Справа №601/1916/25
Провадження № 2/601/612/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2025 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Білосевич Г.С.,

з участю секретаря судового засідання Польової Ж.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременець цивільну справу № 601/1916/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природній газ,

встановив:

Представник ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожитий природній газ, яка утворилась за адресою АДРЕСА_1 в сумі 41 532 грн. 66 коп. та судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп. Позов обґрунтовано тим, що відповідачкою в період з червня 2023 року по травень 2025 року (включно) було спожито природний газ на загальну суму 41 532 грн. 66 коп., вартість якого залишилась не оплаченою споживачем. Вказує, що компанія, як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб та на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 880 від 04.07.2017 р. та ст. cт. 6, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Компанія зобов`язана постачати природний газ споживачам, які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, та укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Для забезпечення приєднання побутовим споживачем до умов договору постачання природного газу побутовий споживач має надати постачальнику заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, підписану побутовим споживачем або уповноваженою ним особою. Боржником постачальнику була надана заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам від 18.12.2020 копія якої додається до цієї заяви. Таким чином, відповідач приєднався до умов договору шляхом заявочного приєднання. Отже, Товариство здійснювало постачання природного газу на об`єкт споживача на підставі договору постачання природного газу побутовим споживачам, який є типовим публічним, а споживач в свою чергу зобов`язаний своєчасно оплачувати Товариству вартість спожитого природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Позивачем в період з червня 2023 року по травень 2025 року (включно) було спожито природний газ на загальну суму 41 532 грн. 66 коп., вартість якого не сплачена відповідачкою, про що свідчить виписка з особового рахунку - фінансового стану. Оскільки відповідачка не в повному обсязі сплачувала нараховані суми за спожитий природний газ, це свідчить про неналежне виконання ним своїх зобов`язань, що порушує право позивача на одержання плати за поставлений природний газ у встановлений договором строк. За таких обставин позивач звернувся до суду за захистом своїх майнових прав.

В поданому позові представник позивача просить справу слухати у його відсутності. Позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, хоча про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Причини її неявки суду невідомі. Відповідачкою відзиву на позов до суду не подано.

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі частини 4 статті 223 та частини 1 статті 281 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлявся про день, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин і не повідомив причини неявки та не подав відзив.

Ухвалою суду від 03.07.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що відповідачка являвся споживачем ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», як постачальника природного газу для забезпечення потреб споживача.

Із інформаційної довідки від 10.06.2025, слідує що ОСОБА_2 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Із інформації по рахунку споживання газу за адресою: АДРЕСА_1 слідує, що за період з 01.06.2023 по 31.05.2025 розмір заборгованості за спожитий природній газ ОСОБА_2 (особовий рахунок - НОМЕР_1 ) становить 41 532 грн. 66 коп.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» (далі Закон) постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, відповідно до положень постанови НКРЕКП про затвердження Типового договору від 30 серпня 2015 року № 2500 (далі Договір) є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником. Умови Договору розміщені на офіційному сайті НКРЕКП, сайті Постачальника в мережі Інтернет.

Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на не визначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору у вигляді заяви приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за формою, встановленою у додатку 1 до цього Договору.

Постановою Кабінету Міністрів України № 2496 від 30 вересня 2015 року було затверджено Правила постачання природного газу (далі Правила).

Відповідно до п. 3 Розділу І Загальні положення Правил, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

За змістом п. 5 Розділу І Загальні положення Правил, побутовий споживач фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Згідно п. 6. ч. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Тобто, споживачем послуг газопостачання може бути як власник так і користувач об`єкта нерухомого майна, що отримує відповідні послуги газопостачання.

Таким чином, відповідачка по справі, проживаючи за адресою АДРЕСА_1 , враховуючи положення п.4 Розділу ІІІ Правил та зміст інформації по рахунку наданого позивачем, за період з 01 червня 2023 року по 31 травня 2025 року, здійснила фактичне споживання природного газу, чим акцептувала (підтвердила) свою згоду на приєднання до умов Договору про постачання природного газу побутовим споживачам.

Згідно п. 32 Розділу ІІІ Порядок постачання природного газу побутовим споживачам Правил, побутовий споживач зобов`язується: укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору; раціонально використовувати природний газ, обережно поводитися з газовими приладами і пристроями: не пізніше ніж за двадцять робочих днів до звільнення приміщення або повного припинення газоспоживання письмово повідомити діючому постачальнику про розірвання договору та розрахуватися за спожитий природний газ; безперешкодно допускати у свої житлові та підсобні приміщення, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильник газу, представників постачальника після пред`явлення ними відповідних службових посвідчень для звіряння показань фактично використаних обсягів природного газу; проводити на вимогу постачальника звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акта та пред`являти платіжні документи на вимогу постачальника для перевірки правильності оплати; виконувати інші обов`язки, передбачені цими Правилами та чинним законодавством.

Свої зобов`язання ТОВ Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» виконує в повному обсязі, надає послуги з постачання природного газу Споживачу в необхідних об`ємах (обсягах), натомість відповідачка зобов`язання у частині оплати послуг з газопостачання не виконує.

Відповідачка не подала до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на об`єкт, а фактично проводить споживання природного газу. Таким чином, між позивачем та відповідачкою склались фактичні договірні відносини зі споживання природного газу, за якими ТОВ Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» було поставлено об`єми природного газу, які відповідачка прийняла (спожила), однак не здійснила оплатила за спожитий природний газ.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

У відповідності зі ст. 67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію, та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до п. 32 Розділу ІІІ Порядок постачання природного газу побутовим споживачам Правил споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору.

У Постанові судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України у справі № 62951 цс 15 від 20 квітня 2016 року, міститься правова позиція, в якій зазначено «що хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Подібний висновок міститься і у постанові Верховного Суду у справі № 210/5796/16ц від 18 березня 2019 року, в якому встановлено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Отже, надані дефакто послуги з газопостачання відповідачу, повинні бути ним оплачені в незалежності від факту наявності укладеного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги.

Тому, проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд доходить до переконання, що внаслідок неналежного виконання відповідачами обов`язку з оплати заборгованості за спожитий природній газ, порушено права позивача, оскільки він позбавлений можливості отримати кошти, на які розраховував, надаючи послуги.

З цих підстав, позов ТОВ Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» підлягає до задоволення шляхом стягнення в його користь із ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природній газ в розмірі 41532,66 грн.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень.

Жодних доказів на спростування викладених у позові обставин відповідачем суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76-81, 92, 141, 206, 259, 263-265, 280 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 527, 530, 625, 626, 629, 714, 901, 903 ЦК України, ст.12 ЗУ «Про ринок природного газу», ст.ст. 1, 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст. 67 Житлового кодексу України, суд,-

вирішив:

Ухвалити заочне рішення.

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природній газ задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 41 532 (сорок одна тисяча п`ятсот тридцять дві) гривні 66 (шістдесят шість) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» витрати по оплаті судового збору в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 ( сорок) копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Сторони про справі:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», , місцезнаходження: вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , жителька АДРЕСА_1 .

Головуючий: