ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/731/25Головуючий у 1-й інстанції Содомора Р.О.
Провадження № 22-ц/817/1079/25 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами у м.Тернополі цивільну справу №595/731/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 серпня 2025 року, ухвалене суддею Содоморою Р.О., повний текст якого складено 27 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 19.02.2008 між сторонами було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 15.05.2018. Від даного шлюбу у сторін народилося троє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 15.01.2020 у справі №595/2035/19 присуджено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі частини всіх видів заробітку. Однак заочним рішенням Бучацького районного суду від 06.04.2022 року у справі №595/1796/21 ухвалено припинити стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дітей починаючи з 22.11.2021 у зв`язку з тим, що діти проживали разом з батьком. Зазначає, що на момент розгляду справи позивач перебувала за кордоном та їй не було відомо про припинення стягнення аліментів. Вона перебуває у Республіці Польща, діти з 14.03.2022 проживають разом з нею. Зазначає, що доходів позивача не вистачає на утримання трьох дітей, діти розвиваються, ростуть та потребують належного утримання. Станом на сьогодні, наскільки відомо позивачу, відповідач перебуває закордоном, однак не сплачує позивачу жодних коштів на утримання дітей, тому вона змушена звернутися до суду. Щодо періоду стягнення аліментів, зазначає, що про припинення стягнення аліментів їй не було відомо, так як вона перебувала за кордоном. У реєстрі АСВП вказано, що виконавче провадження №61487822 від 06.03.2020 станом на сьогодні є відкрите, тому позивач була переконана, що відповідач повинен платити аліменти протягом всього часу згідно з рішенням суду. Позивач зверталася до відповідача з вимогами про сплату аліментів, однак відповідач ухилявся від їх сплати. Зазначає, що оскільки позивач документально може підтвердити спільне проживання дітей з нею починаючи з моменту виготовлення дітям номерів PESEL, вважає за доцільне розпочати стягнення аліментів з 17.03.2022.

Враховуючи викладене позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей починаючи з 17.03.2022, в твердій грошовій сумі в розмірі 7000 грн на кожну дитину, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, просила стягнути з відповідача 15000 грн витрат на правову допомогу та 3000 грн витрат на переклад.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 серпня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із 21.05.2025 і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7500 грн та 1500 грн витрат на переклад.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, позивачка ОСОБА_3 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким повністю задовольнити її позовні вимоги.

Вважає рішення необґрунтованим у зв`язку з неповнотою встановлення обставин, які мають значення для справи.

Зокрема зазначає, що при встановлені фактичних обставин справи суд не врахував того, що позивач з дітьми проживає в Республіці Польща в м.Сулеювеку, дохід позивача становить 3526.33 злотих, у той час як оренда житла становить 1700 злотих. Прожитковий мінімум у Польщі коливається від 800 до 1000 злотих (дані з відкритих джерел).

Вказує, що старша дочка ОСОБА_8 є здобувачем Промисловї школи І ступеня - Кухар. Ім. Зигмунта Гльорера в Мінську Мазовєцкому Комплексу туристично-гастрономічних шкіл, що за 30 км. від будинку позивача. Відповідно, навчання дитини в старшій школі призводить до більших витрат, у тому числі транспортних, харчування, навчальне приладдя, шкільні заходи, екскурсії, тощо. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 мають необхідність у спеціальній освіті у зв`язку із діагнозом інтелектуальної недостатності легкого ступеню, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 відвідують додаткові корекційні заняття, що підтверджується довідкою зі школи, яка міститься у матеріалах справи. Додаткові корекційні заняття включають в себе також додаткові витрати, які несе позивач.

Також зазначає, що місцевий суд безпідставно врахував 18000 злотих, які були перераховані позивачу, як аліменти на утримання дітей, оскільки згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 05.08.2025 у справі №390/2379/24, грошові перекази на користь стягувача без конкретизації їх призначення як аліментів не може автоматично вважатися сплатою аліментних зобов`язань, навіть за відсутності інших боргових зобов`язань між сторонами, що має місце у даній справі.

Вважає, що стягнення аліментів слід розпочати саме з моменту підтвердження проживання дітей з матір`ю з 17.03.2022.

Також просить вирішити питання судових витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача адвокат Рекуш О.Р. просить рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 серпня 2025 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки вважає, що рішення суду є законним і обґрунтованим. Вказує, що при визначені розміру аліментів у сумі 3000 грн на кожну дитину суд належним чином надав оцінку наявним в матеріалах справи доказам та обставинам справи.

Крім того вказує, що на даний час відповідач, перебуваючи у Республіці Польща не має постійної роботи та сталого заробітку і відповідно не може сплачувати аліменти на утримання дітей в заявленому позивачкою розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна до задоволення не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено наступні обставини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.02.2008, який розірвано рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 15.05.2018 у справі № 595/269/18.

Під час перебування у шлюбі у сторін народилося троє дітей:

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане Трибухівською сільською радою Бучацького району Тернопільської області).

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане виконкомом Трибухівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане Трибухівською сільською радою Бучацького району Тернопільської області);

Як вбачається із копії заочного рішення Бучацького районного суду від 06.04.2022 у справі №595/1796/21, ухвалено припинити стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дітей починаючи з 22.11.2021 у зв`язку з тим, що діти проживали разом з батьком.

Як зазначає позивачка, на даний час діти проживають разом із нею, на підтвердження чого додає:

- Довідку з реєстру PESEL EL/U/1 Сулєювек, 14-03-2025 ОСОБА_11 ;

- Довідку з реєстру PESEL EL/U/1 Сулєювек, 14-03-2025 Ю.Черемшинська;

- Довідку з реєстру PESEL EL/U/1 Сулєювек, 14-03-2025 ОСОБА_12 ;

- Довідку з реєстру PESEL EL/U/1 Сулєювек, 14-03-2025 ОСОБА_13 ;

- Довідку з реєстру PESEL EL/U/1 Вьонзовна, 17-03-2025 ОСОБА_13 ;

- Довідку з реєстру PESEL EL/U/1 Вьонзовна, 17-03-2025 С.Черемшинський.

Крім того, надано довідку, видану директором школи початкової і базової освіти №3 від 25.03.2025, згідно якої ОСОБА_6 є ученицею 7-а класу Школи початкової і базової освіти №3 в Сулєювку; ОСОБА_5 є учнем 4-с класу Школи початкової і базової освіти №3 в Сулєювку. Мати дітей бере активну участь у їх житті. Сім`я також перебуває під опікою Міського центру соціальної допомоги в Сулєювку.

Згідно із Довідкою центру соціальних послуг ОСОБА_14 від 24.03.2025 ОСОБА_3 проживає за АДРЕСА_1 , отримувала допомогу у вигляді цільових виплат та оплати харчування дітей у школі за період з березня 2022 року до червня 2023 року.

Згідно із довідкою від 07.04.2025, виданою Промисловою школою І ступеня імені З.Гльогера, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у 2024-2025 навчальному році є ученицею 1BS класу Промислової школи І ступеня, прийнята до школи 06.09.2023.

Як вбачається із договору оренди від 23.06.2023, укладеного між Йолянта Дерлятка орендодавець та ОСОБА_15 орендар, ОСОБА_3 винаймає приміщення по АДРЕСА_2 в Сулєювку за місячну плату в сумі 1700 злотих.

Із додатку до трудового договору, укладеного 01.09.2024 між ТОВ «SMART PROJECT» та ОСОБА_3 , остання працює із зайнятістю 24/40, основна заробітна плата 3256.33 злотих на місяць.

Згідно довідки №287-24/12668, виданої Бучацьким відділом виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, станом на 14.07.2025 заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

Між сторонами відсутня домовленість про утримання дитини та сплату аліментів, що стало підставою для звернення позивачки до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для стягнення з відповідача аліментів, однак лише в сумі 3000 грн на одну дитину, оскільки позивачем не надано доказів можливості відповідачем сплачувати аліменти у заявленому розмірі, при цьому суд також врахував і те, що обов`язок утримувати дітей покладається на обох батьків.

З таким рішенням погоджується і колегія суддів.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Тлумачення як статті 7 СК України загалом, так і частини дев`ятої статті 7 СК, свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

З урахуванням вимог справедливості та розумності будь-який суб`єкт приватного права безумовно спрямовує на споживання лише такі доходи, які становлять безумовний приріст його майна (заробітна плата, гонорари, плата за надання послуг, доходи від процентів по депозитам, орендна плата тощо).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частинами першою, другою статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

У постановах Верховного Суду від 25.11.2020 у справі №523/2927/18 (провадження № 61-13820св19), від 03.11.2021 у справі №487/5798/20 (провадження № 61-13023св21) зазначено, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів. При цьому для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не має значення, що, зокрема: платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті; або має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (частина третя статті 182 СК України).

Висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 11.03.2020 у справі №759/10277/18 та від 16.06.2021 у справі №643/11949/19 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей саме у розмірі 3000 грн для кожної дитини, оскільки такий розмір відповідає інтересам дітей, вірно при цьому врахувавши положення частини першої статті 182 СК України, а також те, що позивачем не надано доказів можливості відповідачем сплачувати аліменти у заявленому розмірі.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що перекази, які здійснював відповідач на рахунок позивачки не є аліментними платежами, а тому їх не слід враховувати при визначенні розміру аліментів, то колегія суддів вважає, що дана обставина не свідчить про безпідставність визначеного судом першої інстанції розміру аліментів на одну дитину в сумі 3000 грн.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що матеріали справи не містять жодних доказів матеріального становища відповідача, які б свідчили про те, що останній має можливість сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі, зокрема щодо місця роботи відповідача та його заробітної плати.

Крім того, до позовної заяви позивачкою не долучено жодного доказу на підтвердження здійснення витрат на дітей, в тому числі на їхнє навчання чи пов`язані з їхнім навчанням у школі.

Ураховуючи встановлені судом обставини, суд першої інстанцій визначив розмір аліментів на дитину з батька відповідно до встановлених обставин, що мають значення для вирішення цього питання, та вимог закону.

Що стосується доводів апелянта про те, що стягнення аліментів слід здійснювати саме з моменту підтвердження проживання дітей з матір`ю, тобто з 17.03.2022, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки, як вірно зазначив у своєму рішенні суд першої інстанції, позивачем не надано доказів щодо здійснення заходів для одержання аліментів та неможливості їх отримати у зв`язку з ухиленням відповідача від їх сплати. При цьому судом також встановлено, що згідно з довідкою №287-24/12668, виданою Бучацьким відділом виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, станом на 14.07.2025 заборгованість за відповідачем по сплаті аліментів відсутня.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції і не можуть бути підставою для скасування рішення суду. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

З огляду на викладене та з урахуванням положень ст. 375 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 серпня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду не підлягає, окрім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді