Справа № 753/9382/25
16 грудня 2025 року м. Ірпінь
Ірпінський міський суд Київської області
в складі: головуючого судді Одарюка М.П.
за участю секретаря судового засідання Бобриш М.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Вітер В.М. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 753/9382/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, отриманих від продажу 1/2 частки нерухомого майна, 3% річних та інфляційних втрат,
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 01 грудня 2025 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, отриманих від продажу 1/2 частки нерухомого майна, 3% річних та інфляційних втрат. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 1 670 261 (один мільйон шістсот сімдесят тисяч двісті шістдесят одну) грн. 37 коп., з яких: 1 640 000, 00 грн грошові кошти отримані за договором купівлі продажу частки нерухомого майна від 28.02.2025 року, 5 661,37 грн - 3 % річних та 24 600,00 грн - інфляційні витрати та витрати зі сплати судового збору у розмірі 15 140,00 грн.
05 грудня 2025 року представник позивача звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 54 000,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не прибув, надав суду письмову заяву, в якій просив суд розглядати заяву про ухвалення додаткового рішення без сторони позивача, заяву підтримав повністю та просив її задовольнити.
Відповідач та його представник в судове засідання не прибули про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Від представника відповідача надійшла заява про залишення без розгляду заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення та проведення розгляду заяви без її участі.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, згідно ч. 2 ст. 247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (ч. 3ст. 246 ЦПК України).
Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Відповідності до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу по даній справі представником позивача надано наступні копії документів: копія договору № 28-04/25 про надання правничої допомоги від 28 квітня 2025 року; копію акту приймання - передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № 28-04/25 від 28.04.2025 року складний 07 грудня 2025 року згідно з яким позивачу надавались наступні послуги: усна консультація 2 год. - 4000,00 грн; підготовка та надсилання досудової вимоги відповідачу 1 година -3 000,00 грн; підготовка та надсилання адвокатського запиту ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру МВС у м. Києві 1 година 1000,00 грн; підготовка та подання позовної заяви 4 години - 20 000,00 грн підготовка та подання заяви про забезпечення позову 2 год - 10 000,00 грн; підготовка та подання відповіді на відзив 3 години - 6 000,00 грн; підготовка та подання додаткових пояснень 1 година - 2 000,00 грн, участь у судових засіданнях 4 години 8000,00 грн, а всього 54 000,00 грн ; копію квитанції до прибуткового касового ордеру від 04 грудня 2025 року ( а.с. 196-200).
Крім того, враховуючи позицію Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, враховуючи критерій реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, характер та складність виконаної адвокатом роботи, з урахуванням конкретних обставин справи, керуючись принципами верховенства права, справедливості та пропорційності, суд вважає необхідним зменшити розмір витрат на правничу допомогу, та стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 10 000,00 грн.
Керуючись ст. ст.133,137,141,246,270 ЦПК України, суд
Заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Вітер В.М. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 753/9382/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, отриманих від продажу 1/2 частки нерухомого майна, 3% річних та інфляційних втрат , задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Головуючий суддя М.П. Одарюк