Справа № 573/2023/25
Номер провадження 2/573/644/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Терещенко О. І.,

з участю секретаря судового засідання Федорченко Г.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в місті Білопіллі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,

УСТАНОВИЛА:

30 вересня 2025 року до Білопільського районного суду Сумської області через систему «Електронний суд» надійшла вказана позовна заява, мотивована тим, що 29 вересня 2021 року між АТ «МЕГАБАНК» та ОСОБА_1 укладено заяву-договір №TDB.2021.0401.28166 про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank.

03 вересня 2024 року між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» було укладено договір про відступлення прав вимоги №GL1N426240, відповідно до умов якого АТ «МЕГАБАНК» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі було відступлене право вимоги за договором №TDB.2021.0401.28166 від 29 вересня 2021 року.

27 грудня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» було укладено договір про відступлення прав вимоги №1/12, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» відступило свої права вимоги, а ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі було відступлене право вимоги за договором №TDB.2021.0401.28166 від 29 вересня 2021 року.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем кредитних зобов`язань, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 30193 грн 39 коп., з яких: 10239 грн 05 коп. - заборгованість за кредитом; 19954,34 грн. - заборгованість за відсотками та судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2422 грн 40 коп та витрати на правничу допомогу у сумі 11200 грн.

Ухвалою судді від 02 жовтня 2025 відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та її призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а. с. 44).

15 жовтня 2025 року представник відповідача адвокат Безсмертний С.М. через систему «Електроннний суд» подав відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує у повному обсязі, просить суд відмовити у задоволенні позову та стягнути із ТОВ ФК «ЄВРОКРЕДИТ» на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті послуг за надання правової допомоги.

Свої заперечення обгрунтовує наступним чином: посилаючись на ст. ст. 238, 634, 1055 ЦК України, вказує на те, що у заяві-анкеті не зазначено розмір кредитного ліміту, також відсутні та не надані відповідачу для ознайомлення під час підписання заяви-договору публічна пропозиція і Тарифи та умови обслуговування фізичних осіб в АТ «МЕГАБАНК», тому не містять підпису відповідача, також матеріали справи не містять письмових доказів на підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів. Долучені до матеріалів справи Тарифний пакет, Паспорт споживчого кредиту, Заява-договір не містять конкретного розміру кредитного ліміту, який був погоджений Відповідачем.

Тому, на думку представника відповідача, підстав для стягнення заборгованості з відповідача не вбачається, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами (а. с. 50-53).

17 жовтня 2025 року від представника позивача - адвоката Журавльова С.Г. надійшла відповідь на відзив. Позивач не погоджується з викладеними у відзиві доводами і вказує, що вони необґрунтовані і повністю спростовуються доданими до позовної заяви матеріалами.

Так, посилання на недотримання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, є безпідставним, оскільки клієнт своїм підписом підтвердив, що ця Заява-Договір, Договір з Додатками (в тому числі, Тарифи, тощо) у сукупності складають єдиний Договір, істотні умови якого можуть міститися як у цьому тексті так i в інших частинах Договору. Сторони погодили і Клієнт своїм підписом підтвердив, що істотні умови, які є обов`язковими для договору даного виду відповідно до чинного законодавства України, можуть міститися як у цьому тексті чи додатках, додаткових угодах до нього, так і у Правилах, Тарифах, тощо, що у сукупності складає Договір.

Також клієнт своїм власноручним підписом підтвердив, що з усіма умовами Договору ознайомлений і згодний.

Твердження представника відповідача про те, що при укладенні договору не погоджено суму кредитного ліміту не відповідає дійсності, з урахуванням того, що в індивідуальній та публічній частинах кредитного договору сторони погодили всі істотні умови, що є необхідними для цього виду договорів, у тому числі і розмір ліміту кредитної лінії (п. 4 розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору).

Щодо відсутності в матеріалах справи доказів фактичної видачі грошових коштів ОСОБА_1 , то представник позивача, посилаючись на пункти Постанови Правління НБУ від 04.07.2018 №75 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України», наголошує на тому, що виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить необхідні реквізити.

Отже, виписки з рахунків клієнтів банку відображають інформацію про списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта. Дані виписки можуть слугувати безпосередньо первинними документами, а також можуть бути регістрами аналітичного обліку, записи у яких здійснюються лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). За будь-яких умов виписки по особовому рахунку позичальника, що містяться в матеріалах справи, можуть бути належним доказом щодо заборгованості відповідача та можуть підтверджувати операції по рахунку, зокрема надання Банком позичальнику коштів кредиту (а. с. 57-61).

21 жовтня 2025 року представником відповідача - адвокатом Безсмертним С.В. надано додаткові письмові пояснення, у яких зазначено, що умови і правила обслуговування, на які посилається сторона позивача, не містять підпису позичальника, що виключає підстави для застосування правил частини першої статті 634 ЦК України та не може вважатися погодженими позичальником істотних умови кредитування.

Посилання позивача, що примірники Публічної пропозиції, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту позичальник отримав у мобільному додатку, є необґрунтованими, оскільки у справі відсутні докази на підтвердження викладеного, а вчинення позичальником банківських операцій з використання кредитних коштів не підтверджує погодження істотних умов зобов`язання. Публічна пропозиція це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Натомість, їх оприлюднення на офіційному сайті банку не звільняє позивача від обов`язку доказування у індивідуальному судовому спорі погодження позичальником умов кредитування шляхом їх підписання (а. с. 63-65).

23 жовтня 2025 року представником відповідача - адвокатом Безсмертним С.В. направлені докази, а саме: копії довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та копії військового квитка виданого на ім`я ОСОБА_1 (а. с. 71-74).

28 жовтня 2025 року від представника позивача - адвоката Журавльова С.Г. надійшли додаткові пояснення, з запереченнями на вимогу представника відповідача про стягнення судових витрат на користь відповідача у зв`язку з їх необгрунтованістю (а. с. 80).

Представник позивача - адвокат Журавльов С.Г. у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує (а. с. 91).

Відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Безсмертний С.М. у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неприбуття суду не повідомили (а. с. 88, 90).

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними у справі доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, установивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 29 вересня 2021 року АТ «МЕГАБАНК» та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір №TDB.2021.0401.28166, між ними було підписано Додаток 1 до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, заява-договір (індивідуальна частина) №TDB.2021.0401.28166 від 29 вересня 2021 року про приєднання до Договору про комплексне обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank (а. с. 30-33).

Відповідно до п. 1 аяви-договору його підписанням Клієнт беззастережно підтверджує: прийняття в повному обсязі Публічної пропозиції АТ «МЕГАБАНК» на приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank (надалі Договір), який розміщений у Місці інформування Клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua та в мережі інтернет ww.todobank.com; згоду з умовами Договору, а також положеннями усіх Додатків до нього; укладання з Банком шляхом приєднання до Договору, який складається з публічної частини договору, що розміщена у Місці інформування Клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК» www.megabank.ua, в мережі інтернет www.todobank.com, індивідуальної частини договору, а саме цієї Заяви-Договору, підписанням якої Клієнт приєднується до Договору в цілому; укладання з Банком шляхом приєднання до Публічного договору (оферти) АТ «МЕГАБАНК» про умови надання послуги «Р2Р-перекази з картки на картку» (розміщеного на Сайті Банку, за інтернет-посиланням https://erc.megabank.ua/ru/p2poffer та у Місці інформування Клієнта), з урахуванням особливостей, передбачених розділом 2.17. публічної частини Договору.

Пунктом 2 Заяви-Договору передбачено, що Банк відкриває Клієнту: поточний рахунок № НОМЕР_1 (у гривні), що обслуговується за дебетово-кредитною схемою, та поточні рахунки у доларах США, та у Євро, що обслуговуються за дебетовою схемою, а також видає платіжну картку міжнародної платіжної системи Visa International Gold Rewards миттєвого випуску (неперсоніфіковану). Картка є власністю Банку. Згідно з пунктом 3 Заяви-Договору картка використовується Клієнтом для отримання/внесення готівкових коштів, оплати товарів і послуг, а також з метою здійснення інших операцій, передбачених умовами Договору та/або чинним законодавством України і не пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності.

Пунктом 4 заяви-договору закріплено, що Банк може надавати Клієнту кредит шляхом сплати з Карткового рахунку платежів Клієнта, здійснення його розрахункових операцій та видачі йому готівки на суму, що перевищує залишок на цьому рахунку, але в межах Доступного ліміту кредитної лінії, а саме: сума максимального ліміту кредитної лінії становить 200 000,00 грн; строк кредиту 12 місяців; пільговий період - 62 дні; процентна ставка (фіксована): базова складає 56 % річних, у пільговий період 0,0001 % річних; обов`язковий мінімальний платіж (ОМП), % від використаного доступного ліміту становить 5,0%; строк оплати ОМП є передостанній робочий день місяця, в який здійснюється розрахунок/нарахування обов`язкових платежів Клієнта за відповідний Звітний період.

Відповідно до пункту 5 заяви-договору такі умови, як: права та обов`язки сторін; відповідальність сторін; порядок обчислення, зміни та сплати процентів; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; порядок повернення (в т.ч. дострокового) кредиту; порядок зміни і припинення дії Договору, погоджено в публічній частині договору.

За умовами п. 8 заяви-договору, він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 3 років. Якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії цього договору жодна зі сторін не заявить про його розірвання, цей вважається продовженим на той же строк та на их же умовах. Кількість таких пролонгацій не є обмеженою.

Разом з цим, означена вище анкета-заява власноручно підписана відповідачем, проте не містить відомості про суму кредитного ліміту, встановленого для відповідача, а лише зазначено мінімальну і максимальну суму від 0 до 200000 грн відповідно (а. с. 31 зв.).

Також, під підпис ОСОБА_1 підтвердив, що отримав та знайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту (а. с. 28 зв. )

29 вересня 2021 року відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, що є Додатком до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, у пункті 3 «Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача» зазначено тип кредиту відновлювальна кредитна лінія з пільговим періодом для викристання, сума/ліміт кредиту 0,0 грн, у примітці до до даного пункту зазначено, що сума кредитного ліміту може становити від 0 до 200 000.00 грн (в залежності від суми, яка визначена та встановлена на підставі чинних у банку внутрішніх процедур та методик (критеріїв). Розмір ліміту зазначається у мобільному додатку або повідомляється клієнту у порядку передбаченому договором).

На Поточний рахунок у гривні, шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на Поточному рахунку Клієнта банк надав клієнту кредит, встановивши Доступний ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії.

Отже, АТ "Мегабанк" виконав свої зобов`язання за договором, установивши доступний ліміт кредитної лінії у межах Максимального ліміту кредитної лінії 200000 грн на картковий рахунок № НОМЕР_1 клієнта, надавши йому можливість користуватись кредитними коштами у межах доступного ліміту кредитної лінії.

Відповідач користувався кредитними коштами, що підтверджується виписками по рахунку Клієнта, сформовані у програмному комплексі Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» до 02 грудня 2022 року та у програмному комплексі Національного банку України (Єдина інформаційно- облікова система НБУ), починаючи з 03 грудня 2022 року (матеріали електронної справи).

Після 03 вересня 2024 року жодних додаткових нарахувань, в т.ч. комісій, процентів, штрафів, не проводилось.

Згідно з довідкою-розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №TDB.2021.0401.28166 від 29 вересня 2021 року станом на 03 вересня 2024 року становить 30193 грн 39 коп., з яких: 10239 грн 05 коп. - заборгованість за кредитом, 19954 грн 34 коп. - заборгованість за відсотками (а. с. 28).

09 липня 2024 року відповідно до протоколу електронного аукціону №GFD001-UA-260 переможцем електронного аукціону з придбання прав вимоги за кредитним договорами стало ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс», з яким в подальшому було укладено між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» договір №GL1N426240 від 03 вересня 2024 року, відповідно до умов якого АТ «МЕГАБАНК» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі було відступлено право вимоги за договором №TDB.2021.0401.28166 від 29 вересня 2021 року (а. с. 17).

Також 27 грудня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК «ФК ЄВРОКРЕДИТ» було укладено договір про відступлення прав вимоги №1/12, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» відступило свої права вимоги, а ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі було відступлено право вимоги за договором №TDB. 2021.0401.28166, що підтверджується витягом з додатку №1 до договору про відступлення прав вимоги від 27 грудня 2024 року (а. с. 11, 12).

З витягу з Додатку №1 до договору №1/12 про відступлення прав вимоги від 27 грудня 2024 року вбачається, що від ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» до ТОВ «ФК «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшло право вимоги за кредитним договором №TDB.2021.0401.28166 на загальну суму заборгованості 30193,39 грн.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

У статті 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, у відповідності з яким сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України установлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Умови таких договорів у сфері кредитних правовідносин розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам та доведені до їх відома, так як друга сторона (споживач послуг банку) лише приєднується до договору, з умовами якого він ознайомлений.

Аналізуючи вище наведені норми матеріального права та надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що між сторонами у справі було укладено кредитний договір у встановленій законом формі, шляхом його підписання з визначенням усіх істотних умов такого договору.

До матеріалів справи долучено виписки по особовому рахунку відповідача, де відображено усі операції за картковим рахунком (матеріали електронної справи).

Виконаний банком розрахунок заборгованості є належним доказом, оскільки містить детальний розпис нарахованої заборгованості, зокрема, дати здійснення платежів боржником, залишок заборгованості за наданим кредитом.

Натомість, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором порушив, кредитні кошти не повернув та проценти за користування ними не сплатив.

Доказів, які б спростували або поставили під сумнів правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором, матеріали справи не містять, відповідачем теж не надано таких доказів, як і доказів повернення ним кредиту та сплати процентів за користування кредитними грошима у повному обсязі матеріали справи не містять.

Отже, факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження.

Представник відповідача у своєму відзиві посилався на неналежність та не допустимість доказів, наданих ТОВ «ФК «ЄВРОКРЕДИТ», на що суд зазначає таке.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254 (чинного на момент розгляду справи судом першої інстанції), та пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 (чинного на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції) виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 (провадження №61-9618св18) та у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц.

Також представник відповідача, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), зазначив, що підстав для стягнення відсотків, нарахованих в розмірі, встановленому тарифами та умовами обслуговування фізичних осіб при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, не вбачається.

Проте, суд не може погодитись з даним твердженням, оскільки у п. 4 заяви-договору, яку власноручно підписав ОСОБА_1 , зазначено (фіксовану) процентну ставку 56 у базовий період, який складає 12 місяців, 0,0001 % - у пільговий період, який складає 62 дні та орієнтовна річна процентна ставка 87,30.

Стосовно доводів представника відповідача, що він є військовослужбовцем та на нього поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в тому числі щодо ненарахування процентів за користування кредитними коштами, слід зазначити таке.

На підтвердження обставин поширення на відповідача положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» представник відповідача надавав копію військового квитка, виданого на ім`я ОСОБА_1 , в якому зазначено, що ОСОБА_1 04 квітня 2017 року зарахований в запас, а призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 з 15 вересня 2022 року, та довідку №4529 від 08 червня 2025 року про безпосередню участь ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, підписаної командиром ВЧ НОМЕР_2 (а. с. 73-75).

Пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в ред. на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.

Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №TDB.2021.0401.28166 від 20 вересня 2021 року нарахування відсотків за користування кредитними коштами здійснювалось з 29.09.2021 по 02.12.2022 та з 20.12.2022 по 03.09.2024 .

На відповідача поширювалися пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а тому йому не повинні були нараховуватися відсотки за користування кредитом з 15 вересня 2022 року.

Отже, нарахуванню і стягненню відсотки за користування кредитними коштами з відповідача підлягають у період з 29.09.2021 до 15.09.2022, оскільки підстав для застосування вказаних пільг у цей період судом не установлено.

Суд зазначає, що за наявності позову банку про стягнення боргу за кредитним договором суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом).

Такий висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі № 642/548/21.

Суд вважає за необхідне зазначити, що вказані пільги не стосуються погашення основного боргу за кредитною заборгованістю (тіла кредиту).

Отже, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитом (за основною сумою боргу) у розмірі 10239,05 грн та заборгованість за відсотками за період з 29 вересня 2021 року по 15 вересня 2022 року у розмірі 3314,79 грн, а всього 13553,84 грн.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача 2422,40 грн судового збору та 11200 грн витрат на правничу допомогу (а. с. 21-26, 36, 37, 43) та вимог відповідача про стягнення з позивача 6500 грн витрат на правничу допомогу (а. с. 66-69), то суд дійшов такого висновку.

23 вересня 2025 року позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

01 липня 2025 року між ТОВ "ФК ЄВРОКРЕДИТ" та адвокатським об`єданням "АЛЬЯНС ДЛС" укладено договір №1/07 про надання правничої допомоги. Згідно з актом приймання-передачі послуг з правничої допомоги, то вони складаються з витрат на проведення юридичного і фінансового аналізу боржника у розмірі 1200 грн та складання, підписання, подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості з відповідача у розмірі 10 000 грн.

10 жовтня 2025 року між ОСОБА_1 і адвокатом Безсмертним С.М. укладено договір №6/н-25 про надання правничої допомоги.

У додатку №1 до договору сторони передбачили фіксовану оплату послуг адвоката у сумі 6500 грн.

Згідно з детальним актом виконаних робіт та копією квитанції прибуткового касового ордеру б/н від 10 жовтня 2025 року сплатив адвокату за надані послуги 6500 грн, а саме: 1) за надання усної консультації 1000 грн; 2) підготовка та направлення заяви про ознайомлення з матеріалами справи 500 грн, підготування та направлення відзиву на позовну заяву 3500 грн та підготування та напралення додаткових пояснень по справі 1500 грн (а. с. 66, 69).

Суд зазначає, шо однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 статі 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З огляду на викладене, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатами робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатами на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що розмір витрат на правничу допомогу як позивача, так і відповідача відповідно 11200 та 6500 грн завищені і фактично становлять по 5000 грн у кожного.

Загальна сума судових витрат позивача із урахуванням судового збору та витрат на правничу допомогу становить 7422,40 грн.

Згідно з ч. 1, п. 3 ч. 2 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги задоволені на 44,89% (13553,84 грн х 100% : 30193,39 грн = 44,89%), тому позивачу судові витрати відшкодовується на 44,89%, а відповідачу - на 55,11% (100% - 44,89% = 55,11%).

Судові витрати позивача у справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог становлять 3331,92 грн (7422,40 грн х 44,89% : 100% = 3331,92 грн).

Судові витрати відповідача становлять 2755,50 грн (5000 грн х 55,11% : 100% = 2755,50 грн).

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне зробити взаємозалік судових витрат, понесених сторонами, та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 576,42 грн (3331,92 грн - 2755,50 грн = 576,42 грн).

Керуючись статтями 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» (49001, м. Дніпро, пров. Ушинського, буд. 1, офіс 105) до ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» 13553 (тринадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят три) гривні 84 копійки заборгованості за договором № TDB.2021.0401.28166 від 29 вересня 2021 року та 576 (п`ятсот сімдесят шісмть) гривень 42 копійки судових витрат.

У задоволенні іншої частини позову Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя