Справа № 487/6679/25
Провадження № 2/487/3234/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2025 м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Карташевої Т.А.,

за участю секретаря судового засдіання Самедової Р.Ш.,

представника позивача - адвоката Мутьєва Д.В.,

представника відповідачів - адвоката Бузіян О.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 зернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив зобов`язати співвласників кімнати АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити перешкоди власнику кімнати АДРЕСА_2 ОСОБА_1 у користуванні приміщенням спільного користування гуртожитку, а саме: коридором, вмивальнею, кладовою, звільнивши вказані приміщення від самовільно встановлених перегородок та особистих речей побутового характеру та встановити порядок користування місцями загального користування в рівних частинах; стягнути з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 50 000 грн та моральну шкоду 20 000 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 є ветераном війни - учасником бойових дій, інвалідом. Після участі в АТО у 2017 році він отримав у власність кімнату № НОМЕР_1 у гуртожитку за вищевказаною адресою, яка знаходиться на 3 поверсі гуртожитку. На цьому ж поверсі, у цьому ж крилі знаходиться кімната АДРЕСА_3 , яка на праві спільної часткової власності належить відповідачам в рівних частинах.

Гуртожиток є комунальною власністю та перебуває на балансі ЖКП ММР "Бриз". Окремі кімнати у гуртожитку приватизовані, але їх загальна площа менше ніж 50% від площі гуртожитку.

Кімната № 61А приватизована на двох осіб, має площу 43,5 кв. м. Частину коридору 3 поверху не приватизовано, він є місцем загального користування всіх мешканців гуртожитку.

Відповідачі у вмивальні встановили бойлер, відгородили частину вмивальні, встановили шафу та не допускають використання іншими співвласниками. У коморі розмістили пральну машину, якою користуються лише вони. Таким чином відповідачі порушують порядок користування допоміжними приміщеннями та місцями загального користування співвласниками гуртожитку. Позивач є особою з інвалідністю, має хворобу зору, погано бачить, а в тій частині коридору, яку самовільно захопили відповідачі, знаходиться єдине вікно, що є єдиним джерелом світла та свіжого повітря. Збудувавши перегородку, відповідачи створили перешкоду для проникнення світла та свіжого повітря до коридору та входу в кімнату позивача, що значно обтяжує хворій людині пересування по гуртожитку та створює перешкоди у вільному користуванні власним житлом. Крім того, витрати, пов`язані з використанням зазначеної побутової техніки (кондиціонер, пральна машина, бойлер), розподіляються між усіма мешканцями , які зазнають матеріальних збитків, сплачуючи витрати за воду та електроенергію, яку споживає побутова техніка відповідачів.

Позивач зазначає, що матеріальний збиток через надмірну сплату комунальних послуг становить 20 000 грн.

Відповідачі не виконують припис № 1, виданий 26.01.2024 ЖКП ММР "Бриз", яким встановлено вимогу усунути перешкоди у користуванні приміщеннями гуртожитку, а тому позивач має право на усунення порушень в судовому порядку.

Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди обґрунтовані тим, що позивач як ветеран війни та інвалід змушений жити у постійному дискомфорті та стресі, позбавлений можливості отримувати достатню кількість природного освітлення та свіжого повітря, що суттєво погіршує його фізичне і психоемоційне самопочуття, посилюючи відчуття ізольованості та безпорадності для людини з інвалідністю. Постійні кофлікти, ініційовані відповідачами, змушують позивача витрачати значний час та зусилля на спроби врегулювати ситуацію, що також негативно впливає на його психологічний стан. Позивач неодноразово відчував приниження, змушений нагадувати відповідачам про свої права та зіштовхнувся з відмовою чи агресією. Моральну шкоду він оцінює у 20 000 грн.

Ухвалою суду від 25.09.2025 відкрито провадження у цивільній справі та призначено її розгляд у підготовчому засіданні.

У підготовчому засіданні представник відповідачів - адвокат Бузіян О.В. заявила клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки відповідачі перебувають на військовій службі у Збройних Силах України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Крім того, 06.11.2025 надійшла заява від відповідача ОСОБА_2 , в якій він просив зупинити провадження у справі до припинення перебування відповідачів у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. В заяві зазначив, що бажає особисто прийняти участь у слуханні справи, але з поважних причин не може це зробити.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Мутьєв Д.В. в підготовчому засіданні заперечував проти зупинення провадження у справі, оскільки відсутні докази, що військова частина, де служать відповідачі, бере безпосередню участь у бойвих діях, а відповідачі представлені в судовому засіданні представником - адвокатом.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України).

У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб.

Згідно з пунктом другим цього Указу військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом з Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Надалі строк дії режиму воєнного стану неодноразово продовжувався, зокрема Указом Президента України від 20 жовтня 2025 року № 793/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", який затверджено Законом № 4643-IX від 21.10.2025, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 5 листопада 2025 року строком на 90 діб.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб, визначені нормами Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку Указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Структура Збройних Сил України визначена статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України», відповідно до частини третьої якої Збройні Сили України організаційно складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Воєнні дії - це організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України. Бойові дії - це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння) (стаття 1 Закону України «Про оборону України»).

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У своїх рішеннях Верховний Суд України неоднразово зазначав, що Збройні Сили України та інші військові формування автоматично вважаються переведеними на воєнний стан. Тому для застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України (а також аналогічних норм ГПК і КАС) не потрібно додаткових підтверджень цього факту.

Належним доказом для зупинення провадження є документи, що підтверджують перебування особи на військовій службі військовий квиток, наказ командира тощо.

Відповідачем ОСОБА_2 та представником відповідачів надані суду довідки (форма 5) за підписом командира військової частини НОМЕР_2 від 28.09.2025 № 930, від 12.10.2025 № 1994, відповідно до яких солдат ОСОБА_3 перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 ; солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 з 23.07.2025.

Відповідно до витягу із наказу № 220 від 23.07.2025 командира військової частини НОМЕР_2 23.07.2025 справи та посаду прийняли та приступили до виконання службових обов`язків за посадою солдат ОСОБА_2 , який призначений на посаду навідника 1 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової чатсини НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_3 , який призначений на посаду механіка 1 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 .

Отже, оскільки відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 перебувають у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, у суду наявний обов`язок зупинити провадження у цій справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України до припинення перебування відповідачів у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Бузіян Олени Валентинівни задовольнити.

Зупини провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном до припинення перебування відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 17.11.2025.

Суддя Т.А. Карташева