Справа № 366/3552/25
Провадження № 2/366/1186/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

13.11.2025 селище Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Мовчан В.В., розглянувши матеріали

за позовом Органу опіки та піклування, виконавчий комітет Іванківської селищної ради Вишгородського району (вул. І.Проскури, 7, с-ще Іванків, Вишгородського району, Київської області)

в інтересах малолітніх дітей: 1) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

2) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 )

до: 1) ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 )

2) ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 )

про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування, виконавчий комітет Іванківської селищної ради Вишгородського району (далі позивач), в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , звернувся до Іванківського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач-1), ОСОБА_4 (далі відповідач -2) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для:

-позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 відносно його дитини: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до їх повноліття, щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями було визначено головуючого суддю Мовчана В.В.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порядок звернення до суду з позовною заявою урегульований ЦПК України. Подання заяви має відбуватись з дотриманням певних умов, зокрема, щодо юрисдикції.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановлено, що заява подана без додержання вимог ст. 175, 177 ЦПК України виходячи з наступного.

При зверненні позивача до суду ним не сплачено судовий збір. Проте в позовній заяві в обґрунтування звільнення від сплати судового збору за вимогу про позбавлення батьківських прав, позивач посилається на п.14 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» в якій вказано, що судовий збір не справляється за подання заяви про встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісти в районах проведення воєнних дій або антитерористичних операцій та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Разом з тим суд зазначає, що за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав позивач не звільнений від сплати судового збору, оскільки відповідно до п. 12 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної, касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Дана норма закону передбачає несплату судового збору за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Позов про позбавлення батьківських прав відповідачів не вирішує питання прав та обов`язків малолітніх дітей, а стосується лише прав та обов`язків відповідачів, як матері та батька дітей, щодо яких останні можуть бути позбавлені у разі ухвалення рішення про задоволення позову.

Аналогічний висновок викладений в ухвалі Верховного Суду від 27.07.2021 року у справі № 461/5125/20.

Крім того, орган опіки та піклування - виконавчий комітет Іванківської селищної ради Вишгородського району звернувся до суду з позовною заявою, а не з заявою. Закон України «Про судовий збір» розмежовує поняття «позовна заява» та «заява». Відповідно до вказаної норми права визначено, що судовий збір не справляється за подання саме заяви, а не позовної заяви, оскільки законодавець розмежовує дані поняття.

Таким чином, позивач на підставі п. 12 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» не звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про позбавлення батьківських прав.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 2 п. 1 п.п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою - підприємцем сплачується судовий збір у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" встановлено, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028 грн.

Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір за позовні вимоги про позбавлення батьківських прав у розмірі 3 028,00 грн. за кожну позовну вимогу немайнового характеру (відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме у розмірі 6 056,00 грн. та надати до суду докази сплату судового збору.

Процес позбавлення батьківських прав умовно поділяється на етапи, зокрема, етап звернення заявника з відповідною заявою до органу опіки та піклування про надання висновку про доцільність позбавлення конкретної особи батьківських прав. Така заява подається до відповідної Служби у справах дітей органу місцевого самоврядування відповідного району в місті або місцевої державної адміністрації в районі відповідної області за місцем реєстрації матері або батька, стосовно яких вирішується питання про позбавлення батьківських прав згідно з вимогами, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866, якою затверджено Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини.

Питання щодо позбавлення батьківських прав певної особи повинно обов`язково розглядатися в досудовому порядку органом опіки та піклування з оформленням та видачою про це письмового висновку.

Висновок органу опіки та піклування є ключовим доказом по даній категорії справ, якою б не була підстава позбавлення батьківських прав. Даний висновок робиться на підставі засідань комісії органу опіки та піклування про питання доцільності позбавлення батьківських прав. Для підготовки даного висновку комісія спілкується з відповідачем та вивчає наявність підстав для позбавлення батьківських прав.

У матеріалах справи наявна заява відповідача до органу опіки та піклування з проханням затвердити висновок про доцільність позбавлення його батьківських прав.

Однак в позовній заяві позивачем не зазначено чи взагалі розглядалось таке питання органом опіки та піклування із винесенням письмового висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів та не долучено його до матеріалів справи.

Ненадання висновку одночасно з позовом позбавляє суд можливості провести розгляд справи у встановленому законом порядку та строки. Суд вважає, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка документів, збір необхідної доказової бази. У цьому контексті суд звертає увагу на позицію ВСС України, викладену в ухвалі від 01.11.2017 року у справі № 211/559/16-ц, відповідно до якої позбавлення батьківських прав є передчасним без відповідного висновку органу опіки та піклування і попередження батька про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів суд зазначає, що у частині 5 ст. 177 ЦПК України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

У позовній заяві, всупереч ст. 175 ЦПК України, відсутній виклад обставин в обґрунтування позовних вимог в частині стягнення аліментів з урахуванням положень ст. 84, 182 СК України, які підлягають встановленню судом при вирішенні питання про визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню на утримання дитини. Так, в позові відсутнє будь-яке посилання на розмір доходу відповідача, не долучено жодного доказу на підтвердження матеріального становища відповідача і його спроможностей сплачувати аліменти в заявленому розмірі, відсутні відомості про наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суддя зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно усунути зазначені недоліки.

На підставі ст. 185 ч. 1 ЦПК України заява підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення вищевказаних недоліків з роз`ясненням того, що в разі їх не усунення у встановлений судом термін заява буде визнана неподаною та повернута заявнику.

Керуючись ст. 175-177, 185, 260, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Позовну заяву Органу опіки та піклування, виконавчого комітету Іванківської селищної ради Вишгородського району, в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - залишити без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху направити позивачу.

Надати позивачу строк для усунення недоліків - п`ять днів з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, заява вважатиметься не поданою та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Віталій МОВЧАН