Справа № 357/8973/25
Провадження № 2/357/4260/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А.Ю., при секретарі Козубенко Я.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року представник ТОВ «Споживчий центр» через систему «Електронний суд» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 18.08.2024-100000246 від 18.08.2024 у розмірі 13 280 грн, а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.

22.07.2025 ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін 17.09.2025.

06.10.2025 на адресу суду від Господарського суду Київської області надійшов лист з ухвалою Господарського суду Київської області у справі № 911/2288/25 від 02.09.2025 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 .

12.11.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Савченко (Войтович) Людмили Василівни, надійшла заява про закриття провадження у справі.

Вказана заява обґрунтована посиланням на ухвалу Господарського суду Київської області у справі № 911/2288/25 від 02.09.2025, якою відкрито провадження про неплатоспроможність ОСОБА_1 . Оскільки дана справа № 357/8973/25 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Сторони в судове засідання не з`явились, в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

З матеріалів справи вбачається наступне.

02.09.2025 ухвалою Господарського суду Київської області по справі № 911/2288/25 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Вказаною ухвалою суду, зокрема, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до ст. 121 Кодексу України з процедур банкрутства, введено процедуру реструктуризації боргів боржника та призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Каратуна Євгена Євгеновича.

При вирішенні питання про подальший розгляд даної справи суд зазначає наступне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з частиною другою статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів визначена статтею 20 ГПК України.

Так, відповідно до пункту 8 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника.

Частиною другою статті 7 КУзПБ визначено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.

Тобто цими нормами права закріплено, що розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство (неплатоспроможність) повинен відбуватися господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність).

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової Касаційного цивільного суду у постанові від 13.08.2025 в цивільній справі № 522/15351/20 зробив наступний правовий висновок: «Тобто, у випадку, якщо суд дійшов висновку про те, що спір підлягає розгляду господарським судом у межах справи про банкрутство боржника, суд за заявою учасника справи або ж з власної ініціативи невідкладно передає матеріали справи до належного господарського суду.

При цьому провадження у справі в такому випадку не закривається і право подати заяву про направлення справи за встановленою юрисдикцією позивачу не роз`яснюється, оскільки суд надсилає матеріали справи до господарського суду, незалежно від того, чи подав позивач відповідну заяву».

Крім цього, такий висновок узгоджується з висновком, зробленим Великою Палатою Верховного Суду в справі № 607/6254/15-ц від 15 січня 2020 року, згідно з яким суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.

Згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на розгляд його справи судом, встановленим законом.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених вище правових норм та висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку за необхідне відмовити у задоволенні заяви представника відповідача про закриття провадження у справі, а справу направити за юрисдикцією до Господарського суду Київської області.

Керуючись ст. 13, 19, 31, 187, 260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви про закриття провадження у справі відмовити.

Справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» направити за юрисдикцією до Господарського суду Київської області (адреса: Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032).

В частині надіслання справи за юрисдикцією ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя А. Ю. Цуранов