему «Електронний суд» 07 листопада 2025 року подала відзив на позов у якому порушувала питання поновлення процесуального строку на його подання.

Ухвалою суду від 10 грудня 2025 року строк на подання відзиву відповідачу поновлено, відзив прийнято та оцінено судом разом з іншими доказами у справі.

У відзиві зазначено, що Відповідач заперечує проти стягнення відсотків за користування кредитом, мотивуючи це тим, що він є військовослужбовцем та має статус учасника бойових дій. На підтвердження вказаних обставин долучив копії документів: посвідчення УБД, військовий квиток та довідку військової частини про проходження служби за контрактом (зазначає перебування на службі з 07.11.2024 по теперішній час, а також вказує, що станом на 28.09.2024 він уже був військовослужбовцем). Відповідач посилається на пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та відповідні правові висновки Верховного Суду, згідно з якими в умовах особливого періоду/воєнного стану військовослужбовцям не нараховуються проценти за користування кредитом, а також штрафні санкції (пеня). Також Відповідач заперечує проти стягнення з нього пені (12 000 грн та 10 989 грн), зазначаючи, що таке нарахування є незаконним у період дії воєнного стану. Як правову підставу наводить пункт 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, відповідно до якого на час дії воєнного/надзвичайного стану та протягом 30 днів після його припинення позичальник звільняється від відповідальності за прострочення та від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені), а нараховані з 24.02.2022 платежі за прострочення підлягають списанню кредитодавцем. Крім того, Відповідач заперечує проти стягнення комісії (1 656,60 грн та 825,00 грн), вважаючи її нарахування необґрунтованим/незаконним. Посилається, щодо недопустимості включення до заборгованості комісій, якщо кредитодавець (фінансова установа) не довів переліку конкретних додаткових/супутніх послуг, які фактично надавалися споживачу та були погоджені сторонами, а також на положення Закону України «Про споживче кредитування» щодо безоплатності надання певної інформації про стан заборгованості в межах визначеної періодичності. Просив суд відмовити у задоволенні позову в частині стягнення відсотків, пені та комісії та розгляд справи проводити без його участі та його представника.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення на підставі наявних у справі письмових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

У відповідності до статті 3,12 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Згідно з приписом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до приписів частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Нормою статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з положеннями частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, позивач набув право Вимоги до відповідача за вище вказаним кредитним договором на законних підставах.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Судом встановлено, що 28 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено два договори позики, а саме: договір позики № 8553645 та договір позики № 73429716.

Зазначені договори укладені в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Підписанням договорів позичальник підтвердив ознайомлення з умовами договорів, правилами надання грошових коштів у позику та погодження з ними.

За умовами договорів позики первісний кредитор зобов`язався передати позичальнику грошові кошти шляхом перерахування їх на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути отримані грошові кошти у визначений договорами строк, а також сплатити проценти за користування позикою та інші платежі, передбачені умовами договорів.

З матеріалів справи вбачається, що за договором позики № 8553645 позичальнику надано грошові кошти у сумі 6 000 грн, а за договором позики № 73429716 у сумі 5 500 грн, що утворює загальну суму отриманих коштів 11 500 грн.

14 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого первісний кредитор (клієнт) відступив Позивачу (фактору) за плату належні йому права грошової вимоги до боржників, у тому числі за договорами позики, укладеними з фізичними особами.

Згідно з умовами договору факторингу перехід права грошової вимоги від клієнта до фактора здійснюється на підставі актів приймання-передачі реєстрів боржників, які є невід`ємною частиною договору, після підписання яких фактор набуває статусу кредитора у відповідних зобов`язаннях.

Відповідно до пункту 9.1 договору факторингу, з урахуванням змін та доповнень, внесених додатковими угодами, зокрема Додатковою угодою № 7 від 13 червня 2022 року, договір факторингу укладено строком на 12 місяців з моменту набрання ним чинності, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, а у разі якщо жодна зі сторін не повідомить іншу сторону про розірвання договору не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку його дії, договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік.

З матеріалів справи не вбачається доказів розірвання або припинення договору факторингу у встановленому сторонами порядку. Надані Позивачем копії договору факторингу, додаткових угод до нього та реєстрів боржників свідчать про фактичну пролонгацію договору факторингу та продовження його дії у наступні роки.

За таких обставин суд дійшов висновку, що договір факторингу № 14/06/21 був чинним як на момент укладення кредитних договорів з відповідачем 28 вересня 2024 року, так і на момент відступлення права грошової вимоги та звернення Позивача до суду.

Відповідно до витягів з Реєстрів боржників № 43 та № 44 від 21 лютого 2025 року, складених на виконання договору факторингу, Позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договорами позики № 8553645 та № 73429716.

Відповідач належним чином не виконав зобов`язання за укладеними договорами позики, а саме не повернув у повному обсязі отримані грошові кошти у строки та порядку, визначені договорами.

Доказів належного виконання зобов`язань шляхом повернення отриманих сум первісному кредитору або Позивачу до матеріалів справи Відповідачем не надано.

За таких обставин суд дійшов висновку, що вимога Позивача про стягнення основної суми боргу є обґрунтованою та підлягає задоволенню за договором позики № 8553645 у розмірі 6 000,00 грн. та за договором позики № 73429716 у розмірі 5 500,00 грн, а всього разом 11 500,00 грн.

Щодо вимог про стягнення процентів:

Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року N 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.

Відповідачем до відзиву на позовну заяву надано копії документів: посвідчення учасника бойових дій від 29.04.2025 р. № НОМЕР_1 ; Військовий квиток серії НОМЕР_2 від 07.10.2021року; довідку №4672, видану військовою частиною НОМЕР_3 ОСОБА_1 , про те, що він з 07.11.2024 року по цей час перебуває на військовій службі за контрактом у в/ч НОМЕР_3 .

За таких обставин підстави для стягнення процентів у розмірах 17,40 грн та 247,50 грн. по відповідним кредитним договорам відсутні, а тому в цій частині позову слід відмовити.

Щодо стягнення неустойки (штрафу, пені):

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Верховною Радою України, на території України запроваджено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє станом на час виникнення спірних правовідносин і розгляду справи.

Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором кредиту позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, а неустойка, нарахована з 24.02.2022 року, підлягає списанню кредитодавцем.

Отже, за наявності прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, що настало у період дії воєнного стану, позивач не мав права нараховувати відповідачу неустойку. З урахуванням того, що пеня заявлена до стягнення за прострочення в період дії воєнного стану, підстави для її стягнення у розмірах 12 000,00 грн та 10 989,00 грн не ґрунтується на вимогах закону, а тому в цій частині позову слід відмовити.

Щодо правомірності та стягнення комісії за надання кредиту:

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

За змістом ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

На виконання вимог, зокрема, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 11.02.2021 № 16 затвердило Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, які зобов`язують кредитодавця надавати споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів.

З досліджених договорів позики та паспортів споживчого кредиту до них, убачається, що комісія за надання кредиту прямо передбачена договором як плата, пов`язана саме з наданням кредиту. Крім того її розмір, порядок нарахування та сплати, включення до загальної вартості кредиту для споживача чітко визначені та були доведені до відома позичальника до укладення договору. Також сума нарахованої та несплаченої комісії відображена в розрахунку заборгованості та входить до загальної вартості кредиту.

Підписуючи договір та паспорт споживчого кредиту шляхом використання одноразового ідентифікатора, відповідач підтвердив, що отримав усю передбачену законом інформацію, у тому числі щодо нарахування та розміру комісії, та погодився з умовами договору.

Суд не встановив, що умови договору в частині встановлення комісії за надання кредиту порушують вимоги Закону України «Про споживче кредитування» або покладають на споживача обов`язок сплачувати платежі за дії, які кредитодавець вчиняє виключно у власних інтересах і які не пов`язані з наданням фінансової послуги.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за комісією за надання кредиту за договором позики № 8553645 від 28 вересня 2024 року у розмірі 1 656,60 грн. та за договором позики № 73429716 від 28 вересня 2024 року у розмірі 825,00 грн є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме за основною сумою боргу за договором позики № 8553645 від 28 вересня 2024 року у розмірі 6 000 грн. 00 коп. та 1 656,60 грн. комісії; за договором позики № 73429716 від 28 вересня 2024 року у розмірі 5 500 грн. 00 коп. та 825,00 грн. комісії, а всього в загальному розмірі 13 981,60 грн.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ціна позову становить 37 235,50 грн, задоволено вимоги на суму 13 981, 60 грн, що становить 37,55 % від ціни позову.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, отже з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі: 3 028,00 грн ? 13 981,60 / 37 235,50 = 1136,99 грн.

Керуючись ст.10, 12, 81, 223, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Фінансова компанія (ФК) «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за основною сумою боргу за договором позики № 8553645 від 28 вересня 2024 року у розмірі 6 000 грн. 00 коп. та 1 656,60 грн. комісії; за договором позики № 73429716 від 28 вересня 2024 року у розмірі 5 500 грн. 00 коп. та 825,00 грн. комісії, а всього в загальному розмірі 13 981 (тринадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят одна) грн 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 1 136 (одна тисяча сто тридцять шість) грн 99 коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , адреса: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ;

Відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 15 грудня 2025 року.

Суддя