Справа № 136/63/25
провадження № 2-п/136/1/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2025 м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Шпортун С.В.,

за участю секретаря судового засідання Белінської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Липовець заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення ухваленого судом 16.04.2025 у цивільній справі №136/63/25,

ВСТАНОВИВ:

13.10.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною заявою, мотивуючи тим, що 16.04.2025 Липовецьким районним судом Вінницької області було ухвалено заочне рішення у цивільній справі №136/63/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , яким позов задоволено та стягнуто із ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 124 472, 50 грн. та вирішено питання про стягнення витрат у вигляді судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

У заяві відповідач зазначає, що провадження у справі було відкрито 10.01.2025, утім ухвала із матеріалами позовної заяви в його адресу проживання не направлялась, відомості про належне повідомлення його про розгляд справи відсутні у справі, що позбавило його можливості подати відзив із запереченнями проти позову.

Ознайомившись із матеріалами даної справи лише у кінці вересні цього року, йому стало відомо, що в суді наявна значна кількість позовів до нього про стягнення кредитної заборгованості, хоча жодних кредитних договорів він не укладав, а з 2022 року проживає в с. Приборівка, Вінницького району Вінницької області, хоча зареєстроване місце проживання в с. Сиваківці.

Вважає вказані обставини вказують на поважність пропуску строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення.

В обґрунтовує своїх заперечень проти вимог позивача зазначив, що він звернувся до компетентних органів з метою порушення кримінальних проваджень, оскільки кредитних договорів із жодним банком не укладав.

Окрім цього, відповідач зауважив, що ухвалою суду від 04.04.2025 у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судом витребовувались докази на підтвердження передачі йому грошових коштів на виконання умов кредитних договорів, отож на його думку, у позивача такі докази були відсутні взагалі.

Також відповідач зазначив, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження перерахування грошових коштів на належні йому платіжні картки, зарахування коштів на карткові рахунки його маска картки з 22.03.2024 по 16.04.2025 з посиланням на первинні бухгалтерські документи, які не надані до матеріалів цивільної справи.

Відсутні докази направлення в його адресу вимог від ТОВ «Стар Файненс» та позивача про погашення кредиту.

У рішенні суду не наведено розрахунків заборгованості за кредитними договорами, відтак не зрозуміло які послуги включено, які відсотки перераховані.

Матеріали справи не містять доказів належності йому електронної пошти та електронного підпису, не підтверджено проведення верифікації особи відповідача та здійснення реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції з отриманням відповідного одноразового ідентифікатора з належною достовірністю перевірки його особи, що ставить під сумнів укладення кредитних договорів саме з ним.

Окрім цього позивач не повідомив його про укладенні договори факторингу із первісними кредиторами, у зв`язку із чим він був позбавлений можливості захистити свої права раніше.

З огляду на викладене, вважає, що заочне рішення суду від 16.04.2025 підлягає скасуванню, що послугувало підставою звернення до суду із даною заявою.

04.11.2025 ухвалою суду зазначену заяву було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст.285 ЦПК України.

13.11.2025 ухвалою суду заяву прийнято та призначено розгляд, копії ухвали надіслані учасникам справи.

У судове засідання учасники цивільного процесу не з`явились, будучи повідомленими в установленому законом порядку, в підтвердження чому є рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

В силу приписів ч.1 ст.287 ЦПК України, суд не вбачає перешкод для розгляду заяви в даному судовому засіданні за відсутності учасників цивільного процесу на підставі зібраних у справі доказів.

Вивчивши та дослідивши заяву про перегляд заочного рішення та матеріали додані до неї, матеріали цивільної справи в рамках якої подано заяву суд встановив, що 16.04.2025 Липовецьким районним судом Вінницької області було ухвалено заочне рішення у цивільній справі №136/63/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, яким позов задоволено, стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 124 472 грн., 50 коп., а саме: за Кредитним договором №07997-03/2024 в розмірі 35 000 грн., з яких: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 25000 грн. - сума заборгованості за відсотками; за Кредитним договором № 20465-03/2024 в розмірі 60 000 грн., з яких: 15 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 45 000 грн. - сума заборгованості за відсотками; за Кредитним договором № 2499297 в розмірі 17 047,50 грн., з яких: 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 11452.50 грн. - сума заборгованості за процентами за користування кредитом; 595 грн. - заборгованість за комісією за надання кредиту; за Договором позики № 79484656 в розмірі 12425 грн., з яких: 3500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8925 грн. - сума заборгованості за відсотками, вирішено питання про витрати у вигляді судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

Копію судового рішення спрямовано судом в адресу відповідача, в підтвердження чому є супровідний лист від 18.04.2025 за №136/63/25/4057 (а.с.128), який повернуто до суду 06.05.2025 із відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно частин 1-3 статті 284 чинної редакції ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Із матеріалів цивільної справи встановлено, що ОСОБА_1 ознайомився із матеріалами даної цивільної справи 17.09.2025 та отримав копію рішення суду (а.с.135).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС з 03.03.2025 та отримував судові виклики про розгляд справи (зокрема на 05.03.2025), рішення суду від 16.04.2025 отримав 17.04.2025 о 17:44 год., про що свідчать довідки про доставку електронних документів сформовані із системи Д-3.

Як слідує із рекомендованого поштового відправлення направленого судом в адресу ОСОБА_1 (а.с.93) згідно відомостей Укрпошти адресат відмовився від її отримання, яка повернута до суду 06.03.2025, тоді як виклик на 16.04.2025 повернуто до суду із відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною аджресою» (а.с.95,96).

Згідно Акту про підтвердження фактичного місця проживання від 18.09.202_ (далі дата є нечитабельною) (а.с.9), яка надана відповідачем на підтвердження обставин зазначених у заяві про перегляд судового рішення встановлено, що ОСОБА_1 з 2022 року фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною першою статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Відповідач у заяві просить поновити строк на перегляд заочного рішення посилаючись на те, що не був належним чином повідомлений про дату судового засідання, йому не було надіслано судом копію позовної заяви та доданих до неї матеріалів, а також він не брав участі у розгляді справи, оскільки не отримував судову кореспонденцію належним чином.

Згідно ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно ж до п.2 ч.7 цієї статті у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається, зокрема, фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Згідно ч.6 цієї статті днем вручення судової повістки є, зокрема:

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Особа вважається належно повідомленою, якщо повістка повернулася з відмітками поштової служби, такими як «адресат відсутній», «відмовився від отримання» Це забезпечує дотримання принципу, за яким суд має вжити розумних заходів для повідомлення, а сторона - сприяти отриманню повідомлень.

Як убачається з відповіді за №1022872 від 10.01.2025 з ЄДДР, під час прийняття справи до провадження судом було встановлено зареєстроване місце проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, суд, дотримуючись вимог статті 128 УПК України, здійснив надсилання судової кореспонденції за адресою місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Факт дотримання принципу права особи на справедливий розгляд за умови повідомлення його засобами поштового зв`язку із відміткою «адресат відсутній», був предметом розгляду ЄСПЛ у справі у справі Mykhaylo Mykhaylovych Vasylkiv проти України.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Сам лише факт неотримання заявником поштової кореспонденції, яку суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав за належною адресою, та які не були отримані адресатом, у тому числі, у зв`язку із відмовою від одждержання, не може вважатися поважною причиною неявки, оскільки це зумовлено не об`єктивними, непереборними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, адреса надана суду для направлення кореспонденції позивачем, та відповідно до довідки відповідач зареєстрований за зазначеною адресою.

До таких висновків також дійшов Верховний Суд у постанові від 18 грудня 2019 року у справі N 2-4159/12 (провадження N 61-4961св19).

При цьому, суд зауважує, що ухвалою суду від 04.11.2025 заява ОСОБА_1 про перегляд заочного судового рішення була залишена без руху, у тому числі з підстав ненадання належних доказів щодо пропущення строку на звернення до суду, утім в цій частині доказів відповідачем на виконання вимог ухвали суду не було надано.

Ураховуючи викладене, за встановлених судом обставин, посилання відповідача на те, що він не був обізнаний про розгляд цієї справи, а копію рішення отримав лише 17 вересня 2025 року в якості поважних причин поновлення строку, спростовуються вказаними вище доказами та є безпідставними.

Неотримання ОСОБА_1 надісланої на адресу зареєстрованого місця проживання судової повістки і його послідуюче звернення до суду за отриманням паперової копії судового рішення і її отримання, не може являтись поважною підставою для поновлення йому строку подання заяви про перегляд судового рішення, тоді як інших поважних причин не наведено, а судом не встановлено, відтак суд не знаходить підстав для поновлення строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення.

Надаючи оцінку іншим доводам відповідача, суд виходить з наступного.

Задовольняючи позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 , суд виходив з того, що ОСОБА_1 прийняв пропозиції від банків на укладення кредитних договорів, повідомив свої персональні дані, ознайомився із умовами кредитування.

Також суд зазначає, що умови укладених між сторонами кредитних договорів відповідачем у судовому порядку не оспорювались, доказів наявності порушеного за його заявою кримінального провадження, яке могло б впливати на висновки наведені у рішенні суду, яке є предметом перегляду не надано, а заперечуючи проти передачі грошових коштів, відповідач не спростував обставин зазначених позивачем, що є правилом негативного доказу та частиною принципу змагальності, за яким кожна сторона повинна довести обставини, на які посилається, а не будувати свою позицію на припущенні, що інша сторона її не спростує.

Таким чином, доводи відповідача не знайшли свого підтвердження в межах розгляду даного провадження, а у заяві відсутні посилання на докази, які мають істотне значення для справи, які не були досліджені судом при винесенні заочного рішення, не наведено власних розрахунків заборгованості, з урахуванням проплат якщо вони здійснювались, тощо, тоді як в обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення покладена лише незгода із ухваленим рішенням по суті.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Желтяков проти України" від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania) [ВП], N 28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі "Рябих проти росії" (Ryabykh v. Russia), N 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 Конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування заочного рішення суду, тому заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 260, 284-288, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 16.04.2025 у цивільній справі №136/63/25, - залишити без задоволення.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Світлана ШПОРТУН