Справа № 587/4809/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2025 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., з участю секретаря судового засідання Джепи В.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми справу за позовом ОСОБА_1 до Юнаківської сільської ради Сумського району, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом
В судове засідання позивач не з`явилась, від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримала повністю.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час розгляду справи у суді.
Приватний нотаріус Степаненко Т.І. у судове засідання не з`явилась у письмовій заяві просила справу слухати без її участі, проти позову не заперечувала.
Вивчивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.
Спадкоємицею за законом після ОСОБА_3 є онука ОСОБА_1 , яка своєчасно прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Спадкоємці за законом першої черги спадкування дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 .
15 вересня 2025 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво право на спадщину за законом №1684 на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 ), а у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку було відмовлено у зв`язку з тим, що у правовстановлюючому документі на земельну ділянку - державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №377427 від 12.03.2009р. адреса земельної ділянки зазначена під номером 13, крім того наявне виправлення адреси та «підтирання» у правовстановлюючому документі.
Відповідно до рішення виконкому Кияницької сільської ради Сумського району Сумської області №13 від 27.03.2007 року було присвоєно житловому будинку власником якого є ОСОБА_3 номер 14 замість 13 ( а.с.23)
В той час після винесення вищезазначеного рішення про упорядкування поштових адрес на підставі рішення 23 сесії 5 скликання Кияницької сільської ради Сумського району Сумської області ОСОБА_3 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку з адресою АДРЕСА_1 ( а.с.16)
Відповідно до рішення виконкому Юнаківської сільської ради Сумського району Сумської області №197 від 25.08.2025 року було винесено рішення про упорядкування адрес, а саме АДРЕСА_3 було замінено на АДРЕСА_1 ( а.с.24)
Відповідно до відомостей Державного земельного кадастру адреса земельної ділянки вказана АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з ДЗК від 13.10.2025р., а у правовстановлюючому документі: державному акті на право власності на земельну ділянку адреса вказана: АДРЕСА_1 .
Видача державних актів на землю припинена з 2013 року. Натомість, право власності на земельні ділянки реєструється в новостворених Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі прав. Відтепер для підтвердження права власності видають свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витяги з Державного реєстру прав. З 2013 року в Україні нова система обліку прав власності на землю, що передбачає використання сучасних електронних реєстрів.
Згідно п. "г" ч. 1 ст. 81, п. "а" ч. 3 ст. 152 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини; захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.
Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою, в тому числі, особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.
Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа. Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.
Вищевказані норми узгоджуються із Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1015 (далі - Порядок) (пункти 107-110 Порядку).
Згідно частини 1 статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника.
У частинах першій та другій статті 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Аналогічним чином перехід права власності на земельну ділянку до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, унормовують положення статті 377 Цивільного кодексу України.
Зазначені норми закріплюють принцип цілісності та єдності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами, визначення правового режиму земельної ділянки перебуває в прямій залежності від права власності на будівлю та споруду, й передбачає механізм як розподільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, так і правового регулювання нормами саме земельного законодавства відносин при виникненні прав на земельну ділянку у разі набуття (існування) права власності на нерухомість.
Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у вже процитованій статті 120 ЗК України, особа, яка є власником будівлі чи споруду (та/або частини), стає власником відповідної земельної ділянки (та/або частини). При цьому, при застосуванні положень статті 120 ЗК України в поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що навіть в разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені в цій ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстровано одночасно з правом на нерухомість, однак ділянка раніше набула ознак об`єкту права власності.
А тому не має підстав вважати, що ці правила єдності та цілісності земельної ділянки та об`єкта нерухомості можуть порушуватися у разі, коли право власності на такий об`єкт не виникає, а вже існує або спадкується.
Така правова позиція повністю співпадає з позицією Верховного Суду при розгляді земельних спорів. Окрім загальної постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7 це підтверджується й рішеннями по конкурентним судовим справам. Так, в постанові від 21.03.2018 у справі № 686/9580/16-ц Верховний Суд України зазначено, що частиною першої статті 120 Земельного кодексу України передбачено, що навіть у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи (тобто право власності не існує на момент передачі земельної ділянки у власність, а виникає згодом - колись), припиняється право власності, право користування земельної ділянкою, на якій розташовані ці об`єкту. До особи, яка набувала право власності, на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно дост.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
В силу ч.1ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч.ч.1,5 ст.1268ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1296ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до ст.1297ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Згідно ч. 1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Відповідно до ч. 1 ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.
Тобто, за загальним правилом, визначеним в Главах 87, 89 ЦК України, здійснення права на спадкування та оформлення спадкоємців в спадкових правах здійснюється через нотаріуса і лише у тих випадках, коли об`єктивно неможливо спадкоємцеві оформитись в спадкових правах через нотаріуса суд вправі визнати за таким спадкоємцем право власності на майно в порядку спадкування.
Таким чином, оцінюючи надані стороною докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 18, 81, 89, 263 - 265 ЦПК України, ст. 392, 1268 1270 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко