Номер провадження: 22-ц/813/4707/25
Справа № 504/3456/23
Головуючий у першій інстанції Вінська Н. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2025 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Сєвєрової Є.С.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу керівника Доброславської окружної прокуратури у справі за позовом заступника керівника Доброславської окружної прокуратури Одеської області Галіцина О.С. в інтересах держави в особі Южненської міської ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішень державних реєстраторів про реєстрацію права власності, на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області, постановлену під головуванням судді Вінської Н.В. 24 лютого 2025 року у с. Доброслав Одеської області,

встановила:

У серпні 2024 року заступник керівника Доброславської окружної прокуратури Одеської області Галіцин О.С звернувся до суду із зазначеним позовом про визнання незаконним та скасування рішень державних реєстраторів про реєстрацію права власності, в якому просив:

1. Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області Марінової К.А., яким прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер рішення: 57569984 від 12 квітня 2021 року щодо об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227).

2. Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора юридичного департаменту Одеської міської ради Гаврющенко О.В., яким прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер рішення: 54637399 від 13 жовтня 2020 року щодо об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227).

Позовна заява подана відповідно до ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», а звернення прокуратури із позовом в інтересах держави обґрунтовано тим, що оскільки повноваження власника зазначеної земельної ділянки, розташованої на території Одеської області, від імені держави здійснює Одеська обласна військова адміністрація, а посадові особи Держгеокадастру та його територіальних органів, які є державними інспекторами у сфері контролю за використанням і охороною земель, не вжили заходів щодо усунення перешкод у реалізації права розпорядження землями оборони в межах своїх повноважень, цей позов подано прокурором.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 лютого 2025 року у задоволенні клопотання представника відповідача Береза О.О. про залишення позовної заяви без руху відмовлено. Клопотання представника відповідача Береза О.О. про повернення позовної заяви прокурору задоволено частково. Позов заступника керівника Доброславської окружної прокуратури Одеської області Галіцина О.С. в інтересах держави в особі Южненської міської ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішень державних реєстраторів про реєстрацію права власності залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі керівник Доброславської окружної прокуратури Одеської області просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Южненською міською радою заходи позовного характеру щодо визнання незаконними та скасування рішень державних реєстраторів про реєстрацію права власності відповідача на спірну базу відпочинку не вживались, обмежившись лише позовом про припинення права власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомості, що свідчить про бездіяльність органу місцевого самоврядування.

Таким чином, бездіяльність щодо захисту інтересів держави полягає у тому, що Южненська міська рада, будучи обізнаною про факт порушення інтересів територіальної громади і держави в цілому, маючи відповідні повноваження для її захисту, з метою такого захисту із позовом про скасування рішень державних реєстраторів до суду не звернулась.

Ухвала суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про залишення позовної заяви без руху до суду апеляційної інстанції сторонами не оскаржувалась, а тому перегляду в апеляційному порядку не підлягає.

Сторони про розгляд справи на 21 жовтня 2025 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явився прокурор.

17 жовтня 2025 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга керівника Доброславської окружної прокуратури Одеської області підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Згідно положень ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, прокурор у позовній заяві посилався на те, що Южненською міською радою не вживались заходи позовного характеру щодо визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності спірної бази відпочинку, міська рада обмежилась лише позовом про припинення права власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомості площею 2394,3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що свідчить про бездіяльність органу місцевого самоврядування. Бездіяльність щодо захисту інтересів держави полягає у тому, що Южненська міська рада, будучи обізнаною про факт порушення інтересів територіальної громади і держави в цілому, маючи відповідні повноваження для їх захисту, з метою такого захисту до суду не звернулась. Так, прокурор вказував, що Доброславською окружною прокуратурою в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» направлено запит від 09 січня 2023 року за № 5 8-87вих-23 до Южненської міської ради, в якому зазначено про вищевказані порушення інтересів держави, а також про необхідність вжиття заходів реагування.

Згідно листа Южненської міської ради від 27 січня 2023 року прокуратуру повідомлено, що заходи позовного характеру щодо визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності спірної бази відпочинку, звільнення земельної ділянки шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва не вживаються, оскільки міською радою подано цивільний позов до ОСОБА_1 про припинення права власності на об`єкт нерухомості (справа № 504/581/22).

Листом від 24 січня 2023 року за вих №58-292ВИХ-23 прокурор повідомив Южненську міську раду Одеського району Одеської області про, те що прокуратурою підготовлено цивільний позов в інтересах держави в особі Южненської міської ради Одеського району Одеської області про скасування державної реєстрації права приватної власності на базу відпочинку та знесення самовільно збудованих об`єктів нерухомого майна, та про скерування позову до Одеського окружного адміністративного суду.

Листом від 16 серпня 2023 року за вих №58-3023ВИХ-23 прокурор повідомив Южненську міську раду Одеського району Одеської області про, те що ним подано позовну заяву до Комінтернівського районного суду Одеської області в інтересах держави в особі Южненської міської ради Одеського району Одеської області із позовними вимогами про:

1. Визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області Марінової К.А., яким прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер рішення: 57569984 від 12 квітня 2021 року щодо об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227).

2. Визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора юридичного департаменту Одеської міської ради Гаврющенко О.В., яким прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер рішення: 54637399 від 13 жовтня 2020 року щодо об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно ч.ч. 3-4 ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 185 цього Кодексу.

Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилають до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».

Аналіз ч. 3 ст. 56 ЦПК України у взаємозв`язку з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави вважати, що участь прокурора в судовому процесі стає можливою за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтвердження відсутності такого органу.

Згідно з абз. 1 та 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (ч. 3).

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абз. 1-3 ч. 4 ст. 23 Закону).

Таким чином, прокурор може представляти інтереси держави в суді лише в двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

При цьому, для підтвердження підстав для представництва, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої палати Верховного суду від 06 липня 2021 року у справі №911/2169/20 (провадження №12-20гс21) (п.п. 8.38, 8.40 даної постанови).

Поняття «компетентний орган» вживається в значенні органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Перевіряючи наявність підстав для представництва Южненської міської ради Одеського району Одеської області прокурором у даній справі, судом першої інстанції прийнято до уваги, що у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків щодо застосування норм права:

- прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган, а також у разі його відсутності. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч. 4 цієї статті (аб.1, 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»);

- наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідний компетентний орган. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва, прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абз. 1-3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»);

- прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає компетентний орган. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача;

- оскільки повноваження органів влади, зокрема й щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень у компетентного органу здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах;

- якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність компетентного органу, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу. Процедура, передбачена абз. 3 і 4 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18 зазначено, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Також Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати, та в таких справах виникають підстави для залишення позову без розгляду (п. 54 постанови).

У висновку про застосування норм права Велика Палата Верховного Суду зазначила, що ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва. Якщо суд після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду.

Відтак, прокурор може звернутися до суду з позовом лише у випадку відсутності відповідного компетентного органу або нездійснення чи неналежного здійснення останнім чи іншим суб`єктом відповідних владних повноважень. При цьому прокурор повинен обґрунтувати наявність підстав такого представництва та надати докази на підтвердження того, що він попередньо повідомляв про це відповідні компетентні органи, які мали б самостійно захищати інтереси держави.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

У даному випадку, Южненською міською радою Одеського району Одеської області було подано цивільний позов до ОСОБА_1 про припинення права власності на об`єкт нерухомості (справа № 504/581/22), у задоволенні якого рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 05 травня 2023 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 26 лютого 2024 року, було відмовлено.

Верховний Суд постановою від 09 жовтня 2024 року залишив без змін без змін вказані судові рішення.

У той же час, Южненська міська рада Одеського району Одеської області, будучі обізнаною про факт порушення інтересів територіальної громади, маючи відповідні повноваження для їх захисту звернулась до суду, з метою такого захисту із позовом про скасування рішень державних реєстраторів до суду не зверталась.

Листом від 09 січня 2023 року за № 5 8-87вих-23 прокурором було повідомлено Южненську міську раду Одеського району Одеської області про виявлені порушення інтересів держави, однак, Южненською міською радою Одеського району Одеської області була допущена бездіяльність, яка виразилась у нездійсненні захисту інтересів держави протягом розумного строку.

Вказані обставини, у їх сукупності, свідчать про неналежне здійснення уповноваженим органом своїх обов`язків у сфері контролю за розпорядженнями землями територіальної громади та надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, що призвело до реєстрації права власності нерухомого майна за ОСОБА_1 частково на земельній ділянці, яка останньому у власність або користування не передавалась, що підтверджує наявність «виключного випадку» для звернення прокурора із даним позовом до суду.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді під час розгляду даної справи, що призвело до помилкового залишення без розгляду позову заступника керівника Доброславської окружної прокуратури Одеської області Галіцина О.С. в інтересах держави в особі Южненської міської ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішень державних реєстраторів про реєстрацію права власності.

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, не з`ясував обставини справи, у зв`язку із чим ухвала Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 лютого 2025 року підлягає скасуванню, а цивільна справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу керівника Доброславської окружної прокуратури задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 лютого 2025 року скасувати.

Цивільну справу за позовом заступника керівника Доброславської окружної прокуратури Одеської області Галіцина О.С. в інтересах держави в особі Южненської міської ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішень державних реєстраторів про реєстрацію права власності направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 24 листопада 2025 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе