УХВАЛА

08 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 522/7927/25

провадження № 61-14799ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Щукіна Олександра Сергійовича на постанову Одеського апеляційного суду від 03 листопада 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державного університету інтелектуальних технологій і зв`язку про стягнення середнього заробітку за затримку в поновленні на роботі працівника та

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з Державного університету інтелектуальних технологій і зв`язку:

- середній заробіток у розмірі 332 210,40 грн за посадою директора Навчально-наукового інституту інфокомунікацій та програмної інженерії Державного університету інтелектуальних технологій і зв`язку за час вимушеного прогулу через затримку виконання Державним університетом інтелектуальних технологій і зв`язку рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2021 року в справі № 522/16652/21 про поновлення її на роботі за період з 08 травня 2024 року до 10 квітня 2025 року включно;

- середній заробіток із розрахунку 1 384,21 грн за 1 робочий день за посадою директора Навчально-наукового інституту інфокомунікацій та програмної інженерії Державного університету інтелектуальних технологій і зв`язку за час вимушеного прогулу через затримку виконання Державним університетом інтелектуальних технологій і зв`язку рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2021 року в справі № 522/16652/21 про поновлення її на роботі за період з 11 квітня 2024 року до дати прийняття судового рішення в справі, що буде порушена на підставі позовної заяви.

08 липня 2025 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Державного університету інтелектуальних технологій і на користь ОСОБА_1 середній заробіток у загальному розмірі 415 263,00 грн з утриманням із цієї суми обов`язкових податків, платежів і зборів у дохід держави за посадою директора Навчально-наукового інституту інфокомунікацій та програмної інженерії Державного університету інтелектуальних технологій і зв`язку за час вимушеного прогулу через затримку виконання Державним університетом інтелектуальних технологій і зв`язку рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2021 року в справі № 522/16652/21 про поновлення ОСОБА_1 на роботі за період з 08 травня 2024 року до 03 липня 2024 року включно.

03 листопада 2025 року постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу Державного університету інтелектуальних технологій і зв`язку задоволено частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 липня 2025 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з Державного університету інтелектуальних технологій і зв`язку на користь ОСОБА_1 середній заробіток у загальному розмірі 35 989,46 грн з утриманням із цієї суми обов`язкових податків, платежів і зборів у дохід держави за посадою директора Навчально-наукового інституту інфокомунікацій та програмної інженерії Державного університету інтелектуальних технологій і зв`язку за час вимушеного прогулу через затримку виконання Державним університетом інтелектуальних технологій і зв`язку рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2021 року в справі № 522/16652/21 про поновлення ОСОБА_1 на роботі за період з 08 травня 2024 року до 12 червня 2024 року включно.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

25 листопада 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Щукін О. С. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 03 листопада 2025 року, в якій просить її скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суд не врахував правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 26 лютого 2020 року в справі № 702/725/17, від 15 травня 2020 року в справі № 500/424/19, від 17 червня 2020 року в справі № 521/1892/18, від 08 вересня 2021 року в справі № 721/910/19, від 23 лютого 2023 року в справі № 340/2274/22, від 27 березня 2023 року в справі № 297/377/18, від 16 лютого 2024 року в справі № 947/7076/22, від 08 травня 2024 року в справі № № 401/1203/22, 761/15152/21, від 19 червня 2024 року в справі № 205/1543/23, від 13 листопада 2024 року в справі № 362/3769/23, від 07 травня 2025 року в справі № 280/5282/23, від 19 листопада 2025 року в справі № 357/14848/23, , що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення в малозначних справах та в справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У справі предметом позову є вимоги, заявлені в малозначній справі, які виникли з трудових правовідносин.

Отже, касаційна скарга подана на судове рішення, яке відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню.

Однак у касаційній скарзі заявник посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; позивачка позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваною постановою; справа має виняткове значення для ОСОБА_1 .

Зокрема, обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, заявник вказує, що нині Верховним Судом під час застосування статті 236 Кодексу законів про працю України та статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» сформована різна правозастосовча практика. ОСОБА_1 позбавлена можливості спростувати у межах розгляду справи № 522/13233/24 факт її дійсного поновлення на роботі у відповідача, що помилково був встановлений оскаржуваною постановою. Справа має виняткове значення для ОСОБА_1 , оскільки вона є особою похилого віку, рішення суду вплинуло на її рівень матеріального забезпечення; оскаржуване рішення вливає на її особисту та професійну (ділову) репутацію.

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Аналіз змісту касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; позивачка позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваною постановою; справа має виняткове значення для заявника (підпункти «а», «б», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), а тому судове рішення в справі підлягає касаційному оскарженню.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Щукіна Олександра Сергійовича на постанову Одеського апеляційного суду від 03 листопада 2025 року.

Витребувати із Приморського районного суду м. Одеси цивільну справу № 522/7927/25 за позовом ОСОБА_1 до Державного університету інтелектуальних технологій і зв`язку про стягнення середнього заробітку за затримку в поновленні на роботі працівника.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська