Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 311/3036/21
Провадження №: 6/332/133/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суду м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Погрібної О.М., при секретарі судового засідання Паніній Л.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Запоріжжя заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», стягувач Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», боржник ОСОБА_1 , про заміну стягувача у виконавчому листі, шляхом заміни стягувача його правонаступником,

встановив:

До Заводського районного суду м. Запоріжжя області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», стягувач Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», боржник ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому листі.

В обґрунтування заяви зазначили, що рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 29 вересня 2021 року позовні вимоги задоволено.

Василівський районний суд Запорізької області видав виконавчий документ № ЄУН 311/3036/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ТАСКОМБАНК»заборгованості за кредитним договором.

26.05.2025 МІЖ АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № Н1/11/30-Ф, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 106/3588698-СК від 07 червня 2017р., укладеним між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Станом на день подання заяви до суду, рішення Василівського районного суду Запорізької області по справі ЄУН 311/3036/21 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь АТ «ТАСКОМБАНК», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ЄАПБ», залишається не виконаним, ОСОБА_1 не погашає заборгованість та ухиляється від самостійного виконання даного рішення суду.

Відповідно до Указу Президента України № 64/222 «Про введення воєнного стану в Україні» з урахуванням положень ст.3 Конституції України та на підставі наказу голови Василівського районного суду Запорізької області № 3 від 28.02.2022 року Василівським районним судом Запорізької області тимчасово зупинено здійснення судочинства.

На підставі розпорядження Верховного Суду №4/0/9-22 від 10.03.2022 територіальну підсудність судових справ Василівського районного суду Запорізької області визначено за Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

На підставі розпорядження Верховного Суду № 49/0/9-22 від 14.09.2022 територіальну підсудність судових справ Василівського районного суду Запорізької області змінено на Заводський районний суд м.Запоріжжя.

Ухвалою судді від 29 серпня 2025 року ініційовано питання про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі ЄУН №311/3036/21, яку було розглянуто Василівським районним судом Запорізької області.

Відповідно до ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2025 року, відновлено втрачене судове провадження в об`ємі тих процесуальних документів, що містяться в Автоматизованій системі документообігу Василівського районного суду Запорізької області, доступ до яких надано Заводському районного суду м.Запоріжжя та у Єдиному державному реєстрі судових рішень по цивільній справі ЄУН 311/3036/21, а також матеріали, надані представником АТ «ТАСКОМБАНК».Зазначене судове рішення набрало законної сили.

Представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» в судове засідання не прибув, в поданій заяві просив провести судове засідання без участі представника заявника, заявлені вимоги підтримує.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, був повідомлений про розгляд справи належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник АТ «ТАСКОМБАНК» в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника.

Неявка сторін не перешкоджає розгляду даної справи.

З огляду на положення ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Судом встановлено, що рішенням Василівського районного суду Запорізької області по цивільній справі ЄУН 311/3036/21 від 29 вересня 2021 року, позовні вимоги задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (01032, м. Київ, вулиця С.Петлюри, будинок 30, код ЄДРПОУ - 09806443, розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 , МФО - 339500) заборгованість за кредитним договором №106/3588698-СК від 07 червня 2017 року в розмірі 88 489 грн 69 коп, витрати з оплати судового збору в сумі 2270 грн 00 коп, а всього 90759 (дев`яносто тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 69 копійок.

На підставі виконавчого листа № 311/3036/21, виданого 29 вересня 2021 року, Василівським районним судом Запорізької області за результатами прийнятого рішення вирішено: «Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (01032, м. Київ, вулиця С.Петлюри, будинок 30, код ЄДРПОУ - 09806443, розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 , МФО - 339500) заборгованість за кредитним договором №106/3588698-СК від 07 червня 2017 року в розмірі 88 489 грн. 69 коп., витрати з оплати судового збору в сумі 2 270 грн. 00 коп., а всього 90 759 (дев`яносто тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 69 копійок.».

З наданих суду копій договорів та інших документів вбачається, що 26.05.2025 між АТ «Таскомбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № НІ/11/30-Ф, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 106/3588698-СК від 07 червня 2017р., укладеним між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Відповідно до інформації відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про виконавче провадження, встановлено, що за результатами пошуку в автоматизованій системі виконавчих проваджень, встановлено, що відкритих виконавчих проваджень відносно боржника ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на користь АТ «Таскомбанк» у Василівському відділі державної виконавчої служби у Василівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) не перебуває.

Відповідно до ч.5 ст.15 Закону України "Про виконавче провадження"у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від право попередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником.

Отже, за змістом ст.512 ЦК України, ст.442 ЦПК та ст.15 Закону України" Про виконавче провадження" у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється його правонаступником. У разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 Закону України "Про виконавче провадження", за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові №2-7763/10 від 08.02.2022 року.

Відповідно до положень ст.124 Конституції України та ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали чинності, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Також, суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини зазначає, що право на судовий розгляд, гарантований ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

Зокрема, у п.40 Рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», п.19 Рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2004 року у справі «Михайленки та інші проти України», Суд наголошує, що п.1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб п.1 ст.6 Конвенції детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення ст.6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст.6 (див. також рішення у справі «Бурдов проти Росії», заява № 589498/00, п. 34).

У своєму рішенні у справі Шмалько проти України від 20/07/2004 Європейський суд з прав людини зазначив, що передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Тобто, практика Європейського суду з прав людини переконливо свідчить про те, що невід`ємною умовою забезпечення права на суд є виконання судового рішення.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу (ч.5 ст.442 ЦПК України).

Згідно зі ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.01.2020 у справі № 916/2286/16 наведено висновок про те, вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження здійснюється судом за перевірки та надання оцінки доказам, наданим на обґрунтування відповідної заяви, зокрема, їх достовірності та достатності для висновків про фактичний перехід прав та обов`язків сторони виконавчого провадження до іншої особи на підставі правочину, якому має бути надана оцінка на предмет нікчемності, тобто недійсності в силу положень закону.

Отже, аналізуючи досліджені у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заява про заміну сторони виконавчого провадження є обґрунтованою, підтверджена належними доказами та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.433, ст.442 та Перехідних положень ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», стягувач Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», боржник ОСОБА_1 , про заміну стягувача у виконавчому листі, шляхом заміни стягувача його правонаступником - задовольнити.

Замінити стягувача Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» у виконавчому листі, виданому Василівським районним судом Запорізької області на підставі рішення у справі ЄУН 311/3036/21 за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованості за кредитним договором № 106/3588698-СК від 07 червня 2017р., на його правонаступника ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (, юридична адреса:01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, Реквізити IBAN НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк»),

Повний текст ухвали складено 10 листопада 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, проте, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: О.М.Погрібна