РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 року

м. Рівне

Справа № 562/3721/24

Провадження № 22-ц/4815/1275/25

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Гордійчук С.О., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання - Хлуд І.П.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю

"Фінансова компанія "Фінтраст Україна"

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Кхатер Фаді Еліас на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 10 липня 2025 року (ухвалене у складі суді Красовського О.О.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

07.11.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" звернулося до суду із позовом заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНИ" та відповідачкою був укладений кредитний договір. Позичальниці були надані грошові кошти, встановлений термін їх повернення. Однак відповідачка не виконує покладені на неї зобов`язання, не повертає отримані грошові кошти у визначений договором строк. Через це утворилася заборгованість, яка до цього часу не погашена. 24.05.2024 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНИ" та ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" укладено договір факторингу. Згідно цього договору позивач набув права вимоги до відповідачки.

Просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" заборгованість за кредитним договором в розмірі 176 400 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 10 липня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" заборгованість загальною сумою 176 400 (сто сімдесят шість тисяч чотириста) грн. 00 коп., з яких 24 500 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основним боргом, 122 500 грн. 00 коп. - заборгованість за процентами, нарахованими первісним кредитором та 29 400 грн. 00 коп. - сума заборгованості за процентами, нарахованими Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" за 60 календарних днів.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн., а всього 12422 (дванадцять тисяч чотириста двадцять дві) грн. 20 коп.

Рішення суду вмотивовано тим, що відповідачка зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконала, оскільки належні докази про це відсутні, чим порушила умови договору та норми чинного законодавства, тому у позивача виникло право вимагати виконання зобов`язання за договором.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Кхатер Фаді Еліас, оскаржила рішення у апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження, що даний договір був підписаний саме ОСОБА_1 .

Враховуючи той факт, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт підписання договору № 3901937 про надання споживчого кредиту, відступлення права вимоги не може бути підставою для стягнення так званого боргу з відповідача.

Позивач у даній справі обрав не належний спосіб захисту, в нього немає підстав стягувати будь-які кошти чи відсотки за користування даними коштами посилаючись на договір № 3901937 про надання споживчого кредиту, адже матеріали справи не містять підтвердження того, що відповідач є його стороною та підписала відповідний договір. Натомість належним способом захисту у даній справі є пред`явлення позову про повернення безпідставно отриманих коштів.

Зазначає, що судом необґрунтовано стягнуто витрати на правову допомогу адвоката, оскільки наданий позивачем договір має універсальний характер, є застосовним до широкого кола справ, а викладена в ньому інформація є загальною та не містить детального механізму розрахунків.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Судом встановлено, що 16.08.2023 року між ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" та ОСОБА_1 було укладено договір № 3901937 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно умов якого ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" зобов`язувалося надати клієнту грошові кошти в гривнях на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язувалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с. 38, том 1).

Згідно умов кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 24 500 грн., строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Дата повернення кредиту 10 серпня 2024 року, вказується у таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього договору.

Згідно п. 1.4.1. Стандартна процентна ставка становить 2% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору.

ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало позику в сумі 24 500 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку НОМЕР_1 , яку відповідачкою вказано особисто під час укладання договору, що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ "Універсальні Платіжні Рішення", інформацією від АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" (а.с. 29, том 1), а також наданими у суді першої інстанції поясненнями відповідачки про те, що вона отримала ці кошти.

В свою чергу, відповідачка не здійснила повністю оплату процентів згідно графіку платежу та не повернула тіло кредиту.

Договір № 3901937 про надання коштів на умовах споживчого кредиту підписано сторонами в електронній формі, за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, шляхом направлення відповідачці через телекомунікаційну систему одноразового ідентифікатору "Т214" на її номер телефону НОМЕР_2 .

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 кредитних зобов`язань за договором № 3901937 утворилася заборгованість у розмірі 176 400 грн, з яких 24500 грн - заборгованість за основним боргом (сумою кредиту), 122500 грн - заборгованість за процентами, нарахованими первісним кредитором, 29400 грн - заборгованість за процентами, нарахованими ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ Україна" за 60 календарних днів (а.с. 48-54).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (ст. 526, 527, 530 ЦК України).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання.

За приписами частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Доводи апеляційної скарги стосовно відсутності факту належного підписання позичальником кредитного договору не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

У справі, що переглядається в апеляційному порядку встановлено, що 16.08.2023 року між ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" було укладено електронний Договір № 3901937 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Електронний кредитний договір ОСОБА_1 підписала шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідачка, на веб-сайті позивача, подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, після чого позивач надіслав їй за допомогою засобів зв`язку на вказаний номер телефону одноразовий ідентифікатор "Т214" у вигляді СМС-повідомлення, який відповідачка використала для підтвердження підписання кредитного договору 16.08.2023 року о 11 год 02 хв.

ОСОБА_1 була повністю ознайомлена з умовами кредитного договору до його підписання - інформаційно-телекомунікаційна система побудована таким чином, що без попереднього ознайомлення з умовами кредитного договору клієнт не може перейти до наступного етапу.

Договір про надання кредиту підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину: без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між сторонами не міг бути укладений.

Вказаний висновок суду відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, провадження № 61-20799св19, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, провадження № 61-2903св21, від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20, провадження № 61-18967св20, від 18 червня 2021 року у справі № 234/8079/20, провадження № 61-2904св21, від 12 червня 2023 року у справі № 263/3470/20

Встановивши, що без здійснення вказаних дій ОСОБА_1 кредитний договір не міг бути укладений, цей правочин відповідно до закону за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки.

Окрім того, у разі незгоди з умовами кредитного договору ОСОБА_1 мала можливість скористатися своїм правом, визначеним частиною шостою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", на відкликання, протягом 14 календарних днів, своєї згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин.

Проте вона таких дій не вчиняла, натомість підписала договір та отримала кредитні кошти.

Місцевим судом обґрунтовано встановлено наявність між сторонами справи правовідносин за договором позики, які позичальником порушено: допущено прострочення грошового зобов`язання у строки встановлені укладеним між сторонами договором, тому кредитна заборгованість ОСОБА_1 , яка складається з тіла кредиту (24 500 грн) та відсотків (176 400 грн), підлягає до стягнення з останньої.

У п. 1.4.1.кредитного договору передбачено стандартну процентну ставку, яка складає 2 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору.

Пунктом 1.4.2. передбачено знижену процентну ставку, яка становить 1,3 % в день та застосовується на наступних умовах. Якщо Клієнт до встановленого строку, зазначеного в п. 1.4.2. Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Клієнт розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Клієнт погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Клієнта, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки.

Відповідно до п. 4.1. Договору, сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п.4.3. Договору.

24 травня 2024 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА", як клієнтом, та ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА", як фактором, було укладено договір факторингу № 224/05/2024, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором до відповідачки, що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 24/05/2024 від 24 травня 2024 року (а.с. 83, 88-93 том 1).

Відповідно до п. 1.1. Договору факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 року: За цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

На виконання вимог ст.18 Закону України "Про споживче кредитування" та відповідно до положень п. 1.3 Договору факторингу від 24.05.2024 року №24/05/2024, листом № 2910 від 01.07.2024 року ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" повідомило ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ Україна" про те, що в особистих кабінетах усіх боржників, права вимоги за кредитними договорами до яких передані Новому кредитору - ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ Україна", проінформовано про відступлення права грошової вимоги за Договорами та передачу персональних даних ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ Україна" із зазначенням банківських реквізитів нового кредитора, а також направлення відповідного текстового повідомлення (SMS - повідомлення) боржникам, згідно реєстру SMS - повідомлень (а.с. 45, том 1).

Згідно розрахунку заборгованості за Договором № 3901937 від 16.08.2023 року у період з 16.08.2023 року по 24.05.2024 року включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 132 055 грн.

У зазначений період ОСОБА_1 здійснено оплати на рахунок первісного кредитора, спрямовані на оплату тіла кредиту розмірі 0.00 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 9555 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № 3901937 від 16.08.2023 року про надання кошів на умовах споживчого кредиту, станом на 24.05.2024 (а.с. 48-54, том 1)

Відповідно до умов кредитного договору № 3901937, а саме п. 1.3 строк кредиту становить 360 днів: з 16.08.2023 року по 10.08.2024 року.

Станом на дату укладання Договору факторингу від 24.05.2024 року №24/05/2024, строк дії Договору № 3901937 від 16.08.2023 року не закінчився.

А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачкою, ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ Україна" у період з 24.05.2024 року по 22.07.2024 року (60 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 29 400 грн: 24500 грн * 2.00% = 490 грн*60 календарних дні = 29400 грн.

Оскільки позивачем нараховано проценти у межах строку кредитування, зазначеному в п. 1.3. Договору № 3901937 від 16.08.2023 року, місцевим судом правомірно стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ Україна" заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами у загальному розмірі 151 900 грн, що включає: 122 500 грн - проценти нараховані первісним кредитором та 29 400 грн - проценти нараховані ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ Україна" за 60 календарних днів.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтоване стягнення судом з відповідачки понесених позивачем витрат на правову допомогу не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша-друга статті 133 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу заявником надано: копію договору № 26/08-2024 про надання правової допомоги від 26 серпня 2024 року, копію заявки № 8 на виконання доручення до договору № 26/08-2024 від 26 серпня 2024 р; копію акту № 8 прийому-передачі виконаних робіт 9наданих послуг згідно договору № 26/08-2-24 від 26 серпня 2024 р.; копію рахунку на оплату № 5335-25/10-2024 від 25 жовтня 2024 р.

Тобто позивачем надано всі необхідні документи, які передбачені ч. 3 ст.137, ст. 141 ЦПК та в термін відповідно до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України.

Витрати, що були понесені позивачем у розмірі 10 000 грн, є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання таких послуг, та відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції правомірно стягнув з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Кхатер Фаді Еліас залишити без задоволення, а рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 10 липня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Гордійчук С.О.

Хилевич С.В.