Слобідський районний суд міста Харкова
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року

Слобідський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Боговського Д.Є.,

за участю секретаря судового засідання Білоконь І.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, треті особи Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чижова Н.А., Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити їй додатковий тримісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті її матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.03.2003 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

ОСОБА_1 подано до суду уточнену позовну заяву, в якій остання просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті її матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 , а також визнати такими, що порушують її права, рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.06.2021 за № 418 та від 21.07.2021 за № 562, скасувавши їх в частині права проживання малолітньої ОСОБА_3 у вказаній квартирі.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чепенко О.І. просив прийняти до розгляду уточнену позовну заяву з огляду на той факт, що про обставини наявності рішень Харківської міської ради щодо закріплення права проживання малолітньої ОСОБА_3 вони дізнались лише після надання відзиву Харківської міської ради.

Представник Харківської міської ради Рєзанов А.Б. заперечував проти прийняття до розгляду уточненої позовної заяви посилаючись на те, що не допускається одночасна зміна предмету та підстав позову, про що свідчать висновки Великої Палати Верховного суду.

Вирішуючи питання щодо можливості прийняття до розгляду уточненої позовної заяви, суд приходить до наступного.

Так, згідно із частинами першою та четвертою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пункти 4, 5 частини другої статті 175 ЦПК України).

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору (частина шоста статті 175 ЦПК України).

Отже, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів - предмета і підстави позову (постанова Верховного Суду від 09 липня 2020 року по справі № 922/404/19).

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, провадження № 14-473цс18).

Відтак, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Отже, зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 3 ст. 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмету позову не допускається. Верховний Суд вказує, що якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з Цивільного процесуального кодексу України і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог. Зокрема, такий правовий висновок надано Верховним Судом у рішенні від 13 березня 2018 року в справі № 916/1764/17.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 922/2575/19, у постанові Верховного суду від 22 липня 2021 року по справі № 910/18389/20.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

При цьому, Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.

З урахуванням змісту уточненої позовної заяви ОСОБА_1 та раніше поданої нею позовної заяви, суд розцінює уточнену позовну заяву позивача і як зміну предмету позову, і зміну підстав позову.

При цьому, як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 657/1024/16-ц, оскільки положення частини третьої статті 49 ЦПК України виключають можливість одночасної зміни предмета і підстав позову, то у разі подання позивачем заяви у підготовчому засіданні, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, суд повинен відмовити у прийнятті такої заяви та повернути заявникові. Водночас позивач не позбавлений прав звернутися до суду з новим позовом у встановленому законом порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у прийнятті уточненої позовної заяви ОСОБА_1 про визнання права власності та оскарження рішень органу місцевого самоврядування та повернути її заявникові.

Керуючись ст. 49, 188, 258, 260, 261 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті до розгляду уточненої позовної заяви ОСОБА_1 до Харківської міської ради, Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, ОСОБА_3 , третя особа - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чижова Н.А., про визнання права власності та оскарження рішень органу місцевого самоврядування, та повернути її заявнику.

Роз`яснити, що позивач не позбавлений прав звернутися до суду з новим позовом у встановленому законом порядку.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя -Д. Є. Боговський