Справа № 587/3869/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2025 року Сумський районний суд Сумської області у складі головуючого судді Вортоломей І. Г., за участю секретаря судового засідання Бондаренко О. М., представника позивача ОСОБА_1 , представників відповідача Плохути О. В., Лобанова М. Б., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання про забезпечення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна,

ВСТАНОВИВ:

До початку підготовчого судового засідання представником відповідача ОСОБА_3 адвокатом Лобановим М. Б. подано заяву про забезпечення витрат на правову допомогу з огляду на те, що в діях позивачки вбачаються ознаки зловживання правом на позов, позовна заява охоплює все майно відповідача, навіть те, яке отримане від приватизації, набуте до шлюбу та під час фактично припинених сімейних відносин. Позивачка ніде не працює та не має доходів від підприємницької діяльності, відсутнє майно на території України, яке б могло задовольнити судові витрати відповідача, а джерелом доходу позивачки є лише допомога від країни Швейцарії, як біженцям з України, вказана допомога може бути припинена в будь-який час. Таку допомогу позивачка повинна витрачати на утримання дітей та створення їм нормальних умов для їх проживання за кордоном, а не на судові витрати. Просить забезпечити витрати на правову допомогу відповідача шляхом зобов`язання ОСОБА_2 внести на депозитний рахунок Сумського районного суду Сумської області грошову суму у розмірі 580000,00 грн. для забезпечення відшкодування витрат відповідача на професійну правничу допомогу, яка надається адвокатами на підставі договору №7 від 21 серпня 2025 року та договору №б/н від 15 серпня 2025 року.

Позивачка ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час повідомлена належним чином.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Бойкініч Р. С. в підготовчому судовому засіданні заперечував проти цього клопотання.

У підготовчому судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та його представники адвокат Лобанов М. Б. та ОСОБА_4 підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Аналізуючи доводи заявника, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до позивачки вимоги про забезпечення витрат на правову допомогу з таких підстав.

Дійсно, відповідно до ч. 1 ст. 135 ЦПК України суд може зобов`язати сторони внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат, пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією, про що постановляє ухвалу (забезпечення судових витрат).

Відповідно до ч. 4 ст. 135 ЦПК України як захід забезпечення судових витрат суд з урахуванням конкретних обставин справи має право за клопотанням відповідача, зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу).

Таке забезпечення судових витрат застосовується, якщо: 1) позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов; або 2) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Забезпечення судових витрат також може бути застосоване, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Зазначені процесуальні норми щодо забезпечення судових витрат, виходячи з їх змісту, не є імперативними.

Згідно із положенням ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Статтею 9 Конституції України передбачає, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Вказані правовідносини з огляду дотримання ст. 6 Конвенції зазначені в таких рішеннях.

Кожен має право на судовий розгляд справи, що стосується його "цивільних прав та обов`язків". Таким чином, у статті 6 § 1 представлено "право на суд" разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (Golder v. the United Kingdom (Голдер проти Сполученого Королівства), § 36)

Право на доступ до суду має "застосовуватися на практиці і бути ефективним" (Bellet v. France (Белі проти Франції), § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа "повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права" (Bellet v. France (Белі проти Франції), § 36; Nunes Dias v. Portugal (Нун' єш Діаш проти Португалії) (dec.)

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Perez de Rada Cavanilles v. Spain (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії), § 49; Miragall Escolano v. Spain (Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії), § 38; Societe anonyme Sotiris and Nikos Koutras ATTEE v. Greece (Societe anonyme Sotiris and Nikos Koutras ATTEE проти Греції), § 20; Beles and others v. the Czech Republic (Белеш та інші проти Ческьої Республіки),, § 50; RTBF v. Belgium (RTBF проти Бельгії), §§ 71, 72, 74);

Право на суд включає не лише право звертатися до суду, а також право на вирішення спору судом (Kutic v. Croatia (Кутіч проти Хорватії), § 25 і § 32 стосовно призупинення провадження; Acimovic v. Croatia (Ачімовіч проти Хорватії), § 41; Beneficio Cappella Paolini v. San Marino (Бенефічіо Капела Паоліні проти Сан- Марино), § 29 стосовно відмови у правосудді).

Отже, судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на доступ до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції, на справедливий суд.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка має у власності земельну ділянку та автомобіль, в установленому порядку зареєстрована на території України, скористалась судовим захистом порушених на її думку прав, будь-яких доказів того, що позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом матеріали справи не містять та представником відповідача не подані.

Крім того, суд зазначає, що для позивачки внесення 580000,00 грн у якості забезпечення витрат відповідача на правову допомогу є надмірним тягарем, враховуючи також те, що ці витрати майже у 192 рази перевищують розмір встановленого у 2025 році прожиткового мінімуму (580000,00 грн : 3 028,00 грн. = 191,54), а отже фактично обмежить доступ позивачки до суду у разі не внесення грошової суми на депозит суду.

Аналізуючи все вищевикладене, приймаючи до уваги обставини, викладені в позові, обставини викладені у заяві представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Лобанова М. Б., суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання про забезпечення витрат на правову допомогу через необґрунтованість та недоведеність належними доказами, а також враховує те, що в разі задоволення клопотання, вказане може істотно обмежити доступ позивачки до правосуддя, що суперечитиме вимогам статті 55 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись ст. ст. 135, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Лобанова Миколи Борисовича про забезпечення витрат на правову допомогу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на вказану ухвалу суду можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду у цій справі.

Суддя І. Г. Вортоломей