КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 753/19479/25

04 грудня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Козій Дар`ї Олександрівни на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 30 вересня 2025 року, постановлену під головуванням судді Комаревцевої Л.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Київській та Чернігівських областях про визнання недійсним договору, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Київській та Чернігівських областях про визнання недійсним договору.

18 вересня 2025 року ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 19 вересня 2025 року заяву представника позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Київській та Чернігівських областях про визнання недійсним договору - задоволено частково.

24.09.2025 представник відповідача звернувся до суду заяву про скасування заходів забезпечення позову.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 23.09.2025 ОСОБА_2 разом з приватним виконавцем Павлюком Назаром Васильовичем, нібито з метою виконання ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 19.09.2025 про забезпечення позову по вищевказаній судовій справі № 753/19479/25, намагалися протиправно заволодіти майном ОСОБА_1 , а саме автомобілем марки MERСEDES-BENZ модель G 500, VIN НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , єдиним законним власником якого з 10.09.2025 є ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 10.09.2025 ОСОБА_1 з 10.09.2025 є єдиним законним власником вищевказаного автомобіля. З 10.09.2025 ОСОБА_2 перешкоджає ОСОБА_1 користуватися її автомобілем.

Зазначає, що висновки суду, які здійсненні в ухвалі від 19.09.2025 відносно того, що «накладення арешту на майно, не призведе до обмеження прав відповідача-2, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача», спростовуються діями ОСОБА_2 та приватного виконавця Павлюка Назара, які 23.09.2025 намагались «на підставі» ухвали від 23.09.2025 заволодіти майном. Також, положення ухвали від 19.09.2025 відносно того, що «предмет позову у даній справі про визнання недійсним договору, є взаємопов`язаний зі способом забезпечення позову в частині накладення арешту на автомобіль MERCEDES-BENZ модель G 500, 2020 року випуску, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Позивачем обґрунтовано в цій частині наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача» є необґрунтованими та спростовується навіть положеннями позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, на яку представник позивача посилається, оскільки так званий договір позики, який нібито «укладено» між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , містить дату, станом на яку ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_1 , тому, навіть, якщо припустити можливу наявність такого боргу, то половину має право отримати ОСОБА_1 , внаслідок чого неможливе забезпечення позову щодо майна особи, яка має право на половину так званого боргу, якби він в дійсності був би.

Зазначає, що автомобіль MERCEDES-BENZ модель G 500, 2020 року випуску належить відповідачу, позивач не має жодних прав власника. Отже, ухвалою від 19.09.2025, яка постановлена судом без перевірки дійсних обставин справи, порушено право ОСОБА_1 на мирне володіння зазначеним автомобілем. Вважає, що позивач без жодного належного, допустимого, достатнього, належного та достовірного доказу стверджував, що нібито існують ризики щодо відчуження автомобіля, до якого позивач ніколи не мав жодного права власності, внаслідок чого 23.09.2025, щоб вберегти свою власність, ОСОБА_1 була вимушена звернутися до поліції, щоб в межах кримінального провадження за її заявами автомобіль було доставлено на автомайданчик поліції для зберігання.

Зазначає, що існування заходів забезпечення позову порушує право відповідача на мирне володіння майном, внаслідок чого мають бути скасовані заходи забезпечення позову, які були вжиті на підставі незаконної заяви про забезпечення позову.

З огляду на вище викладене просив суд скасувати заходи забезпечення позову.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 30 вересня 2025 року заяву представника відповідача про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою суду від 19.09.2025 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Київській та Чернігівських областях про визнання недійсним договору залишено без задоволення.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Козій Д.О. подала апеляційну скаргу в якій просила суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення яким скасувати заходи забезпечення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що оскаржувана ухвала порушує невід`ємне та законне право ОСОБА_1 на доступ до судочинства та на розгляд її справи справедливим судом в дусі змагальності.

Вказує на те, що не погоджується з висновками суду першої інстанції відносно того, що позивач не мав прав власності на автомобіль не спростовує обґрунтованості заходу забезпечення позову, який було застосовано на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 19.09.2025, оскільки спір щодо визнання договору недійсним перебуває у провадженні суду. Твердження Представника Відповідача Козій Д.О. не спростовують висновки суду щодо правомірності накладення арешту на автомобіль, а позиції сторін щодо правової оцінки дій позивача та приватного виконавця не свідчать про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову. Судом відповідно до ухвали від 19.09.2025 надано оцінку ризиків можливого відчуження автомобіля.

Вважає, що вказані висновки суду першої інстанції є не тільки абсурдними, а є протиправними та такими, що суперечать нормам права.

Зазначає, що позивач без жодного належного, допустимого, достатнього, належного та достовірного доказу стверджував, що нібито існують ризики щодо відчуження автомобіля, до якого позивач ніколи не мав жодного права власності.

01 грудня 2025 року до Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_2 адвоката Пономаренко К.П. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник зазначав, що не погоджується з доводами апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

В судове засідання з`явився представник ОСОБА_2 адвокат Пономаренко К.П., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_3 та третя особа: Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Київській та Чернігівських областях про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись засобами електронного зв`язку. Відповідно до звіту про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду, поштова кореспонденція була доставлена 14 листопада 2025 року.

З огляду на вище викладене колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності не з`явившихся сторін.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову суд першої інстанції посилався на те, що судом відповідно до ухвали від 19.09.2025 надано оцінку ризиків можливого відчуження автомобіля. З урахуванням принципу рівності сторін (ст. 12 ЦПК України) та забезпечення справедливого балансу між правами відповідача та позивача, підстави для скасування забезпечення позову відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Відповідно до частини першої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Забезпечувальні заходи скасовуються судом шляхом постановлення процесуального рішення - ухвали. Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Із огляду на викладені норми права, суд першої інстанції установивши, що на час подання відповідачем клопотання про скасування заходів забезпечення позову рішення по суті спору, яке набрало законної сили, не було ухвалено, дійшов обґрунтованого висновку, що подане клопотання є передчасним, оскільки подано до закінчення розгляду справи по суті, на забезпечення виконання якого й було ухвалено судове рішення про накладення арешту на автомобіль.

Підстав вважати, що оскаржуване судове рішення порушує майнові права відповідача, колегія суддів не вбачає, оскільки, згідно частини шостої статті 158ЦПК України відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою.

Оскільки, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Козій Дар`ї Олександрівни залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 30 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 08 грудня 2025 року

Головуючий: Судді: