ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/2043/24Головуючий у 1-й інстанції Запорожець Л.М.
Провадження № 22-ц/817/1041/25 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючої - Храпак Н.М.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

за участі секретаря - Панькевич Т.І.

та сторін: позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Руднєвої І.С., представника АТ «Українська залізниця» - Тарарука Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеконференції, цивільну справу № 608/2043/24 за апеляційною скаргою Акціонерного Товариства "Українська залізниця", інтереси якого представляє адвокат Тарарук Леонід Ростиславович, на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 18 серпня 2025 року, ухваленого суддею Запорожець Л.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Регіональної Філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», виробничого структурного підрозділу «Чортківська дистанція колії» Регіональної Філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про переведення на іншу роботу, поновлення на посаді, стягнення різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

у серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до Регіональної Філії «Львівська залізниця» Акціонерного Товариства «Українська залізниця», третьої особи виробничого структурного підрозділу «Чортківська дистанція колії» Регіональної Філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про переведення на іншу роботу, поновлення на посаді, стягнення різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи та стягнення моральної шкоди.

В подальшому за клопотання представника позивача адвоката ухвалою суду було замінено відповідача на належного - Акціонерне товариство «Українська залізниця», а Регіональну Філію «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» залучено в якості третьої особи , що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

В обгрунтування позовних вимог вказує, що внаслідок чергової конфліктної ситуації, яка склалася між т.в.о. начальника Іванейко В.В та ним - ОСОБА_1 , він змушений був 07.06.2024 написати заяву про його переведення з посади заступника начальника дистанції колії на ремонтника штучних споруд, під погрозою звільнення за порушення трудової дисципліни або невідповідності займаній посаді.

Однак, вказана заява ні в той день, ні в наступний день, та протягом 1,5 місяця в.о. начальника виробничого структурного підрозділу «Чортківська дистанція колії» В.В. Іванейка , не тільки не була зареєстрованою у секретаря та у журналі вхідної кореспонденції, а й не була тривалий час (1.5 місяця) переданою заступнику директора виконавчого регіональної філії з управління персоналом та соціальної політики А.Кирді, для вирішення вказаного питання.

22.07.2024 року позивач подав на ім`я заступника директора виконавчої регіональної філії з управління персоналом та соціальної політики регіональної філії «Львівська залізниця» Андрія Кирди заяву про відкликання своєї заяви від 07.06.2024 року щодо переведення його з посади заступника начальника дистанції колії та ремонтника штучних споруд у зв`язку із сімейними обставинами.

Вказує, що зазначену заяву він зареєстрував у секретаря виробничого структурного підрозділу «Чортківська дистанція колії» Маслюковської О.В. , про що свідчить штамп та реєстрація секретарем 22.07.2024 року за номером 34.

При цьому, 24.07.2024 був винесений наказ (розпорядження) за № 907/ос про переведення його на іншу роботу зі структурного підрозділу: Виробничий структурний підрозділ «Чортківська дистанція колії» Керівництво з посади: заступник начальника дистанції до структурного підрозділу: виробничий структурний підрозділ «Чортківська дистанція колії» Мостовий цех 2 на посаду: ремонтник штучних споруд 4 розряду.

На підставі вказаного ввважає, що його переведення із керівної посади на робочу посаду відбулось без його згоди, незаконно, з ініціативи роботодавця, з порушенням положень ст.ст. 32, 33 Кодексу законів про працю України, оскільки він відкликав свою заяву від 07.06.2024 про своє переведення з посади заступника начальника дистанції колії та ремонтника штучних споруд, зареєструвавши 22.07.2024 року заяву про відкликання раніше поданої заяви від 07.06.2024 року про переведення, тому у роботодавця були відсутні законні підстави для прийняття оскаржуваного наказу (розпорядження) № 907/ос від 24.07.2024 року про переведення на іншу роботу.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 18.08.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Регіональної Філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»; виробничого структурного підрозділу «Чортківська дистанція колії» Регіональної Філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про переведення на іншу роботу, поновлення на посаді, стягнення різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи та стягнення моральної шкоди - задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ (розпорядження) № 907/ос від 24.07.2024 року про переведення на іншу роботу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , табельний номер НОМЕР_2 , з 24.07.2024 року постійно з посади: заступник начальника дистанції зі структурного підрозділу: виробничий структурний підрозділ «Чортківська дистанція колії» Регіональної Філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на посаду: ремонтника штучних споруд 4 розряду до структурного підрозділу: виробничий структурний підрозді «Чортківська дистанція колії» мостовий цех 2, який був прийнятий заступником директора виконавчого регіональної філії з управління персоналом та соціальної політики А. Кирда, заступником директора виконавчого регіональної філії з інфраструктури П. Цубер.

Поновлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , табельний номер НОМЕР_2 , на роботі в виробничому структурному підрозділі «Чортківська дистанція колії» Регіональної Філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», з 24.07.2024 року на посаді заступника начальника дистанції.

Стягнуто солідарно з Акціонерного товариства «Українська залізниця», та Регіональної Філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», на користь ОСОБА_1 , різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи за період з дня переведення на іншу роботу (з посади: заступник начальника дистанції зі структурного підрозділу: виробничий структурний підрозділ «Чортківська дистанція колії» керівництво на посаду: ремонтник штучних споруд 4 розряду до структурного підрозділу: виробничий структурний підрозді «Чортківська дистанція колії» мостовий цех 2), тобто з 24.07.2024 року та по дату прийняття рішення судом без утримання податків і платежів в сумі 156719 (сто п`ятдесят шість тисяч сімсот дев`ятнадцять) гривень 50 копійок.

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» та Регіональної Філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення солідарно спричиненої йому моральної шкоди - відмовлено.

Стягнуто солідарно з Акціонерного товариства «Українська залізниця», та Регіональної Філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 гривень 20 копійок та інші витрати, в тому числі витрати на оплату праці адвоката відповідно до задоволених вимог та на підставі наданих суду доказів.

Не погоджуючись із вказаним рішенням представник АТ «Українська залізниця» Тарарук Л.Р., подав апеляційну скаргу, вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, прийнятим із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, порушення норм процесуального та матеріального права, просив скасувати рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 18.08.2025 у справі №608/2043/24 в частині визнання незаконним та скасування наказу (розпорядження) №907/ос від 24.07.2024 року про переведення ОСОБА_1 з 24.07.2024 року постійно з посади заступника начальника дистанції виробничого структурного підрозділу «Чортківська дистанція колії» на посаду ремонтника штучних споруд 4 розряду виробничого структурного підрозділу «Чортківська дистанція колії»;

поновлення ОСОБА_1 на роботі у ВСП «Чортківська дистанція колії» регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українска залізниця» з 24.07.2024 року на посаді заступника начальника дистанції;

стягнення солідарно з акціонерного товариства «Українська залізниця» та регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи за період з 24.07.2024 по дату прийняття рішення судом без утримання податків і платежів в сумі 156719,50 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, представник заявника вказує, що в судових засіданнях не знайшов підтвердження факт написання позивачем заяви від 07.06.2024 року про переведення його на іншу роботу під тиском в.о. начальника дистанції Іванейка В.В. Про це лише було зазначено у позовній заяві, підписаній представником позивача. Жоден з викликаних до суду свідків вказаної обставини не підтвердив. Свідок ОСОБА_4 не був присутній при написанні заяви ОСОБА_1 про переведення на іншу роботу і тому лише припустив, що вона могла бути написана під тиском керівника дистанції, про що відмічено у самому рішенні.

Також вказує, що і заява позивача про переведення на іншу роботу не реєструвалась і не повинна була реєструватись в журналі вхідної кореспонденції Чортківської дистанції колії, оскільки відповідно до встановленого у регіональній філії порядку оригінали заяв з кадрових витань працівників, посади яких відносяться до номенклатури посад заступника директора регіональної філії з кадрових питань та соціальної політики і які працюють поза місцем дислокації регіональної філії (м.Львів) можуть передаватись в службу кадрів регіональної філії різними способами: наручно, через інших працівників, поштовими відпрвленнями, у тому числі відомчою поштою. Однак, заявник звертає увагу суду апеляційної інстанції, що жодних заяв з кадрових питань не тільки працівників керівного складу Чортківської дистанції колії, посади яких відноситься до номенклатури одного з керівників регіональної філії, але й інших працівників дистанції в журналі вхідної кореспонденції Чортківської дистанції колії, який досліджувався судом, протягом 2024 року не було зареєстровано.

Крім того, вказує, що діючим трудовим законодавством не встановлено строків, протягом яких повинен бути виданий наказ про переведення працівника на іншу роботу за його заявою і за власним бажанням. Тому наказ від 24.07.2024 №907/ос з цих мотивів в.о.начальника дистанції колії не може бути визнаний незаконним.

Також, не відповідає дійсності твердження суду, що в порушення інструкції з діловодства в AT «Укрзалізниця» обидві заяви ОСОБА_1 не пройшли реєстрацію, як вхідна кореспонденція в системі електронного документообігу та автоматизації бізнеспроцесів «Мегаполіс». Відповідачем та регіональною Філією «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» долучено до матеріалів справи витяг з журналу реєстрації вхідних документів Справа НОК-01 І служби кадрової та соціальної політики регіональної філії, у якому під №78 від 23.07.2024 зареєстрована заява ОСОБА_1 про переведення, у цьому ж журналі під №80 від 25.07.2024 зареєстрована заява ОСОБА_1 про відкликання заяви №78 від 23.07.2024. Заяви внесені в Єдину автоматизовану систему управління персоналом (ЄАСУП), яка діє у АТ «Українська залізниця» і забезпечує електронний документообіг кадрової документації. Вказують, що зазначені заяви зареєстровані саме у службі кадрової та соціальної політики регіональної філії, як це і передбачено внутрішніми нормативними документами, що діють в AT «Укрзалізниця». Цими документами не передбачено реєстрації вхідної кадрової документації, яка надходить на адресу керівництва регіональної філії від працівників підрозділів, попередньо у цих підрозділах. Тому будь-яких порушень нормативних документів з питань кадрового діловодства у регіональній філії Львівська залізниця» при опрацюванні заяв ОСОБА_1 не допущено.

Твердження суду, що в наказі №907/ос від 24.07.2024 взагалі відсутнє посилання на заяву ОСОБА_1 від 07.06.2024 року, також не відповідає дійсності, оскільки у цьому наказі в графі підстави переведення - чітко зазначено: заява ОСОБА_1 .

Щодо стягнення середньомісячного заробітку, то вказують, що згідно з п.2 резолютивної частини рішення стягнуто солідарно з акціонерного товариства «Українська залізниця» та регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця». Відповідно до ухвали суду першої інстанції від 01.11.2024 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено регіональну філію «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця». За приписами цивільного процесуального законодавства на третю особу судом не може бути покладений обов`язок відшкодувати середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Крім того, в долученому до матеріалів справи представником позивача наказі №907/ос від 24.07.2024 зазначено вид переведення: на вакантну посаду зі збереженням на новому місці роботи протягом двох тижнів з дня переведення попереднього середнього заробітку на підставі ст.114 КЗпП України. Таким чином різниця в заробітку ОСОБА_1 за виконання нижче оплачуваної роботи повинна бути розрахована без врахування часу збереження за ним середнього заробітку протягом 14 днів, чого судом першої інстанції враховано не було.

Також, в резолютивній частині судом першої інстанції в порушення вимог чинного законодавства стягнуто середній заробіток без утримання податків і платежів.

Відзиву на апеляційну скаргу до Тернопільського апеляційного суду не надходило.

У судовому засіданні представник відповідача - Тарарук Л.Р. апеляційну скаргу підтримав, з мотивів, викладених у ній, просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Руднєва І.С. у судовому засіданні апеляційної скарги не визнали, вважаючи її безпідставною, а рішення суду першої інстанції - законним та обґрунтованим.

Представники регіональної Філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», виробничого структурного підрозділу «Чортківська дистанція колії» Регіональної Філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення за штрих кодами R 58, R 03 .

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно з п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, 03.05.1993 відповідно до наказу №59 від 03.05.1993 ОСОБА_1 був прийнятий на роботу Дистанція колії Чортків Львівська залізна дорога на посаду ремонтником штучних споруд 1 розряду в мостовий цех № 2 ст. Чортків, що стверджується трудовою книжкою (а.с.9, т.1)

Наказом № 102 від 09.09.2002 року позивач ОСОБА_1 був призначений заступником начальника по інженерних спорудах та в подальшому наказом № 23/0с від 26.02.2017 року переведений заступником начальника по штучних спорудах, де і працював до 24.07.2024 року.

07 червня 2024 року ОСОБА_1 на ім`я заступника директора виконавчого регіональної філії з управління персоналом та соціальної політики Андрія Кирди написав заяву, в якій просив перевести його з посади заступника начальника дистанції колії на ремонтника штучних споруд за власним бажанням, на вакантну посаду (а.с.34, т.1).

Як вбачається зі змісту заяви, що на заяві зазначено в.о. начальника ПЧ-9 В.В.Іванейко « в наказ », (без проставлення дати) та знизу на заяві рукою в.о. начальника ПЧ-9 В.В.Іванейко написано: «погоджую в.о. ПЧ-9 В.В. Іванейко та підпис».

Однак, як видно з матеріалів справи, що заява ОСОБА_1 про його переведення від 07.06.2024, не спрямовувалась до заступника директора виконавчого регіональної філії з управління персоналом та соціальної політики Регіональної Філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» Кирди А.М. та позивач надалі продовжував виконувати свої обов`язки на посаді заступника начальника дистанції колії.

22 липня 2024 року ОСОБА_1 подав заяву про відкликання заяви від 07.06.2024 року щодо переведення його із посади заступника начальника дистанції колії на ремонтника штучних споруд, у зв`язку з сімейними обставинами (а.с.12, т.1).

Вказана заява була зареєстрована у виробничому структурному підрозділу «Чортківська дистанція колії» Регіональної Філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» 22.07.2024 за вх. № 34, про що свідчить відтиск штампу на заяві та витяг із журналу вхідної кореспонденції (а.с.12, 134, т.1).

Водночас в матеріалах справи міститься заява про переведення позивача ОСОБА_1 від 07.06.2024, яка, як стверджує представник відповідача була зареєстрована у регіональній філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» у журналі реєстрації вхідних документів акціонерного товариства «Українська залізниця» 23.07.2024 за вх. № 78 та витяг з журналу реєстрації вхідних документів Справа НОК-01 І служби кадрової та соціальної політики регіональної філії, у якому під №80 від 25.07.2024 зареєстрована заява ОСОБА_1 про відкликання заяви №78 від 23.07.2024 (а.с.34, 47 зворіт, т.1).

Відповідно до наказу (розпорядження) Регіональної Філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» за №907/ос від 24.07.2024 про переведення на іншу роботу, ОСОБА_1 переведено на роботу постійно з 24.07.2024 зі структурного підрозділу: Виробничий структурний підрозділ «Чортківська дистанція колії» Керівництво - з посади: заступник начальника дистанції до структурного підрозділу: виробничий структурний підрозділ «Чортківська дистанція колії» Мостовий цех 2 на посаду: ремонтник штучних споруд 4 розряду.

Згідно з інформації виробничого структурного підрозділу «Чортківська дистанція колії» Регіональної Філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про розмір середнього заробітку ОСОБА_1 , вбачається, що розмір середньомісячного заробітку ОСОБА_1 , як заступника начальника Чортківської дистанції колії, становить 41179, 41 гривень (сорок одна тисяча сто сімдесят дев`ять гривень 41 коп.) та розмір середньомісячного заробітку ОСОБА_1 , як ремонтника штучних споруд 4 розряду, становить 28641, 85 гривень (двадцять вісім тисяч шістсот сорок одна гривня 85 коп.) (а.с.116, т.1).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наказ (розпорядження) № 907/ос від 24.07.2024 року про переведення на іншу роботу ОСОБА_1 , з 24.07.2024 року постійно з посади: заступник начальника дистанції зі структурного підрозділу: виробничий структурний підрозділ «Чортківська дистанція колії» керівництво на посаду: ремонтник штучних споруд 4 розряду до структурного підрозділу: виробничий структурний підрозді «Чортківська дистанція колії» мостовий цех 2, прийнятий заступником директора виконавчого регіональної філії з управління персоналом та соціальної політики А. Кирда та заступником директора виконавчого регіональної філії з інфраструктури П. Цубер, є незаконним та підлягає скасуванню в судовому порядку, оскільки позивачем ОСОБА_1 подано заяву про відкликання заяви від 07.06.2024 року щодо переведення його із посади заступника начальника дистанції колії на ремонтника штучних споруд, яка зареєстрована у регіональній філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» 22.07.2024 за вх. № 34.

Також, суд, при вирішенні питання про стягнення солідарно з відповідача АТ "Укрзалізниця" та третьої особи Регіональної Філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» в користь ОСОБА_1 різниці в заробітній платі як заступника начальника дистанції колії зі структурного підрозділу: виробничий структурний підрозділ «Чортківська дистанція колії» на ремонтника штучних споруд цього ж структурного підрозділу, виходив з того, що різниця між середньомісячним заробітком ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Чортківської дистанції колії та на посаді ремонтника штучних споруд 4 розряду становить на місяць грошову суму у розмірі 12537, 56 гривень (41179, 41 гривень - 28641, 85 гривень). Та помноживши 12537, 56 гривень на 12, 5 місяців, ця різниця складатиме 156719, 5 гривень.

Колегія суддів не може погодитися з вказаними висновками суду першої інстанції в повному обсязі, виходячи з такого.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (стаття 5-1 КЗпП України).

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частиною 1 статті 32 КЗпП України передбачено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Отже, розглядаючи правове регулювання зміни трудового договору, насамперед слід мати на увазі, що за загальним правилом вона може мати місце за погодженням сторін. Одностороння зміна умов трудового договору роботодавцем допускається лише у випадках, передбачених актами законодавства.

Як передбачено у п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів», відповідно до ст. 32 КЗпП переведення на іншу роботу допускається тільки за згодою працівника. Переведенням на іншу роботу вважається доручення працівникові роботи, що не відповідає спеціальності, кваліфікації чи посаді, визначеній трудовим договором. Не вважається переведенням, що потребує згоди працівника, переміщення його на тому ж підприємстві (в установі, організації) на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ на території підприємства в межах тієї ж місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою і з тими ж істотними умовами праці. Однак і переміщення не може бути безмотивним, не обумовленим інтересами виробництва.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що 07 червня 2024 року позивач звернувся на ім`я заступника директора виконавчого регіональної філії з управління персоналом та соціальної політики Андрія Кирди із заявою про його переведення з посади заступника начальника дистанції колії на ремонтника штучних споруд за власним бажанням, на вакантну посаду, яка була зареєстрована 23 липня 2024 року (т.1, а.с.132), проте 22 липня 2024 року ОСОБА_1 подав заяву про відкликання поданої ним заяви про переведення від 07 червня 2024 року, яка була зареєстрована 22.07.2024 за №34, про що свідчить штамп на заяві та журнал вхідної документації (т.1, а.с.133-134).

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача визнав факт, що заява ОСОБА_1 про відкликання заяви про переведення дійсно була зареєстрована у журналі вхідної кореспонденції виробничого структурного підрозділу «Чортківська дистанція колії» Регіональної Філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» 22 липня 2024 року, однак вважає, що порушена процедура подачі такої заяви.

Судом першої інстанції також встановлено, що заява ОСОБА_1 про його переведення від 07.06.2024, не спрямовувалась до заступника директора виконавчого регіональної філії з управління персоналом та соціальної політики Регіональної Філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» Кирді А.М. та позивач надалі продовжував виконувати свої обов`язки на посаді заступника начальника дистанції колії, тобто до 24 липня 2024 року.

Відповідно до наказу (розпорядження) Регіональної Філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» за №907/ос від 24.07.2024 про переведення на іншу роботу, ОСОБА_1 переведено на роботу постійно з 24.07.2024 з посади: заступника начальника дистанції Виробничого структурного підрозділу «Чортківська дистанція колії» Керівництво - на посаду ремонтника штучних споруд 4 розряду до структурного підрозділу Виробничого структурного підрозділу «Чортківська дистанція колії» Мостовий цех 2.Підстава: заява працівника.

Отже, позивач не надавши згоди на переведення на іншу посаду, шляхом подання заяви про відкликання заяви про переведення, яка була зареєстрована 22.07.2024, продовжуючи роботу на займаній посаді - заступника начальника дистанції виробничого структурного підрозділу «Чортківська дистанція колії», що підтверджується матеріалами справи, обґрунтовано звернувся в суд з позовом про визнання незаконним та скасування наказу №907/ос від 24.07.2024 про переведення на іншу роботу та поновлення на роботі.

Відтак доводи апеляційної скарги в частині законності винесення оскаржуваного наказу (розпорядження) № 907/ос від 24.07.2024 року про переведення на іншу роботу не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи апеляційним судом.

Таким чином, з врахуванням заяви ОСОБА_1 про відкликання заяви від 07.06.2024 щодо його переведення із посади заступника начальника дистанції колії на ремонтника штучних споруд, так і ненаданням ним відповідної згоди на переведення, суд першої інстанції прийшов до законного та обгрунтованого висновку про відсутність волевиявлення позивача на переведення за власним бажанням, що свідчить про незаконність такого переведення та відповідно, наявність підстав для його поновлення на посаді та стягнення різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується щодо стягнення солідарно з Акціонерного товариства «Українська залізниця» та Регіональної Філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», яка залучена у даній справі третьою особою, на користь ОСОБА_1 різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи за період з дня переведення на іншу роботу в розмірі 156 719,50 гривень.

Так, відповідно до частини першої статті 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має перебувати з однією із сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17 вказала, що підставою для вступу (залучення) в судовий процес такої третьої особи є її заінтересованість у результатах вирішення спору - ймовірність виникнення в майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Водночас предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною у зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співвідповідача у справі, а не третьої особи.

З огляду на викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також встановлювати чи захищати їх права, тобто винести рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі в цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Як видно з матеріалів справи, що Регіональна Філія «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» не є юридичною особо і за клопотанням позивача в порядку ст.51 ЦПК України судом першої інстанції була переведена в статус третьої особи без самостійних вимог, на стороні відповідача, тому висновок суду щодо покладення на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, будь-які матеріально-правові обов`язки є таким, що суперечить нормам цивільно-процесуального права.

Крім цього, відповідно до частин першої та другої статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Частиною 1 статті 114 КЗпП України встановлено, що при переведенні працівника на іншу постійну нижче оплачувану роботу за працівником зберігається його попередній середній заробіток протягом двох тижнів з дня переведення.

Суд першої інстанції вважав, що різниця в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи за період з 24 липня 2024 року (дата прийняття оскаржуваного наказу (розпорядження)) по 7 серпня 2025 року (дата прийняття рішення судом) складає 1 рік, 0 місяців, 14 днів, тому становить 156 719, 50 грн, виходячи з розрахунку: різниця між середньомісячним заробітком ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Чортківської дистанції колії та на посаді ремонтника штучних споруд 4 розряду становить на місяць грошову суму у розмірі 12 537, 56 гривень (41179, 41 гривень - 28641, 85 гривень) = 12537, 56 гривень х 12,5 місяців, що складає 156 719,50 гривень

Однак, відповідно до наказу (розпорядження) Регіональної Філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» за №907/ос від 24.07.2024 про переведення на іншу роботу вбачається, що вид переведення: на вакантну посаду зі збереженням на новому місці роботи протягом двох тижнів з дня переведення попереднього заробітку на підставі ст.114 КзпП України.

Таким чином, різниця в заробітку ОСОБА_1 за виконання нижче оплачуваної роботи повинна бути розрахована без врахування часу збереження за ним середнього заробітку протягом 14 днів.

Згідно з інформації виробничого структурного підрозділу «Чортківська дистанція колії» Регіональної Філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про розмір середнього заробітку ОСОБА_1 , вбачається, що розмір середньомісячного заробітку ОСОБА_1 , як заступника начальника Чортківської дистанції колії, становить 41179, 41 гривень (сорок одна тисяча сто сімдесят дев`ять гривень 41 коп.) та розмір середньомісячного заробітку ОСОБА_1 , як ремонтника штучних споруд 4 розряду, становить 28641, 85 гривень (двадцять вісім тисяч шістсот сорок одна гривня 85 коп.)

Відтак, різниця в заробітку ОСОБА_1 за час виконання нижче оплачуваної роботи складатиме 150 450,72 грн (41179, 41 грн - 28641, 85 грн =12537, 56 грн х12 місяців, із урахуванням частини 1 статті 114 КЗпП України = 150 450,72 грн).

Суд першої інстанції не звернув своєї уваги на вищенаведені положення частини 1 статті 114 КЗпП України щодо розрахунку різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи та дійшов до помилкового висновку щодо солідарного стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» та Регіональної Філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи в сумі 156 719, 50 гривень.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини першої-другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За результатами перегляду справи в апеляційному порядку, колегія суддів вважає, що у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог ОСОБА_1 судом першої інстанції підлягало вирішенню питання про розподіл судових витрат наступним чином.

Оскільки, судом першої інстанції задоволено 2 позовні вимоги немайнового характеру (про визнання незаконним та скасування наказу про переведення на іншу роботу, поновлення на посаді), за які при зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору, то з відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн (1211,20 грн*2).

Крім того, судом першої інстанції, ОСОБА_1 задоволено позовну вимогу майнового характеру про стягнення різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, за яку при зверненні до суду позивач також звільнений від сплати судового збору, то з відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави підлягав стягненню судовий збір у розмірі 1567,19 грн (156719,50 грн*1%).

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, судові витрати зі сплати судового збору за такі позовні вимоги покладаються на позивача.

Водночас, колегія суддів вважає, що з урахуванням скасування рішення суду та часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи в розмірі 150 450,72 грн, судовий збір за дану позовну вимогу становить 1504,50 грн (150450,72 грн*1%) грн та підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Також, із вказаних підстав підлягає компенсації за рахунок Держави судовий збір, сплачений ТОВ «Акціонерного товариства «Українська залізниця» при подачі апеляційної скарги у розмірі 60,18 грн.

Таким чином, з акціонерного товариства «Українська залізниця» в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3989,59 грн.

Статтею 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу Акціонерного Товариства "Українська залізниця", інтереси якого представляє адвокат Тарарук Леонід Ростиславович слід задовольнити частково.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 18 серпня 2025 року в частині стягнення солідарно з Акціонерного товариства «Українська залізниця» та Регіональної Філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи в сумі 156 719, 50 гривень та в частині стягнення солідарно з Акціонерного товариства «Українська залізниця» і Регіональної Філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 , витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 гривень 20 копійок та інші витрати, в тому числі витрати на оплату праці адвоката відповідно до задоволених вимог та на підставі наданих суду доказів скасувати та ухвалити в цих частинах нове рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи в розмірі 150 450,72 грн з відрахуванням відповідних податків і зборів.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в користь держави судовий збір в розмірі 3989,59 гривень.

Компенсувати за рахунок держави судовий збір, сплачений Акціонерним товариством «Українська залізниця» при подачі апеляційної скарги у розмірі 60,18 грн.

В решті - рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 18 серпня 2025 року залишити без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381 -384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного Товариства "Українська залізниця", інтереси якого представляє адвокат Тарарук Леонід Ростиславович - задовольнити частково.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 18 серпня 2025 року в частині стягнення солідарно з Акціонерного товариства «Українська залізниця» та Регіональної Філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи в сумі 156 719, 50 гривень та в частині стягнення солідарно з Акціонерного товариства «Українська залізниця» і Регіональної Філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 , витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 гривень 20 копійок та інші витрати, в тому числі витрати на оплату праці адвоката відповідно до задоволених вимог та на підставі наданих суду доказів скасувати та ухвалити в цих частинах нове рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи в розмірі 150 450,72 грн з відрахуванням відповідних податків і зборів.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в користь держави судовий збір в розмірі 3989,59 гривень.

Компенсувати за рахунок держави судовий збір, сплачений Акціонерним товариством «Українська залізниця» при подачі апеляційної скарги у розмірі 60,18 грн.

В решті - рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 18 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 12 грудня 2025 року.

Головуюча: Н. М. Храпак

Судді: Б.О. Гірський

М.В. Хома