ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1774/25 Номер провадження 22-ц/814/3991/25Головуючий у 1-й інстанції Михайлова І. М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 07 липня 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 16.04.2024-100001565 від 16.04.2024 року у розмірі 11580 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.04.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 16.04.2024-100001565. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 4000 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 16.04.2024 року, строком на 62 дня з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту - 16.06.2024 року, первинний період користування кредитом - 31 день з дня його надання, черговий період користування кредитом - кожні наступні 31 днів з дня закінчення первинного періоду, процентна ставка «Економ» (фіксована незмінна процентна ставка) у розмірі 2% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом кожних перших 31 днів з дня отримання чергового траншу включно, процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2.5% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім періоду застосування процентної ставки «Економ».

Укладенню названого договору перебували такі дії позичальника. 16.04.2024 року ОСОБА_1 електронним цифровим підписом підписала Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, чим підтвердила укладення кредитного договору та отримала на свій рахунок кошти у розмірі 4000 грн, а отже акцептувала умови Договору. Позичальником ОСОБА_1 під час укладення кредитного договору № 16.04.2024-100001565 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. Під час ідентифікації Позичальника - ОСОБА_1 з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи.

Однак, свої зобов`язання за Договором ОСОБА_1 належним чином не виконує, у зв`язку з чим на час пред`явлення позову утворилася заборгованість у розмірі 11580 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 4000 грн, 5580 грн - процентів, 2000 грн - неустойки, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». В зв`язку з викладеним, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Полтави від 07 липня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 16.04.2024-100001565 від 16.04.2024 року у розмірі 7720 грн, з яких: 4000 грн - основний борг, 3720 грн - проценти.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у сумі 1615,5 грн.

В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодилась ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 07.07.2025 частині: стягнення процентів, пені, судового збору. Прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні зазначених вимог.

Зокрема вказує, що суд першої інстанції частково задовольнив позов, але не врахував її складного матеріального становища, а також те, що частина вимог позивача є безпідставними та завищеними.

Акцентує увагу суду, що нарахування процентів за користування кредитом і пені не відповідає принципам добросовісності та розумності, передбаченим ст. 3, 13, 509 ЦК України.

Відзив на адресу Полтавського апеляційного суду не надходив.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.1 ч.1 ст.374ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, 16.04.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 16.04.2024-100001565. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 4000 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 16.04.2024 року, строком на 62 дні, дата повернення (виплати) кредиту - 16.06.2024 року, первинний період користування кредитом - 31 день з дня його надання, черговий період користування кредитом - кожні наступні 31 днів з дня закінчення первинного періоду, процентна ставка «Економ» (фіксована незмінна процентна ставка) у розмірі 2% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом кожних перших 31 днів з дня отримання чергового траншу включно, процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2.5% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім періоду застосування процентної ставки «Економ».

Згідно п.3.1. Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 3.2. Договору встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п.4.1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача НОМЕР_1 .

Видача кредитних коштів відповідачці підтверджується Квитанцією № від 16.04.2024 року, яка є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», а відтак - належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу. Отже, позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідачки, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернет-еквайрингу - Liqpay.

Позивач ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором № 16.04.2024-100001565 від 16.04.2024 року виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідачка свої обов`язки за вказаним договором належним чином не виконує, не сплачує платежі за кредитом та проценти за користування кредитом. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 11580 грн, з яких основний борг становить 4000 грн, 5580 грн - проценти, 2000 - неустойка.

Кредитний договір № 16.04.2024-100001565 від 16.04.2024 року ОСОБА_1 укладено в інформаційно-телекомунікаційній системі в електронній формі, підписано електронним цифровим підписом, що відтворений шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором 16.04.2024 року о 12:52:24 год. Договір укладено через інформаційно-комунікаційну систему на сайті позивача за посиланням: sgroshi.com.ua. Підписавши договір, відповідачка підтвердила, що ознайомлена з офертою - Пропозицією про укладення кредитного договору (кредитної лінії), згодна з цими умовами та зобов`язується неухильно їх виконувати (п.2.2.1-2.3.7 договору), відтак укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки.

Задовольняючі позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідно до норм закону та умов кредитного договору, відповідачка належним чином не виконала свої зобов`язання за вказаним кредитним договором та не повернула кредит у встановлений договором строк.

Кредитний договір № 16.04.2024-100001565 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 був укладений 16 квітня 2024 року, тобто після внесення відповідних змін до Закону України «Про споживче кредитування», що встановлює, що розмір процентної ставки за таким договором не може перевищувати 1.5%, відповідно сума процентів підлягає перерахунку. Пеня стягненню не підлягає в силу вимог закону.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (частини перша - третя, п`ята, шоста статті 203 ЦК України).

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу. Наведене відповідає позиції Верховного Суду України, сформованій у справі №752/8842/14-ц від 05.07.2017.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, не визнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення.

Відсутність порушеного, не визнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові.

Зокрема, встановивши те, що оспорюваний правочин або інші правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивача, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №910/15262/18, від 03.03.2020 у справі №910/6091/19, від 16.10.2020 у справі №910/12787/17.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16.04.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 16.04.2024-100001565. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 4000 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 16.04.2024 року, строком на 62 дні, дата повернення (виплати) кредиту - 16.06.2024 року, первинний період користування кредитом - 31 день з дня його надання, черговий період користування кредитом - кожні наступні 31 днів з дня закінчення первинного періоду, процентна ставка «Економ» (фіксована незмінна процентна ставка) у розмірі 2% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом кожних перших 31 днів з дня отримання чергового траншу включно, процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2.5% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім періоду застосування процентної ставки «Економ».

Згідно п.3.1. Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 3.2. Договору встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п.4.1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача НОМЕР_1 .

Видача кредитних коштів відповідачці підтверджується Квитанцією № від 16.04.2024 року, яка є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», а відтак - належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу. Отже, позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідачки, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернет-еквайрингу - Liqpay.

Позивач ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором № 16.04.2024-100001565 від 16.04.2024 року виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідачка свої обов`язки за вказаним договором належним чином не виконує, не сплачує платежі за кредитом та проценти за користування кредитом. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 11580 грн, з яких основний борг становить 4000 грн, 5580 грн - проценти, 2000 - неустойка.

Кредитний договір № 16.04.2024-100001565 від 16.04.2024 року ОСОБА_1 укладено в інформаційно-телекомунікаційній системі в електронній формі, підписано електронним цифровим підписом, що відтворений шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором 16.04.2024 року о 12:52:24 год. Договір укладено через інформаційно-комунікаційну систему на сайті позивача за посиланням: sgroshi.com.ua. Підписавши договір, відповідачка підтвердила, що ознайомлена з офертою - Пропозицією про укладення кредитного договору (кредитної лінії), згодна з цими умовами та зобов`язується неухильно їх виконувати (п.2.2.1-2.3.7 договору), відтак укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки.

Колегія суддів, зважаючи на позицію позивача, погоджується із висновком суду першої інстанції, оскільки 22.11.2023 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ІХ, який набрав чинності 24.12.2023 року. Згідно з цим законом внесено зміни до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», доповнивши її частиною 5, відповідно до якої максимальна денна процентна ставка не може перевищувати 1 %. Відповідно до пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дати набрання чинності зазначеним законом, встановлюється, що максимальна денна процентна ставка не може перевищувати: у перші 120 днів - 2,5 %, у наступні 120 днів - 1,5%.

Кредитний договір № 16.04.2024-100001565 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено 16.04.2024 року, тобто після внесення зазначених змін. Відповідно, процентна ставка за договором не може перевищувати 1,5 %.

За цих обставин суд першої інстанції правомірно відхилив розрахунок заборгованості, наданий позивачем. Суд встановив власний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 16.04.2024-100001565 від 16.04.2024, зокрема: сума боргу за процентами складає 3720 грн (4000 ? 1,5 % ? 62 дні / 100).

Що стосується неустойки, суд першої інстанції зазначив вірно, що відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, чинних на дату укладення кредитного договору (16.04.2024) та на час ухвалення рішення, під час дії воєнного та надзвичайного стану в Україні та протягом 30 днів після їх припинення або скасування, позичальник звільняється від відповідальності за ст. 625 ЦК України. Це означає, що він не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю (позикодавцю) неустойку (штраф, пеню) за прострочення. Таким чином, неустойка, штрафи, пеня та інші платежі, нараховані за прострочення включно з 24 лютого 2022 року, підлягають списанню кредитодавцем, і стягненню з відповідачки ОСОБА_1 не підлягають.

Колегія суддів зазначає, що доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 07 липня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 01 грудня 2025 року.

Головуючий суддя : _____________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ____________________ С.Б. Бутенко ____________________ О.І. Обідіна