РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

секретар судового засідання Литвиненко В.М.,

з участю представника позивача Ромашко О.І.,

представника відповідача адвоката Іващенко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Рівнетеплоенерго» звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, у розмірі 8789,85 грн., пені в розмірі 125,12 грн., суми інфляційних витрат в розмірі 574,16 грн., суми трьох процентів річних в розмірі 144,63 грн., а всього 9633 грн. 76 коп. та витрати у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , власником (квартиронаймачем) якого є ОСОБА_1 . За даним особовим рахунком (№ НОМЕР_1 ), за відповідачем виникла заборгованість внаслідок порушення своїх зобов`язань щодо своєчасного внесення поточних платежів, станом на 01.06.2025 (за період з 01.11.2009 по 31.05.2025) в розмірі 8789,85 грн. Відповідно до ст. 549 та ст. 625 ЦК України позивачем нараховано станом на 01.06.2025 року: суму пені за період з 01.06.2024 - 31.05.2025 в розмірі 125,12 грн.; суму інфляційних витрат за період з 01.01.2024 - 31.05.2025 в розмірі 574,16 грн.; три проценти річних за період з 01.01.2024 - 31.05.2025 в розмірі 144,63 грн.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09.12.2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» заборгованість в розмірі 8789,85 грн., пеню в розмірі 125,12 грн., суму інфляційних витрат в розмірі 574,16 грн., суму трьох процентів річних в розмірі 144,63 грн., а всього стягнути 9633 грн. 76 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Ухвалою суду від 06 листопада 2025 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Іващенко Ірини Ігорівни про перегляд заочного рішення від 22 вересня 2025 року по цивільній справі №569/13183/25 задоволено. Заочне рішення від 22 вересня 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання - скасовано і призначено справу до розгляду.

24 листопада 2025 року від представника відповідача адвоката Іващенко І.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити ТОВ «Рівнетеплоенерго» у задоволені позову. Зазначає, що позивачем не надано доказів, з яких можливо було б встановити, що, сплачуючи певні суми за централізоване опалення відповідач визнавала всю суму боргу, а не лише його частину. За таких умов, враховуючи, що сплата комунальних послуг відбувається шляхом оплати щомісячних платежів, не має підстав вважати, що частковою оплатою послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання відповідач визнала всю суму боргу, що утворилася з грудня 2009 року, та що такі дії призвели до переривання строку позовної давності. Також представник відповідача подала до суду заяву в якій просить застосувати строк позовної давності.

Представник позивача Ромашко О.І. в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача адвокат Іващенко І.І. в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Крім того просила застосувати строк позовної давності за період з грудня 2009 року до 01 квітня 2017 року.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи та врахувавши обставини по справі, встановив наступне.

Як встановлено, ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно інформаційної довідки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 420157774 від 28.03.2025 року власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 .

Згідно з витягом оборотної відомості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , який відкрито на ім`я ОСОБА_1 , станом 01.06.2025 (за період з 01.11.2009 по 31.05.2025) виникла заборгованість за надані ТОВ «Рівнетеплоенерго» послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі в розмірі 8789,85 грн.

Надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води здійснюється у відповідності до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, якими визначений порядок надання послуг, порядок їх обліку, оплати, права та обов`язки споживача і виконавця, а також інші питання.

Позивач належним чином та у повному обсязі надає відповідачам послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, протилежного суду не доведено.

Розрахунок вартості наданих послуг здійснюється ТОВ «Рівнетеплоенерго» за тарифами з теплопостачання у розмірах затверджених рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради №137 від 09 жовтня 2008 року, №6 від 04 січня 2011 року (із відповідними змінами) та постановами НКРЕКП «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями послуг» (із відповідними змінами).

Згідно зі статтею 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно наданого позивачем розрахунку у відповідача наявна заборгованість станом на 01.06.2025 (за період з 01.11.2009 по 31.05.2025) в розмірі 8789,85 грн.

Позивачем також надано деталізований розрахунок пені, інфляційних витрат та трьох процентів річних, а саме: станом на 01.06.2025 року: сума пені за період з 01.06.2024 - 31.05.2025 в розмірі 125,12 грн.; сума інфляційних витрат за період з 01.01.2024 - 31.05.2025 в розмірі 574,16 грн.; три проценти річних за період з 01.01.2024 - 31.05.2025 в розмірі 144,63 грн.

Вимоги позивача про стягнення заборгованості по оплаті за послуги опалення та гарячого водопостачання є обґрунтованими та доведеними. Разом з тим, відповідачем зроблено заяву про застосування позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Частиною 2 ст. 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

30 березня 2020 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі закон № 540-IX), який набрав чинності 02 квітня 2020 року, який продовжив низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину.

Так, п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 30 квітня 2023 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Із наведеного вбачається, що позовна давність по заборгованості у період з грудня 2009 року по березень 2017 року щодо щомісячних платежів від моменту прострочення яких до введення карантину минуло три роки спливла до введення карантину, а тому на неї дія пункту 12 Перехідних положень до ЦК України щодо продовження строку позовної давності не поширюється.

Разом з тим, сплив строку позовної давності щодо решти періоду заборгованості починаючи з березня 2017 року припадає на час дії карантину та воєнний стан, тому на цю заборгованість поширюються приписи ст. 12, 19 Перехідних положень до ЦК України в частині продовження строку позовної давності на весь час дії карантину та період дії воєнного стану в Україні. При цьому, послуги, надані у березні 2017 року, споживач мав оплатити до 20 квітня 2017 року включно, тому позовна давність повинна обчислюватися з квітня 2017 року.

Також, за змістом ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням зобов`язаною особою в період перебігу позовної давності дії, що свідчить про визнання нею боргу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Позивачем не надано доказів, з яких можливо було б встановити, що, сплачуючи певні суми за централізоване опалення та гаряче водопостачання відповідач визнавала всю суму боргу, а не лише його частину.

За таких умов, враховуючи, що сплата комунальних послуг відбувається шляхом оплати щомісячних платежів, у суду не має підстав вважати, що частковою оплатою послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання відповідач визнавала всю суму боргу, що утворився з грудня 2009 року, та що такі дії відповідача призвели до переривання строку позовної давності.

Позивач не надав суду доказів поважності причин пропуску позовної давності та не просить такий поновити.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості, враховуючи здійснені відповідачем щомісячні платежі судом встановлено, що у відповідача відсутня заборгованість по оплаті послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з квітня 2017 року по травень 2025 року.

За таких обставин суд застосовує позовну давність за клопотанням представника відповідача та відмовляє позивачу у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4-12, 76-82, 258, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго», місцезнаходження: вул. Д. Галицького, буд. 27, м. Рівне, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 11.12.2025 року.

Суддя Харечко С.П.