печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Хайнацького Є.С.,

при секретарі судового засідання - Сміян А.Ю.,

за участю:

позивача: не з`явилась,

відповідача: не з`явилась,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , відповідач) про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що є власником квартири АДРЕСА_1 , яка була пошкоджена внаслідок залиття, яке відбулось з належної відповідачці кв. АДРЕСА_2 , яка знаходиться поверхом вище.

Комісією у складі працівників ЖЕД «Хрещатик» Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» був складений акт про залиття, аварію, шо трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання, від 28.06.2023 року, за змістом якого комісією був зроблений висновок, що причиною залиття квартири АДРЕСА_3 що трапилось на системі водопостачання, є недбале користування мешканців вищерозташованої квартири АДРЕСА_2 сантехнічним обладнанням (зливним бачком до унітазу).

При обстеженні встановлено, що в кв. АДРЕСА_3 в зону залиття потрапили:

в ванній кімнаті площею - 6,8 кв.м;

на стелі, облаштованій із гіпсокартонних плит та пофарбованій водоемульсійною фарбою, спостерігаються плями з переходом на стіну загальною площею - 3,0 кв.м;

на стіні, облаштованій кахельною плиткою спостерігається відставання кахельної плитки загальною площею - 4,0 кв.м;

дверне полотно має деформацію;

в кухонній кімнаті площею -19,7 кв.м.

на стелі, облаштованій з гіпсокартонних плит та пофарбованій водоемульсійною фарбою, спостерігаються плями загальною площею - 2,0 кв.м;

стіни, облаштовані з гіпсокартонних плит та пофарбовані водоемульсійною фарбою, спостерігаються сліди від потьоків та часткове здуття фарбового покриття загальною площею - 5,0 кв.м.

Згідно звіту про оцінку ринкової вартості права вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартирі та майну, що знаходилося в ній на момент залиття, за адресою: АДРЕСА_4 , який був складений суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Агентство Експертної оцінки України», оцінювачем ОСОБА_3 , розмір матеріального збитку майну від залиття її квартири становить - 334 723,70 грн. За проведення оцінки вона сплатила 5 000, 00 грн.

На її неодноразові звернення з проханням владнати цю ситуацію та відшкодувати завдану їй майну внаслідок залиття шкоду, відповідачка не реагує.

Посилаючись на наведене, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 339 723,70 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02 серпня 2024 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 14 жовтня 2024 року.

16 вересня 2024 року від представника відповідачки - адвоката Жигальцева Т.І. надійшов відзив, у якому просить відмовити у задоволенні позову через його необґрунтованість та недоведеність. Вказує, що на підтвердження позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди позивач повинна надати належні допустимі та докази, які б підтверджували факт залиття її квартири саме з вини відповідача, зокрема, комісійний акт, який складено із додержанням вимог Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом № 76 від 17.05.2005 року Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства, у якому містяться відомості про факт залиття, винну особу, причини залиття, завдані пошкодження та обсяг робіт для їх усунення. Позовна заява та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів неправомірних дій ОСОБА_2 щодо залиття квартири позивача, не доведено факту спричинення позивачу матеріальної шкоди внаслідок залиття її квартири по вині ОСОБА_2 , а також не доведено розмір такої шкоди.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2024 року розгляд справи відкладено до 03 лютого 2025 року.

03 лютого 2025 року від представника позивача - адвоката Чунжина В.С. надійшла відповідь на відзив, у якому останній підтримав доводи, викладені у позовній заяві, просив їх урахувати та ухвалити рішення про задоволення позову у повному обсязі. Вказує, що позивач неодноразово зверталась до відповідача, проте остання уникає будь-яких контактів та ухиляється від будь яких-дій, направлених на відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири позивача.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 року розгляд справи відкладено до 16 квітня 2025 року.

В судовому засіданні 16 квітня 2025 року представник позивача Чунжин В.С. підтримав доводи, викладені у позовній заяві, та просив ухвалити рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Представник відповідача Жигальцев Т.І. підтримав доводи, викладені у відзиві на позов, просив їх урахувати та відмовити у задоволенні позову через його недоведеність.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16 квітня 2025 року у справі оголошено перерву до 24 липня 2025 року.

В судовому засіданні 24 липня 2025 року свідок ОСОБА_6 пояснила, що проживала (орендувала) у належній позивачці квартирі АДРЕСА_1 і побачила, що плитка у ванній кімнаті почала відставати від стіни, накрапала вода в кухонній та ванній кімнатах, а також коридорі. У подальшому, разом із працівникам ЖЕКу піднялись поверхом вище і зрозуміли, що було пошкоджене сантехнічне обладнання і не повністю перекрита вода, представник ЖЕКу перекрив воду. Коли відбулось залиття не пам`ятає, можливо 2023 рік. Також не пам`ятає, коли проходив працівник ЖЕКу, можливо через декілька днів після залиття, нічого також не може сказати з приводу складання ним документів.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що працює майстром технічної дільниці ЖЕКу та була у складі комісії, яка складалась із неї, майстрів дільниць та слюсаря, квартиру не оглядала, її оглядала ОСОБА_1 , сама вона забезпечувала зустріч. Квартиру відповідачки оглядав лише один слюсар. Акт складався в день огляду квартири, коли було залиття квартири сказати не може, бачила застарілі плями залиття.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що з 2009 року працює головним інженером ЖЕКу; не пам`ятає, коли сталося залиття; попередньо приходив слюсар. Спочатку було звернення до слюсаря про наявність проблеми, а потім було звернення з заявою та складався акт про залиття. Акт складався відповідно до звернення громадян. Жодну з квартир не оглядав; йому доповіли, що саме відбулось.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2025 року у справі оголошено перерву до 16 жовтня 2025 року.

Представник позивача Чунжин В.С. у поданій до суду заяві просив провести судове засідання, призначене на 16 жовтня 2025 року, без його та позивачки участі, вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача Жигальцев Т.І. просив подальший розгляд справи здійснювати без їх участі, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд установив, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до акта від 28 червня 2023 року № 98 про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), складений комісією у складі головного інженера ОСОБА_11, майстра ремонтної дільниці ОСОБА_9 , майстра технічної дільниці ОСОБА_7 , слюсаря-сантехніка ОСОБА_10 , представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та гарячого водопостачання, за участю власниці квартири АДРЕСА_1 в квартирі АДРЕСА_1 трапилось залиття:

в ванній кімнаті площею - 6,8 кв.м

на стелі, облаштованій з гіпсокартоних плит та пофарбовані водоемульсійоною фарбою, спостерігається застарілі плями з переходом на стін загальною площею - 3,0 кв.м.

в кухонній кімнаті площею - 19,7 кв.м

на стелі, облаштованій з гіпсокартонних плит та пофарбовані водоемульсійоною фарбою, спостерігається застарілі плями загальною площею 2,0 кв.м

стіни, облаштовані з гіпсокартонних плит та пофарбоваї водоемульсійоною фарбою, спостерігається застарілі сліди від потьоків і часткове здуття фарбового покриття загальною площею - 5 кв.м

Причиною залиття квартири АДРЕСА_3 , що трапилась на системі водопостачання, є недбале користування мешканців вищерозташованої квартири АДРЕСА_2 сантехнічним обладнанням (зливним бачком до унітазу).

Власницею квартири АДРЕСА_5 , є ОСОБА_2 , що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно звіту про оцінку ринкової вартості права вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартирі та майну, що знаходилося в ній на момент залиття, за адресою: АДРЕСА_4 , який був складений суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Агентство Експертної оцінки України», оцінювачем ОСОБА_3 , розмір матеріального збитку майну від залиття квартири АДРЕСА_1 становить 334 723,70 грн.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див., зокрема постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справа № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23)).

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, та за принципом змагальності сторін доводяться особою, яка звертається із відповідними вимогами.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Відповідно до статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків.

Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підтвердження вини відповідача у залитті її квартири позивачка надала акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), складений комісією у складі головного інженера ОСОБА_11, майстра ремонтної дільниці ОСОБА_9 , майстра технічної дільниці ОСОБА_7 , слюсаря-сантехніка ОСОБА_10 , представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та гарячого водопостачання, за участю власниці квартири АДРЕСА_1 , про те, що в квартирі АДРЕСА_1 трапилось залиття:

в ванній кімнаті площею - 6,8 кв.м

на стелі, облаштованій з гіпсокартоних плит та пофарбовані водоемульсійоною фарбою, спостерігається застарілі плями з переходом на стін загальною площею - 3,0 кв.м.

в кухонній кімнаті площею - 19,7 кв. м

на стелі, облаштованій з гіпсокартонних плит та пофарбовані водоемульсійоною фарбою, спостерігається застарілі плями загальною площею 2,0 кв.м

стіни, облаштовані з гіпсокартонних плит та пофарбоваї водоемульсійоною фарбою, спостерігається застарілі сліди від потьоків і часткове здуття фарбового покриття загальною площею - 5 кв.м

Причиною залиття квартири АДРЕСА_3 є недбале користування мешканців вище розташованої квартири АДРЕСА_2 сантехнічним обладнанням (зливним бачком до унітазу).

Відповідно до абц. 2 п.п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом № 76 від 17.05.2005 Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства (далі - Правила), у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток № 4).

За змістом додатку № 4 Правил, який визначає форму акту про залиття, в такому акті зазначається: дата складання акту; прізвище, ініціали комісії у складі головного інженера та виконавця послуг, голови комісії, майстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, слюсаря-сантехніка (слюсаря-електрика), представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та гарячого водопостачання, представника власника будинку, наслідки та причини залиття квартири, висновки комісії, з актом ознайомлюються мешканці квартир, вказаний акт затверджується начальником ЖКП.

Із змісту акту, наданого позивачкою, вбачається те, що він не відповідає вимогам п.п. 2.3.6 та додатку № 4 до Правил, так як в ньому відсутні прізвище, ініціали та підпис представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та гарячого водопостачання, а також власниці квартири АДРЕСА_1 .

Разом з тим, будь-яких доказів того, що комісією було проведено огляд квартири АДРЕСА_1 , та як наслідок було установлено, що залиття квартири сталося саме по причині недбалого користування мешканців вище розташованої квартири АДРЕСА_2 сантехнічним обладнанням (зливним бачком до унітазу), позивачем суду не надано.

Документів на підтвердження висновку комісії щодо встановлення причини залиття квартири, а саме, що залиття квартири АДРЕСА_1 сталося у зв`язку з неналежним користуванням сантехнічним обладнанням у квартирі АДРЕСА_2 , суду не надано. До того ж, відсутні і будь-які докази, які б вказували на те, що власника квартири АДРЕСА_5 було запрошено для проведення огляду квартири АДРЕСА_3

Акт від 28 червня 2023 року № 98 не містить відомостей про дату залиття, не зазначено даних про власника квартири АДРЕСА_2 , а також висновків про винну особу та обсяги робіт для усунення наслідків залиття. В акті відсутні відомості про обстеження № 23, яка є власністю ОСОБА_2 , хоча саме технічну несправність сантехнічного обладнання (зливний бачок до унітазу) визнано комісією причиною аварії.

Крім того, незважаючи на те, що залиття квартири позивачки відбулось 28 червня 2023 року, як зазначила остання у позові, під час огляду квартири позивача 28 червня 2023 року комісія в акті від 28 червня 2023 року № 98 зафіксувала лише застарілі плями та сліди.

Отже, суд критично ставиться до акта, складеного комісією у складі головного інженера ОСОБА_11, майстра ремонтної дільниці ОСОБА_9 , майстра технічної дільниці ОСОБА_7 , слюсаря-сантехніка ОСОБА_10 , представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та гарячого водопостачання, за участю власниці квартири АДРЕСА_1 , оскільки квартира відповідачки не обстежувалася. Таким чином, не зрозуміло, яким чином комісія дійшла висновку, що залиття сталося саме з вини відповідачки та внаслідок недбалого користування мешканців вище розташованої квартири АДРЕСА_2 , належній відповідачу, сантехнічним обладнанням (зливним бачком до унітазу). Інших доказів про причетність відповідача до залиття квартири позивача останньою не надано.

Таким чином, суд не приймає до уваги наданий позивачкою акт від 28 червня 2023 року № 98 як належний і достовірний доказ того, що залиття квартири АДРЕСА_6 , сталося з причини неналежного користування сантехнічним обладнанням (зливним бачком до унітазу) мешканцями квартири АДРЕСА_2 та з вини відповідачки.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України вказано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На порушення вимог процесуального законодавства доказів на підтвердження вини відповідачки у заподіянні позивачці майнової школи суду не надано.

Зі звіту про оцінку майна Агентства експертної оцінки України, наданого позивачем для підтвердження розміру матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, вбачається, що при визначенні величини збитку оцінювачем були використані лише надані позивачем фотознімки та акт від 28.06.2023 року № 98, який не може бути належним і допустимим доказом заподіяння ОСОБА_2 майнової шкоди, оскільки складений з порушенням вищевказаних Правил.

Суд також не приймає до уваги покази свідків, допитаних під час розгляду справи, які, у свою чергу, не змогли достовірно підтвердити обставини залиття квартири позивача, натомість їх пояснення свідчать про те, що члени комісії, які складали та підписали акт про залиття, ні квартиру позивача, ні квартиру відповідача не оглядали, акт складений не в день залиття, а в інший день; свідки підтвердили лише застарілі плями залиття.

Ураховуючи те, що позивачкою не надано доказів на підтвердження вини відповідача у завданій їй шкоді, безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між винними діями відповідача та завданою їй матеріальною шкодою внаслідок залиття квартири, як і не надано доказів на підтвердження розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1166, 1167, 1172, 1187 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-82, 133, 134, 137, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи, - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 03.11.2025 року.

Суддя Євген ХАЙНАЦЬКИЙ