РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 року

м. Рівне

Справа № 570/6116/24

Провадження № 22-ц/4815/1346/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Боймиструка С. В., Хилевич С. В.

секретар судового засідання: Маринич В. В.

учасники справи:

позивач - Білокриницька сільська ради Рівненського району Рівненської області,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Павлюка Миколи Григоровича на рішення Рівненского районного суду Рівненської області від 10 липня 2025 року, ухвалене в м. Рівне о 13:08 у складі судді Красовського О. О., дата складання повного тексту рішення не зазначена,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2024 року Білокриницька сільська ради звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення втрат сільськогосподарського виробництва. Обґрунтовуючи вимоги вказувала на те, що 25 жовтня 2022 року Білокриницькою сільською радою Рівненського району прийнято рішення № 924, за яким: 1) затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Білокриницької сільської ради Рівненського району, площею 0,4795 га кадастровий номер :05:018:0039, у разі зміни її цільового призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07); 2) змінено цільове призначення земельної ділянки громадянки ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07), площею 0,4795 га кадастровий номер :05:018:0039; 3) затверджено втрати сільськогосподарського виробництва в сумі 360 304,34 гривні, спричинені вилученням 0,4795 га сільськогосподарських угідь (ріллі) із земель сільськогосподарського призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07); 4) зобов`язано ОСОБА_1 втрати сільськогосподарського виробництва в сумі 360304,34 грн. в двомісячний термін перерахувати до бюджету Білокриницької сільської ради. З підстав, визначених главою 36 Земельного Кодексу України та Порядку визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.1997 року №1279, у редакціях, чинних час виникнення спірних правовідносин, відповідачка мала сплатити грошові кошти, що були визначені рішенням сільської ради, однак вимогу не виконала. Зважаючи на те, що відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва є грошовим зобов`язанням, яке не було виконане у строк, визначений у рішенні Білокриницької сільської ради № 924 від 25.10.2022 року, позивач просив, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, за порушення грошового зобов`язання стягнути з відповідачки, окрім основного боргу 360 304,34 грн, станом на 21.11.2024 року інфляційні втрати в сумі 50 026,71 грн. та 3 % річних в сумі 20 614,61 грн., а всього 430 945,66 грн. 66 коп.

Рішенням Рівненского районного суду Рівненської області від 10 липня 2025 року позов Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області до ОСОБА_1 про стягнення втрат сільськогосподарського виробництва задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Білокриницької сільської ради Рівненського району втрати сільськогосподарського виробництва в сумі 430 945,66 грн. 66 коп., в тому числі: 360 304,34 грн. - основна заборгованість: 50 026,71 грн. інфляційні втрати; 3% річних 20 641,61 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача 6464 грн. 18 коп. судових витрат по сплаті судового збору.

Вважаючи рішення суду незаконним, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Павлюка М. Г., оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі позивачка зазначає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує: суд відхилив заперечення відповідачки щодо неналежності розрахунку, з тих підстав, що не було видано альтернативного розрахунку. Також суд не взяв до уваги твердження відповідачки про її необізнаність про рішення сільської ради, оскільки, цільове призначення ділянки було змінено, а рішення вона отримала разом з позовною заявою. Суд безпідставно відхилив аргументи про нікчемність розрахунку втрат сільськогосподарського виробництва, неналежність повідомлення про наявність рішення, безпідставність стягнення інфляційних втрат і 3% річних. Згідно матеріалів справи розрахунок втрат сільськогосподарського виробництва було виконано ФОП Семенюком С. За основу розрахунку втрат землевпорядником взято Розрахунок нормативно грошової оцінки земельної ділянки після зміни її цільового призначення, який також проведено тим же землевпорядником. Правові засади проведення оцінки земель визначаються Законом України «Про оцінку земель». За приписами ч. 3 ст. 18 вказаного Закону нормативна грошова оцінку земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій». Відповідач вказувала, що розрахунок нормативної грошової оцінки та втрат сільськогосподарського виробництва був виконаний фізичною особою підприємцем, що прямо суперечить ст. 18 Закону України «Про оцінку земель», який передбачає, що такі роботи можуть бути виконані тільки юридичними особами. Цей Закон передбачає, що підставою для розробки технічної документації є рішення місцевого органу самоврядування, або укладений договір. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 13.01.2022 по справі № 826/9313/16, належним джерелом даних про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки є витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, який виданий територіальним органом Держгеокадастру за місцем розташування земельної ділянки, або в силу норми ст. 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр», - відомості з Державного земельного кадастру про нормативну грошову оцінку станом на відповідну дату. ОСОБА_1 не укладала договір про розробку технічної документації нормативної грошової оцінки земель, яка згідно із законодавством є обов`язковою. Разрахунок не містить усіх обов`язкових складових, передбачених п. 19 Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року №213. Відповідачка не була обізнана з рішенням суду, не знала про факт здійснення розрахунку втрат, тому, вищевказані обставини свідчать про незаконність рішення суду першої інстанції, яке має бути скасоване та ухвалене нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 Білокриницька сільська ради подала відзив. Вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною, тому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду залишити без зміни.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що Білокриницька сільська ради зазнала втрат сільськогосподарського виробництва через зміну цільового призначення сільськогосподарських угідь, тому, з підстав, визначених ст.. 36, ст. 207 Земельного Кодексу України, відповідач зобов`зана була у встановлений позивачем строк відшкодувати вказані втрати, а порушення відповідачем цього зобов`язання тягне для неї відповідальність, передбачену ст. 625 ЦК України.

Такий висновок суду є законним, апеляційний суд з таким висновком погоджується.

Судом встановлено: відповідно до матеріалів Проєкту замлеустрою земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,4795 га кадастровий номер :05:018:0039, розташована на території Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області, перебуває у власності ОСОБА_1 , що стверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.09.2021 за №272813065, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 101.

27.09.2022 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до ФОП ОСОБА_2 про виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою зміни її цільового призначення для будівництва будівель торгівлі на території Білокриницької сільської ради (за межами населеного пункту) про що уклала з останнім договір на виконання робіт № 22-06-С від 27.09.2022.

25 жовтня 2022 року Білокриницька сільська рада Рівненського району прийняла рішення від № 924 № 924 «Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється, громадянці ОСОБА_1 », яким ухвалено:

1. Затвердити громадянці ОСОБА_1 проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,4795 га (кадастровий номер :05:018:0039), у разі зміни її цільового призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07), що перебуває у власності для ведення особистого селянського господарства згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.09.2021 за №272813065, розташованої на території Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області.

2. Змінити цільове призначення земельної ділянки громадянки ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07) площею 0,4795 га (кадастровий номер :05:018:0039), розташованої на території Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області.

3. Затвердити втрати сільськогосподарського виробництва в сумі 360 304,34 гривні, спричинені вилученням 0,4795 га сільськогосподарських угідь (ріллі) із земель сільськогосподарського призначення, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07).

4. Громадянці ОСОБА_1 втрати сільськогосподарського виробництва в сумі 360304,34 гривні, в двомісячний термін перерахувати до бюджету Білокриницької сільської ради Рівненського району на рахунок № UA 0017495 МФО 899998, одержувач ГУК у Рівненській області/отг Біла Криниця/21110000, код одержувача 38012494 у відділенні Державної казначейської служби України в Рівненському районі.

ФОП ОСОБА_3 (кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника №011475 від 15.11.2013, кваліфікаційний сертифікат інженера-геодезиста № 013535 від 25.10.2017) було виконано розрахунок втрат сільськогосподарського виробництва земельної ділянки з кадастровим номером :05:018:0039, цільове призначення якої змінюється, який проведено відповідно до ч.6 ст. 207 Земельного кодексу України. Відповідно до зазначеного Розрахунку, розмір втрат сільськогосподарського виробництва після зміни цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :05:018:0039 становить 360 304,34 грн.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про землеустрій» цільове призначення земельної ділянки - це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Статтею 19 Земельного кодексу України за основним цільовим призначенням землі поділено на категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Згідно з ч. 2 ст. 20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Частиною 3 ст. 20 Земельного кодексу України визначено, що зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог ст. 207 Земельного кодексу України( в редакції на час виникнення спірних правовідносин) втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва включають втрати сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, а також втрати, завдані обмеженням у землекористуванні та погіршенням якості земель.

Відшкодуванню підлягають втрати сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, перелогів, сінокосів, пасовищ), лісових земель та чагарників як основного засобу виробництва в сільському і лісовому господарстві внаслідок вилучення (викупу) їх для потреб, не пов`язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом, а також внаслідок використання для будівництва, розміщення і експлуатації об`єктів нафтогазовидобування та облаштування родовища.

Відшкодуванню підлягають також втрати, завдані обмеженням прав власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, або погіршенням якості угідь внаслідок негативного впливу, спричиненого діяльністю громадян, юридичних осіб, органів місцевого самоврядування або держави, а також у зв`язку з виключенням сільськогосподарських угідь, лісових земель і чагарників із господарського обігу внаслідок встановлення охоронних, санітарних та інших захисних зон.

Втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва компенсуються незалежно від відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам та визначаються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 4 Порядку визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про розміри та порядок визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню» від 17.11.1997 № 1279, (який був чинним на час ухвалення рішення Білокриницькою сільською радою, втрата чинності 14.06.2023) відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, спричинених вилученням сільськогосподарських і лісогосподарських угідь для цілей, не пов`язаних із веденням сільського і лісового господарства, проводиться юридичними і фізичними особами в двомісячний термін після затвердження в установленому порядку проекту відведення їм земельних ділянок, а у випадках поетапного освоєння відведених угідь для добування корисних копалин відкритим способом - у міру їх фактичного надання.

Розрахунок розміру втрат сільськогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом) є складовою проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. З системного аналізу наведених норм вбачається, що у разі вилучення сільськогосподарських угідь для потреб, не пов`язаних із сільськогосподарським виробництвом, крім викупу земельних ділянок для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, чинне законодавство передбачає обов`язкове відшкодування збитків та компенсацію втрат сільськогосподарського виробництва.

Отже, внаслідок зміни цільового призначення земельної ділянки, які перебувають у власності позивачки, відбулось фактичне вилучення сільськогосподарських угідь з категорії земель сільськогосподарського призначення для потреб, не пов`язаних із сільськогосподарським виробництвом.

Визначені у Земельному кодексі України норми щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва спрямовані на забезпечення раціонального використання і охорони особливо цінних земель сільськогосподарського призначення та земель лісового фонду з метою збереження їх кількісного і якісного стану.

Відшкодування втрат передбачає компенсацію суспільству негативних наслідків соціально-економічного, екологічного характеру, що настають внаслідок переведення особливо цінних земель сільськогосподарського призначення та лісового фонду до інших категорій земель, а також у разі обмеження землекористування чи погіршення якості земель як особливого національного надбання, що перебуває під особливою охороною держави.

Земельний кодекс України визначає юридичні факти, з настанням яких мають бути відшкодовані зазначені втрати, закріплює умови та регулює порядок відшкодування таких втрат, а також порядок використання одержаних коштів.

Згідно вимог ч. 1 ст. 209 Земельного кодексу України втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, зумовлені вилученням сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, підлягають відшкодуванню і зараховуються до відповідних бюджетів у порядку, визначеному Бюджетним кодексом України.

Відповідно до ст. 69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать кошти від відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, що зараховуються у розмірі: 100 відсотків - до бюджетів міст Києва та Севастополя, 25 відсотків - до бюджету Автономної Республіки Крим та обласних бюджетів, 75 відсотків - до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва і Севастополя).

Враховуючи вказане суд, прийшов до висновку про обгрунтованість вимог позивача у повному обсязі, відповідачем вартість втрат сільськогосподарського виробництва в сумі 360 304,34 гривні, встановлена п. 3 рішення Білокриницької сільської ради Рівненського району від 25 жовтня 2022 року № 924 не відшкодовано, що суперечить вимогам чинного законодавства. ОСОБА_1 зобов`язана була у двомісячний термін перерахувати до бюджету Білокриницької сільської ради Рівненського району вазану у рішенні суму.

За положеннями статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідачка не відшкодувала у строк, визначений у рішенні сільської ради, втрати сільськогосподарського виробництва, які є грошовим зобов`язанням, що є підстави для застосування статті 625 Цивільного кодексу України, яка встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідачка не сплатила грошові кошти на користь позивача, що затверджені рішенням Білокриницької сільської ради Рівненського району від № 924 від 25.10.2022 року. Інфляційні втрати за весь час прострочення грошового зобов`язання складають 50026,71 грн., 3% річних складають 20641,61 грн. Наданий позивачам розрахунок відповідачем не спростовано.

У своїй апеляцій1ній скарзі відповідачка покликається на нікчемність розрахунку нормативної грошової оцінки та втрат сільськогосподарського виробництва, оскільки виконаний ФОП, що прямо суперечить ст. 18 Закону України «Про оцінку земель».

Такі аргументи апеляційної скарги не узгоджуються з законом.

Розмір втрат сільськогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом) розраховується суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із Законом України «Про землеустрій». Розрахунок таких втрат здійснюється виконавцями робіт із землеустрою.

Підставою для відшкодування втрат є затверджена в установленому порядку землевпорядна документація щодо відведення земельної ділянки, а також зміна цільового призначення земельних ділянок.

Згідно з п. 4 Порядку визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про розміри та порядок визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню» від 17.11.1997 № 1279(чинного на час виникнення спірних правовідносин) відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, спричинених вилученням сільськогосподарських і лісогосподарських угідь для цілей, не пов`язаних із веденням сільського і лісового господарства, проводиться юридичними і фізичними особами в двомісячний термін після затвердження в установленому порядку проекту відведення їм земельних ділянок, а у випадках поетапного освоєння відведених угідь для добування корисних копалин відкритим способом - у міру їх фактичного надання.

Не заслуговують на увагу аргументи апеляційної скарги про те, що відповідачка про існування рішення Білокриницької сільської ради Рівненського району від 25 жовтня 2022 року № 924 взнала із позовної заяви, оскільки, вона земельну ділянку після зміни її цільового призначення забудувала.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

У апеляційній скарзі не наведено жодного аргументи, який би спростовував висновки суду першої інстанції.

Апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Павлюка Миколи Григоровича залишити без задоволення.

Рішення Рівненского районного суду Рівненської області від 10 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 2 грудня 2025 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Боймиструк С. В.

Хилевич С. В