Справа № 468/1530/24/24 Головуюча у 1-й інстанції Звягіна О. В.
Провадження № 22ц/812/1725/25 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 листопада 2025 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої-судді: Ямкової О. О.,

суддів: Крамаренко Т. В., Локтіонової О. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

поданою від її імені представником ОСОБА_2 ,

на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 9 липня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Звягіної О. В. у місті Баштанка Миколаївської області об 11 год 00 хв зі складанням повного рішення, у справі

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю ( ТОВ) «Діджи Фінанс»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 52 746 грн 51 коп. заборгованості за кредитним договором, укладеним ОСОБА_1 з Публічним акціонерним товариством (далі - ПАТ) «Банк Михайлівський», яка складається із заборгованості за кредитом, заборгованості за процентами за користування кредитом, нарахованими банком, а також збитків від інфляції та 3% річних нарахованих позивачем.

В обґрунтування позову зазначало, що 22 квітня 2016 року позичальницею ОСОБА_1 укладено з ПАТ «Банк Михайлівський» угоду щодо кредитування №200512243 на суму 12 081 грн 22 коп. строком на 1095 днів, тобто до 22 квітня 2019 року, із застосуванням поточної процентної ставки 0,0001% річних та 3,99% комісії щомісяця та із застосуванням разової комісії 1,5% шляхом підписання заяви з метою отримання банківських послуг та відкриття рахунку.

Зобов`язання з погашення сум кредиту, процентів за користування кредитом та комісії у визначені умовами договору строки позичальницею перед банком кредитором не виконані.

20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги №7-БМ, за яким ТОВ «Діджи Фінанс» отримало право вимоги за договором укладеним з відповідачкою у цій справі, борг за яким складався з тіла непогашеного кредиту, процентів та комісії.

Крім того, у зв`язку з невиконанням відповідачкою умов договору, право вимоги за яким отримано позивачем за укладеним з первісним кредитором договором, товариством додатково нараховано суму збитків від інфляції та 3 % річних в якості відповідальності позичальниці за невиконання нею грошового зобов`язання відповідно до положень частини 2 статті 625 ЦК України.

28 серпня 2024 року звернувся з заявою з проханням про розгляд справи без участі представника позивача.

Заочним рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 7 листопада 2024 року позов ТОВ «Діджи Фінанс» задоволено, ухвалено про стягнення на його користь з ОСОБА_1 за кредитним договором №200512243 від 22 квітня 2016 року загальної суми заборгованості в розмірі 52 746 грн 51 коп., з яких: 35 304 грн 54 коп. заборгованість за кредитним договором, 3 181 грн 82 коп. сума збитків з урахуванням 3% річних та 14 260 грн 15 коп. сума втрат від інфляції.

При ухваленні рішення суд першої інстанції, виходив з наявності підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором, а також втрат від інфляції та 3% річних.

2 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулась з заявою про перегляд заочного рішення посилаючись на необізнаність про розгляд справи та заперечуючи щодо ухваленого рішення по суті позовних вимог, у зв`язку із пропуском позовної давності.

Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 16 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено, ухвалено про скасування заочного рішення Баштанського районного суду Миколаївської області та призначено справу до розгляду.

У додаткових поясненнях, що надані позивачем до суду, представник товариства наполягав на стягненні з відповідачки суми боргу, яка складається з суми боргу за кредитом, нарахованим первісним кредитором, на підтвердження якої ним надано виписки по кредитному рахунку відповідачки, та обґрунтував наявність у нього права вимоги за кредитним договором укладеним банком з ОСОБА_1 .

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 9 липня 2025 року позов задоволено частково, ухвалено про стягнення на користь ТОВ «Діджи Фінанс» з ОСОБА_1 за кредитним договором №200512243 від 22 квітня 2016 року загальну суму боргу в розмірі 18 050 грн 35 коп., з яких: 12 081 грн 22 коп. заборгованість за тілом кредиту, 1 089 грн 30 коп. 3% річних та 4 879 грн 83 коп. втрат від інфляції

В апеляційній скарзі відповідачка, від імені якої діє представник ОСОБА_2 , посилаючись на те, що рішення суду прийняте без врахування обставин, які мають істотне значення для справи, просила його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, з огляду на те, що на їх думку судом не звернута увага, на відсутність у матеріалах справи доказів укладення між первісним кредитором та позивачем договору факторингу та сплати за цим договором коштів позивачем.

Крім того, судом не враховано, що позивачкою частково сплачувалась заборгованість за кредитним договором, але позивач безпідставно приховав цей факт, а тому пред`явлений позов є недоведеним.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вважав апеляційну скаргу не обґрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки у матеріалах справи наявні первинні документи на підтвердження зборгованості позичальниці, а саме виписки з кредитного рахунку.

Ухвалами колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 3 та 24 жовтня 2025 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статей 1046, 1049 ЦК України визначається, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 квітня 2016 року позичальницею ОСОБА_1 , після ознайомлення з умовами кредитування у ПАТ «Банк Михайлівський» та отримання інформації про орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту та заповнення анкети, підписана заява №200512243 про прийняття оферти на укладення кредитного договору на суму 12 081 грн 22 коп. на строк 1095 днів, тобто до 22 квітня 2019 року, із застосуванням поточної процентної ставки 0,0001% річних та 3,99% комісії щомісяця, а також зі сплатою разової комісії 1,5%. Відповідачкою за умовами договору взяте на себе зобов`язання з внесення платежів 22 числа кожного місяця у розмірі 830 грн, при чому останній платіж повинен становити 816 грн 66 коп. (т. 1 а. с.22-23, 30).

З виписки з особового рахунку (т.1 а.с.34- т.3 а.с.104) вбачається, що кредитором ПАТ «Банк Михайлівський» виконано обов`язок з виплати кредитних коштів відповідачці ОСОБА_1 , який нею не оспорюється.

Втім, з тієї ж виписки слідує, що позичальницею не виконані взяті на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів, процентів за їх використання та комісії. Суми, які позначені у виписці, позначені саме як нарахування та не мають відповідного погашення за умовами договору.

В подальшому, 20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги №7-БМ, у тому числі і за договором укладеними між банком і ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 16-19,21).

За отримання права вимоги на користь банку, яким переуступлено право вимоги до ОСОБА_1 , товариством сплачено кошти, що підтверджено наданою ним випискою з рахунку (т.1 а.с.34, т. 3 а.с.103). В той же час самою позичальницею доказів на підтвердження доводів щодо часткового внесення коштів на погашення кредитної заборгованості не надано.

Таким чином на час укладення між первісним кредитором та новим кредитором договору про відступлення права вимоги у позичальниці ОСОБА_1 утворилася заборгованість за договором, яка складалася з боргу за тілом кредиту, процентами та комісією.

Звідси судом першої інстанцій правильно встановлені обставини справи, що в свою чергу дає підстави колегії суддів виснувати, що право вимоги за раніше укладеним кредитним договором з відповідачкою ОСОБА_1 перейшло від банку до товариства за договором відступлення права вимоги до третьої особи (боржниці за кредитним договором) за плату (купівля-продаж). Отже, за своєю правовою природою договір, укладений між первісним та новим кредиторами, є договором купівлі-продажу майнового права та не є договором факторингу, на що посилався представник позивачки.

За таких обставин, під час вирішення спору підтверджено, що право вимоги на час її відступлення належало ПАТ «Банк Михайлівський», ця вимога була чинною за відсутності погашень, що повинні бути сплачені позичальницею, та заборон для передачі такого права у даних правовідносинах не встановлено. Тобто наведені представником позивачки у змісті апеляційної скарги посилання про не підтвердження права товариства на звернення до суду з позовом до відповідачки не є слушними.

Тому, на переконання колегії суддів, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за виданим кредитом.

Що стосується відмови у стягненні процентів за користування кредитними коштами, з огляду на те, що процентна ставка за їх нарахування становить 0,0001 % річних та унеможливлює їх нарахування у розмірі арифметично значущих цілих величин, а фактично нараховані в якості процентів суми є комісією за обслуговування кредитної заборгованості, про стягнення якої у змісті позовної заяви новим кредитором не заявлено, то колегія суддів не переглядає ці висновки місцевого суду за принципом неможливості «повороту до гіршого», оскільки судом відмовлено у стягненні сум з особи, яка подала апеляційну скаргу, а кредитором скарги у цій справі не подано.

В той же час, звертаючись до суду із даним позовом ТОВ «Діджи Фінанс» просив про стягнення з ОСОБА_1 борг за укладеним з ПАТ «Банк Михайлівський» договором, з урахуванням збитків від інфляції та 3% річних за період з 24 червня 2021 року по 24 червня 2024 року, в якості відповідальності відповідачки за порушення виконання грошового зобов`язання відповідно до статті 625 ЦК України.

Втім, ці суми, порядок їх нарахування представником у змісті скарги не оспорені, при тому, що ним заявлено вимогу про скасування рішення суду та відмову товариству у задоволені пред`явлених вимог.

Так, у відповідності до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Навпаки, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тому, аналізуючи наведені норми права та встановлені обставини справи слід дійти висновку, що задовольняючи позов в частині стягнення з відповідачки втрат від інфляції та 3% річних, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що відповідачкою порушені строки виконання зобов`язання, внаслідок чого є підстави для стягнення цих сум відповідно до статті 625 ЦК України, однак помилився з періодом їх нарахування, з огляду на зміст Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

У відповідності до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Таким чином, за пред`явленими товариством вимогами до позичальниці, яка порушила виконання грошового зобов`язання, 3% річних та втрати від інфляції можуть бути нараховані та стягнуті лише за період з 24 червня 2021 року по 23 лютого 2022 року.

Також слід врахувати, що відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Тому, оскільки поріг індексації за вказаний період перевищив 103% лише у грудні 2021, втрати від інфляції можуть бути нараховані лише за січень та лютий 2022 року.

За такого зазначені вимоги підлягають задоволенню лише у розмірі 352 грн 87 коп. збитків від інфляції та за цей період 3% річних в розмірі 243 грн 28 коп., відповідно до обсягу заявлених кредитором вимог.

Однак місцевий суд на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про наявність підстав для стягнення сум, передбачених статтею 625 ЦК України, нарахованих кредитором за період, після 24 лютого 2022 року.

Виходячи із встановлених колегією суддів обставин, є усі підстави для зміни судового рішення в частині стягнення суми боргу за кредитним договором №200512243 від 22 квітня 2016 року, з підстав, передбачених пунктами 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, за яким з позичальниці на користь товариства слід стягнути борг в загальному розмірі 12 677 грн 37 коп., який складається з: 12 081 грн 22 коп. заборгованості за кредитом, 352 грн 87 коп. збитків від інфляції та 243 грн 28 коп. 3% річних.

Підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу відсутні за наявністю доказів понесення таких витрат позивачем та відсутності заперечень щодо їх розміру з боку відповідачки у змісті апеляційної скарги та заяв поданих до місцевого суду.

У відповідності до статті 141 ЦПК України у зв`язку зі зміною судового рішення, слід змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат, за яким судовий збір на користь ТОВ «Діджи Фінанс» в сумі 582 грн 21 коп. слід компенсувати за рахунок держави, так як відповідачка є особою з інвалідністю 2ої групи.

Підстави для розподілу судових витрат за апеляційний перегляд відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 9 липня 2025 року в частині розміру задоволених вимог та відшкодування судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за договором №200512243 від 22 квітня 2016 року в загальному розмірі 12 677 грн 37 коп., яка складається з: 12 081 грн 22 коп. заборгованості за кредитом, 352 грн 87 коп. збитків від інфляції та 243 грн 28 коп. 3% річних.

Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» 582 грн 21 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції за рахунок держави.

В іншій частині рішення суду про розподіл витрат на правничу допомогу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді Т. В. Крамаренко

О. В. Локтіонова