Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Бедьо В.І., за участю секретаря судового засідання Малиновська І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою представника позивача Паладич А, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Свеа Фінанс» звернулося з позовом до ОСОБА_1 з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1573049 від 16.06.2024 року в сумі 102 149,99 грн., з яких 22 699,99 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 68 10,00 грн. - сума заборгованості по несплаченим відсоткам; 11 350, 00 грн. пеня; 2422,40 грн. судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, 16.06.2024 року ОСОБА_1 було укладено кредитний договір з ТОВ «Селфі Кредит», однак відповідач не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.

29.01.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено Договір Факторингу № 01.02-03/25, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) ТОВ «Свеа Фінанс» за плату належні йому Права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» Права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників № 01.02-03/25 від 29.01.2025 року до Договору Факторингу № 01.02-03/25 від 29.01.2025, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 102 149,99 грн.

Заяви (клопотання) учасників справи.

15.09.2025 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 подала до суду клопотання про зупинення розгляду справи.

17.09.2025 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 подала до суду клопотання про зупинення провадження у справі.

22.09 2025 року до суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 про відкладення розгляду справу, у зв`язку із знаходженням на бойовому завданні, що унеможливлює особисту участь у судових засіданнях.

20.10.2025 року ОСОБА_1 через Канцелярію суду подала заяву, згідно якої просить розглядати цивільну справу № 308/13046/25 без її участі, просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена шляхом направлення їй смс-повідомлення про виклик в судове засідання на номер телефону, зазначений у позовній заяві, яке нею було отримано, подала до суду заяву про розгляд без її участі.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Інші процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2025 року вказана справа передана на розгляд судді Бедьо В.І.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.09.2025 року відкрито провадження у справі, було постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.10.2025 року закрито провадження у справі, було постановлено призначити цивільну справу до судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 16.06.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 1573049, за умовами якого Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату в сумі позики. Кредит надається строком на 360 днів до 10.06.2025, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, стандартна процентна ставка становить 1,5 % в день, знижена процентна ставка становить 0.9 % в день та застосовується у випадку, якщо Споживач, як учасник Програми лояльності Товариства, до 16.07.2024 або протягом трьох календарних днів, . за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 122580 грн. 1.8.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 118494 грн. 1.9. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: 1.9.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 9089.90 % річних. 1.9.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 5784.47 % річних. 1.10. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: 1.10.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 145280 грн. 1.10.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 141194 грн..

ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання виконало та надало ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 22 700,00 гривень.

29.01.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено Договір Факторингу № 01.02-03/25, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) ТОВ «Свеа Фінанс» за плату належні йому Права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» Права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників № 01.02-03/25 від 29.01.2025 року до Договору Факторингу № 01.02-03/25 від 29.01.2025, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 102 149,99 грн.

Будь-яких доказів того, що відповідач повернув кредит та нараховані відсотки у строк, передбачений умовами договору, матеріали справи не містять.

Оцінка Суду.

Між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.

Специфіка спірних правовідносин свідчить, що для правильного вирішення спору необхідно дати відповідь на такі ключові питання:

1) Чи було укладено договір позики з відповідачем?

2) Чи були надані відповідачу кредитні кошти?

3) Чи наявні підстави для стягнення заборгованості і якщо так, то в якому розмірі?

Відповідаючи на вказані питання у справі, суд звертає увагу на наступне.

Згідно із матеріалами справи відповідач підписав кредитний договір за допомогою одноразового ідентифікатора.

Указаний договір підписано сторонами з використанням електронного підпису відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора K873.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Абзац другий частини другої статті 639 Цивільного кодексу України (даліЦК) передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК).

Вказану позицію детально розкрив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20)), яка враховується Судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК).

З позовної заяви вбачається факт укладання 16.06.2024 року ОСОБА_1 кредитного договору з ТОВ «Селфі Кредит». Наведене підтверджує укладення кредитного договору і виникнення зобов`язань між сторонами.

Отримання коштів відповідачем в розмірі 22 700,00 грн. підтверджується доказами, наданими позивачем, кошти за договором позики було переведено на картковий рахунок чотири останні цифри якого 3414, які суд приймає до уваги.

Зазначені обставини ОСОБА_1 в порушення статей 12, 81 ЦПК не спростувала.

Суд звертає увагу на особливості доказування в цивільному процесі і наголошує на тому, що відповідач побудував свою позицію на концепції «негативного доказу» (див. для прикладу постанову Верховного Суду від 27 травня 2020 року по справі №2-879/13 (провадження № 61-10802св18).

Сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Згідно зі статтею 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківською таємницею є інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк. Банківською таємницею, зокрема, є інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини.

Тобто, позивач не має доступу до виписки з банківської картки відповідачки та не може такий отримати, оскільки така виписка становить банківську таємницю захищену законодавством.

Щодо відсутності квитанцій та будь-яких доказів перерахування йому коштів за договорами, то це не є обов`язковою умовою для підтвердження наявності заборгованості та користування кредитними коштами.

Так, у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2025 у справі №753/16762/15-ц, касаційний суд виснував, що факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо.

В даному випадку, факт видачі кредитних коштів підтверджується фактом укладення Кредитного договору, а також факт користування відповідача такими, оскільки за кредитним договором № 1573049 від 16.06.2024 відповідачу було надано 22 700,00 гривень у користування, однак як слідує з розрахунку заборгованості по даному договору, то заборгованість становить суму 102 149,99 грн., з яких 22 699,99 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 68 10,00 грн. - сума заборгованості по несплаченим відсоткам; 11 350, 00 грн. пеня.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (ст. 1078 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначна грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Доказів погашення заборгованості за кредитним договором № 1573049 первісному кредитору відповідач не надав.

Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за відсотками.

За змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18.

За умовами договору позики № 1573049 від 16.06.2024 року, укладеного між ТОВ «ТОВ «Свеа Фінанс» та ОСОБА_1 за умовами якого Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики,або достроково, та сплатити Позикодавцю плату в сумі позики. Кредит надається строком на 360 днів, денна процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, відповідно до Розділу 1 Кедитного договору.

Отже, ТОВ «Свеа Фінанс» має право на стягнення відсотків за користування кредитними коштами.

Станом на дату звернення до суду нарахована заборгованість за відсотками, становить 68 100,00 грн., то суд враховує наступне.

Так, відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону № 1357-IX від 25 серпня 2024 року), яка діяла в період з 06 грудня 2024 року по 10 червня 2025 року під час нарахування відповідачці процентів за користування кредитом в сумі 68 100,00 грн., військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовои осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 є учасником бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_1 від 21 листопада 2024 року) та наразі проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 з 06 грудня 2024 року та приймає безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в період з 2022 по теперішній час.

До того ж, як вбачається з витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_3 солдата ОСОБА_2 призначено наказом начальника ГШенерального штабу ЗСУ від 30 листопада 2024 року № 1629-РС на посаду оператора інформаційно-аналітичної групи штабу в/ч НОМЕР_3 ; довідки командира військової частини НОМЕР_3 від 10 липня 2025 року № 481, матрос ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом в в/ч НОМЕР_3 .

Тобто, в період з 21 листопада 2024 року по 10 червня 2025 року під час нарахування відповідачу процентів за договором позики від 16 червня 2024 року № 1573049 в сумі 68 100,00 грн., останній, як військовослужбовець, який безпосередньо брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, мав право на пільги, які визначені, зокрема, в п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а тому вказані відсотки позичальником ТОВ «Селфі Кредит» були нараховані безпідставно.

Отже, з урахуванням викладеного суд не погоджується з позицією позивача щодо нараховування первісним кредитором відсотків за користування кредитом та приходить до висновку про наявність підстав для застосування до укладеного з відповідачем договору позики від 16.06.2024 вимог п. 15 ст. 14 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у частині не нарахування відсотків за користування кредитом в період з 21.11.2024 р. по 10.06.2025 р..

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Свеа Фінанс» слід стягнути заборгованість по відсотках в сумі 44 605,50 грн., задовольнивши частково позовні вимоги в частині стягнення відсотків.

Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості за пенею в розмірі 11 350,00 грн суд зазначає наступне.

З 24.02.2022 відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено режим воєнного стану.

15.03.2020 Верховна Рада України прийняла Закон України № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено новими пунктом 18 відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Також розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 6-1, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені ч. 2 ст. 3 Закону. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем".

Із зазначеного слідує, що законодавцем звільнено позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦПК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022 та такі нарахування підлягають списанню.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за пенею в розмірі 11 350,00 грн. є необґрунтованими і до задоволення не підлягають.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За вимогами ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, у відповідності до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 2422,40 грн сплаченого судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати за сплачений судовий збір в розмірі 1 596,09 грн. (2422,40 грн * 67 305,49 грн / 102 149,99 грн).

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 141, 260, 263, 265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», (, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, будинок 8) заборгованість за Договором № 1573049 від 16.06.2024 року у розмірі у розмірі 67 305,49 (шістдесят сім тисяч тристо п`ять) гривень 49 копійок, з яких 22 699, 99 (двадцять дві тисячі шістсот дев`яносто дев`ять) гривень 99 копійок сума заборгованості за основною сумою боргу; 44 605, 50 (сорок чотири тисячі шістсот п`ять) гривень 50 копійок сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», (, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, будинок 8) судовий збір у розмірі 1 596,09 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто шість) гривні 09 коп.

В іншій частині позовних вимог ТОВ «Свеа Фінанс» - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Ужгородського

Міськрайонного суду

Закарпатської області Бедьо В.І.