Справа № 522/3312/25
Провадження 2/522/4130/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

12 листопада 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого - судді Науменко А.В.,

за участю секретаря судового засідання - Зелінська К.Ю.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Сервіс Плюс», за участю третьої особи Комунального підприємства «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з позовом до Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, за участю третьої особи Комунального підприємства «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

За результатами автоматизованого розподілу від 06.02.2025 року справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_3

Ухвалою суду від 26 лютого 2025 року позов залишено без руху.

28 лютого 2025 року від представника позивачів до суду надійшла заява на виконання ухвали суду, чим усунуті недоліки.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 04.03.2025 року відкрито провадження у справі.

Позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в особі свого адвоката, звернулися до Приморського районного суду м. Одеси з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 158 160 грн. 67 коп. проти відповідачів - Одеської міської ради та Виконавчого комітету Одеської міської ради, а також Комунального підприємства «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ» як третьої особи.

Суть та Обґрунтування Позовних ВимогПозовні вимоги обґрунтовуються фактом пошкодження транспортного засобу марки NISSAN ALMERA (р.н. НОМЕР_1 ), який є спільною сумісною власністю подружжя, внаслідок падіння сухого аварійного дерева (платан) 25.03.2024 року о 20:30 біля будинку по АДРЕСА_1 .

Матеріальна шкода підтверджується Висновком експерта № 7732 від 15.04.2024 року, яким встановлено: Вартість відновлювального ремонту становить 108 160 грн. 67 коп. Вартість матеріального збитку становить 60 026 грн. 67 коп.

Акт обстеження зелених насаджень № 2260 від 16.11.2023 року, складений комісією Департаменту екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради, визнав дерево платан (1 шт., 100% сухе), розташоване біля будинку АДРЕСА_2 , аварійним та таким, що підлягає видаленню.

Відповідачі, в особі їхніх органів, були обізнані про аварійний стан дерева, але не вжили жодних заходів для його видалення або забезпечення безпеки, що призвело до настання шкоди. Хоча КП «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ» і ТОВ «КК «СЕРВІС ПЛЮС» повідомили про відсутність цього дерева на їхньому балансі/утриманні, факт невизначення меж прибудинкової території та непередачі ділянки у власність чи користування підтверджує, що зелене насадження знаходиться на землях комунальної власності, і обов`язок щодо його утримання та видалення аварійності покладався на ОМР. Моральна шкода заявлена у розмірі 50 000 грн. (по $25 000$ грн. кожному позивачу) та обґрунтована тривалим психологічним напруженням, розчаруванням, незручностями та страхом повторного пошкодження майна, особливо в умовах воєнного стану, через неможливість користування транспортним засобом. Заявлена сума судових витрат становить 8 000 грн. (на оплату експертизи) та 60 000 грн. (на правничу допомогу).

Позивачі просять суд стягнути солідарно з Виконавчого комітету Одеської міської ради та Одеської міської ради (за рахунок місцевого бюджету м. Одеси) на їхню користь: Матеріальну шкоду у розмірі 108 160 грн. 67 коп. Моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. Судові витрати у розмірі: 4 000 грн. (витрати за експерта) та 40 000 грн. (витрати на правничу допомогу), а також судовий збір (у разі його стягнення).

02.05.2025 року від ОМР до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідач стверджує, що Одеська міська рада є неналежним відповідачем, оскільки вона реалізувала свої дискреційні повноваження щодо організації благоустрою (ч. 1 ст. 15 Закону «Про благоустрій населених пунктів») шляхом створення відповідних виконавчих органів (наприклад, Департаменту з благоустрою міста, Департаменту міського господарства) та комунальних підприємств (наприклад, КП «Міськзелентрест»), уповноважених займатися питаннями благоустрою та утримання об`єктів. Верховний Суд у постанові від 13.03.2024 р. у справі № 521/11727/18 підтвердив, що наявність рішення про визначення балансоутримувача об`єкта благоустрою не є необхідною умовою для визначення відповідальної особи, якщо Рада вже створила відповідні комунальні підприємства.

Натомість, відповідальність за утримання зелених насаджень на цій території покладається на Управителя багатоквартирного будинку, яким є ТОВ «Керуюча компанія «Сервіс плюс». Згідно з Договором № 292 від 01.04.2021 року, укладеним зі співвласниками будинку за адресою: АДРЕСА_2 , ТОВ «КК «Сервіс плюс» зобов`язалося забезпечувати належне утримання спільного майна будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог, включаючи зовнішній благоустрій, прибирання та належний догляд за зеленими насадженнями. Відповідно до Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та Правил благоустрою території міста Одеси (п. 4.14, п. 4.6), саме на управителя (або власників/користувачів) покладається відповідальність за догляд, збереження та видалення сухостійних/пошкоджених зелених насаджень на прибудинкових територіях.

Факт відсутності сформованої земельної ділянки прибудинкової території не звільняє управителя від виконання його обов`язків з належного утримання території та зелених насаджень, що узгоджується з позицією Верховного Суду (постанови № 910/14564/23 та № 908/1866/22). Крім того, наявність Акту від 16.11.2023 року про визнання дерева аварійним та необхідність його видалення, а також звернення позивачки до управителя щодо неналежного стану дерева, підтверджують обізнаність Управителя про небезпеку.

Відповідач наголошує, що для задоволення позову позивачі не довели повного складу цивільного правопорушення, необхідного для застосування ст. 1166 ЦК України, а саме: протиправну поведінку (дію чи бездіяльність) Одеської міської ради, причинний зв`язок між цією поведінкою та настанням шкоди, а також вину Ради. Позивачі покладають провину на Раду за невизначення балансоутримувача конкретного дерева, хоча Рада вже створила уповноважені виконавчі органи та підприємства. Оскільки обов`язок з утримання зелених насаджень на прибудинковій території покладено на ТОВ «КК «Сервіс плюс» відповідно до договору та Правил благоустрою, причинний зв`язок між шкодою та діями/бездіяльністю Одеської міської ради відсутній.

02.05.2025 року від Виконавчого комітету Одеської міської ради надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідач, Виконавчий комітет Одеської міської ради (Виконком), заперечує проти позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої падінням дерева, ґрунтуючись на тому, що Виконком є неналежним відповідачем у цій справі, оскільки обов`язок з утримання зелених насаджень на прибудинковій території покладається на Управителя будинку.

Виконком є лише одним із виконавчих органів Одеської міської ради, що має загальну компетенцію. Закон України «Про благоустрій населених пунктів» встановлює чітко відмінні повноваження для міської ради та її виконавчих органів.

Міська рада реалізувала своє право вибору (дискреційні повноваження), передбачене ч. 1 ст. 15 Закону «Про благоустрій населених пунктів», шляхом створення спеціалізованих виконавчих органів (Департамент з благоустрою міста, Департамент екології) та комунальних підприємств (КП «Міськзелентрест», КП ЖКС), які уповноважені займатися питаннями благоустрою та утримання.

Обов`язок щодо визначення балансоутримувача об`єктів благоустрою покладено на Міську раду (і то, лише у випадку, якщо не створено відповідних виконавчих органів) або на Департамент з благоустрою міста як профільний виконавчий орган, але не на Виконавчий комітет. Відповідач посилається на постанову Верховного Суду від 17.02.2021 р. у справі № 552/2219/19, де зроблено висновок, що виконавчі органи місцевих рад не можуть вважатися безпосередньо відповідальними за шкоду, завдану неналежним виконанням робіт з благоустрою.

Запити позивачів до ОМС щодо визначення балансоутримувача конкретного дерева є необґрунтованими, оскільки закон визначає балансоутримувача об`єкта благоустрою (території), а не елемента благоустрою (дерева).

Основна відповідальність за шкоду лежить на ТОВ «Керуюча компанія «Сервіс плюс» як Управителі багатоквартирного будинку за адресою: м. Одеса, вул. Цегельнозаводська, 2.

Договірні та законодавчі обов`язки:Відповідно до Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та Договору про надання послуг з управління № 292 від 01.04.2021 року, Управитель зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна будинку та його прибудинкової території відповідно до нормативних вимог.

Згідно з Правилами благоустрою території міста Одеси (п. 4.14, п. 3.2.9), відповідальність за догляд, збереження, видалення сухостійних дерев та благоустрій прибудинкової території покладається на Управителя або підприємство, з яким укладено відповідний договір.

Наявність Акту обстеження № 2260 від 16.11.2023 року, який визнав дерево аварійним та таким, що підлягає видаленню, а також попередні звернення позивачки до ТОВ «КК «Сервіс плюс», свідчать про те, що Управитель був обізнаний про необхідність видалення дерева.

Факт непередачі земельної ділянки під будинком у власність або користування співвласникам не звільняє Управителя від виконання його обов`язку з належного утримання прибудинкової території та зелених насаджень, розташованих на ній, що підтверджується позицією Верховного Суду.

Таким чином, Виконавчий комітет Одеської міської ради вважає що вони є неналежним відповідачем, оскільки обов`язок забезпечити належне утримання аварійного дерева на прибудинковій території покладено на Управителя будинку.

На підставі наказу №35-ос/с від 13 травня 2025 року голови Приморського районного суду м. Одеси Коваленко В.М. «Про відрахування зі штату Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 » на виконання Рішення Вищої ради правосуддя від 06 травня 2025 року «Про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Приморського районного суду м. Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку» та розпорядження в.о. керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси Чукова Л.В. №1 від 13.05.2025 року щодо здійснення повторного автоматизованого розподілу судових справ, які перебувають у провадженні судді ОСОБА_3., службової записки діловода Тетькової В.М. , з метою забезпечення дотримання прав та законних інтересів сторін по справі, а також дотримання розумних строків розгляду справи, матеріали справи передано до канцелярії для повторного авторозподілу.

За результатами автоматизованого розподілу справа передана на розгляд судді Приморського районного суду міста Одеси Науменко А.В.

16.05.2025 року матеріали справи передані головуючому.

Ухвалою суду від 16.05.2025 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду.

02.07.2025 року від позивачів до суду налійшла заява про залучення співвідповідачів.

На підставі частини 1 статті 51 ЦПК України, яка передбачає право позивача залучити співвідповідача до закінчення підготовчого провадження, позивачі вважають, що у зв`язку з обставинами справи, які стосуються падіння аварійного дерева поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_2 , необхідно залучити до участі у справі як співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Сервіс Плюс» (, адреса: 65023, м. Одеса, провулок Новобазарний, буд. 5), оскільки вказане товариство здійснювало управління та експлуатацію зазначеного будинку та прилеглої до нього території, і може бути належним відповідачем.

У зв`язку із залученням нового співвідповідача, позивачі уточнюють та змінюють свої позовні вимоги і просять суд:

Залучити до участі у справі в якості співвідповідача ТОВ «Керуюча компанія «Сервіс Плюс» ().

Стягнути з усіх відповідачів: Виконавчого комітету Одеської міської ради (), Одеської міської ради () та ТОВ «Керуюча компанія «Сервіс Плюс» () на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :

Матеріальну шкоду у розмірі 108 160 (сто вісім тисяч сто шістдесят) гривень 67 копійок.

Моральну шкоду у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Стягнути з усіх зазначених відповідачів на користь позивачів судові витрати, які включають 4 000 грн. витрат за послуги експерта, 40 000 грн. витрат на правничу допомогу та судовий збір.

02.07.2025 року від відповідача надійшло Клопотання про приєднання до матеріалів справи № 522/3312/25 доказів.

Метою клопотання є підтвердження факту належного виконання повноважень Одеською міською радою та її виконавчими органами у сфері благоустрою та перекладення обов`язку з утримання зелених насаджень на належного суб`єкта, а саме на управителя багатоквартирного будинку.

Лист Департаменту екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради від 05.05.2025 року № 02-13/985 з додатками (Акт обстеження від 16.11.2023 року № 2260), який свідчить, що виконавчими органами ОМР було ініційовано обстеження, за результатами якого дерево за адресою: м. Одеса, вул. Цегельнозаводська, 2, визнано аварійним і таким, що підлягає видаленню.

Лист Хаджибейської районної адміністрації від 20.05.2025 року № 1599/01-20 та лист КП «ЖКС «Черьомушки» від 19.05.2025 року № 890, що підтверджують, що будинок за вказаною адресою знаходиться в обслуговуванні ТОВ «Керуюча компанія «Сервіс плюс» (ТОВ «КК «Сервіс плюс»).

Роздруківки з офіційних сторінок ТОВ «КК «Сервіс Плюс» у соціальних мережах, які, на думку відповідача, підтверджують, що Управитель фактично здійснює роботи з утримання зелених насаджень (санітарне обрізання, розпил аварійних дерев), що узгоджується з умовами Договору про управління № 292 від 01.04.2021 року та нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами благоустрою території міста Одеси.

Виконком наголошує, що згідно з чинним законодавством та сформованою судовою практикою (зокрема, постанови Верховного Суду від 17.02.2021 р. у справі № 552/2219/19), обов`язок з належного утримання прибудинкової території, що включає зелені насадження, покладається на управителя будинку, а не на Виконавчий комітет міської ради, який реалізував свої повноваження шляхом створення відповідних профільних виконавчих органів та комунальних підприємств.

Ухвалою суду від 02.07.2025 року вирішено залучити в якості співвідповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Сервіс Плюс» , адреса: 65023, Україна, Одеська обл., місто Одеса, провулок Новобазарний, будинок, 5; тел. , емаіl: , зареєстрований в електронному суді.

18.07.2025 року від відповідача до суду надійшов відповідь на відзив.

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, Одеської міської ради та ТОВ «Керуюча компанія «Сервіс Плюс» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Представником Виконавчого комітету Одеської міської ради подано відзив на позовну заяву. Позивачі вважають, що міркування представника відповідача, викладені у відзиві, не спростовують доводів Позивачів щодо відповідальності відповідачів та їхнього зобов`язання відшкодувати шкоду.

Позивачі зазначають, що висновок Виконавчого комітету Одеської міської ради про те, що він не є належним відповідачем, є безпідставним. Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень.

Позивачі наголошують, що обов`язок з відшкодування майнової шкоди, спричиненої падінням дерева, покладається на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування. У разі його відсутності, відповідальність покладається на орган, що не визначив такого балансоутримувача, або на суб`єкта, який фактично здійснював управління та експлуатацію прилеглої території.

Позивачі посилаються на Правила утримання зелених насаджень та судову практику Верховного Суду (зокрема, постанова від 04.09.2019 р. у справі № 200/22129/16-ц), яка підтверджує, що у випадку, коли дерево розташоване на землі комунальної власності, і відсутні дані, що воно перебувало на балансовому обліку певної організації, обов`язок відшкодування шкоди покладається на орган місцевого самоврядування. Позивачі зазначають, що ані Одеська міська рада, ані Виконком не визначили на конкурсних засадах балансоутримувача об`єктів благоустрою зеленого господарства, до яких належало аварійне дерево на вул. Цегельнозаводська.

Відсутність належної організації благоустрою та контролю з боку відповідачів (ОМР та Виконкому), незважаючи на те, що дерево було визнано аварійним (Акт № 2260), призвела до його падіння та спричинення шкоди. Відповідно, Одеська міська рада та Виконавчий комітет Одеської міської ради несуть відповідальність за неналежне виконання своїх організаційних та контрольних повноважень. Одночасно, ТОВ «Керуюча компанія «Сервіс Плюс» як управитель, який мав здійснювати утримання прилеглої території та мав знати про стан аварійного дерева, також має нести відповідальність. З огляду на це, Позивачі наполягають на солідарній відповідальності усіх трьох відповідачів.

Позивачі відхиляють твердження відповідача про неправомірність включення до суми матеріальної шкоди втрати товарної вартості (ВТВ). Позивачі стверджують, що поданий ними висновок експерта від 15.04.2024 року є належним доказом, а відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, ВТВ є складовою частиною матеріального збитку (реальних збитків), оскільки відображає зменшення ринкової вартості автомобіля внаслідок передчасного погіршення зовнішнього вигляду та експлуатаційних характеристик після ремонту.

Таким чином, Позивачі вважають докази та правові підстави, викладені у відзиві, такими, що не спростовують ані належного суб`єктного складу відповідачів, ані заявленого розміру відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою суду від 31.07.2025 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання призначене на 04.11.2025 року з`явились представник позивачів ОСОБА_5 та представник відповідача Соболь Я.О. (ВК ОМР, ОМР).

Представник позивачів просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідачів Соболь Я.О. заперечували проти задоволення позову.

Суд оголосив перерву для оголошення вступної та резолютивної частини рішення на 12.11.2025 року.

У судове засідання призначене на 12.11.2025 року з`явився представник позивачів ОСОБА_5

Суд заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 25.03.2024 за адресою: м. Одеса, вул. Цегельнозаводська, 2, відбулося падіння дерева (зеленого насадження), внаслідок чого було пошкоджено майно Позивачів (транспортний засіб марки NISSAN ALMERA, реєстраційний номер НОМЕР_1 ).

Висновок експерта №7732 від 15.04.2024 р встановив, що сума завданої матеріальної шкоди, включаючи вартість відновлювального ремонту та втрату товарної вартості, становить 108 160 грн. 67 коп.

Висновок експерта №7732 від 15.04.2024 р встановив, що вартість матеріального збитку внаслідок падіння дерева становить 60026,67 грн.

Моральна шкода оцінена Позивачами у 50 000 грн.

Судом встановлено, що вказане дерево, яке спричинило шкоду, було аварійним та підлягало видаленню, що підтверджується копією Акта обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню, від 16.11.2023 року № 2260, надана Департаментом екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради (Лист від 05.05.2025 р. № 02-13/985).

Судом встановлено, що органи місцевого самоврядування (ОМР/Виконком) були обізнані про аварійний стан дерева, оскільки Департамент екології ОМР ініціював обстеження, за результатами якого складено Акт № 2260. Крім того, Позивачі ( ОСОБА_2 ) неодноразово звертались до ТОВ «КК «Сервіс Плюс» щодо неналежного стану дерева, що підтверджується Листом Департаменту екології ОМР, заявою ОСОБА_2 до ВП 1 ОРУП 1 ГУНП в Одеській області від 25.03.2024 року.

Судом встановлено, що багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_2 , та прибудинкова територія, перебуває в управлінні ТОВ «Керуюча компанія «Сервіс Плюс» () що підтверджується Листом Хаджибейської районної адміністрації ОМР від 20.05.2025 р. № 1599/01-20; Договором про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01.04.2021 року № 292.

Відповідно до укладеного Договору № 292 та Правил благоустрою території міста Одеси, ТОВ «КК «Сервіс Плюс» зобов`язане забезпечувати належне утримання спільного майна та прибудинкової території, що включає, зокрема, утримання зелених насаджень (видалення сухостійних та аварійних дерев, санітарне очищення).Зазначене підтверджує Договір № 292 від 01.04.2021 р. (п. 2.4, п. 3.1.); Роздруківки з офіційних сторінок ТОВ «КК «Сервіс Плюс» у соціальних мережах, що свідчать про фактичне виконання робіт з утримання зелених насаджень.

ТОВ «КК «Сервіс Плюс», як управитель прибудинкової території, що включає зелені насадження, та будучи обізнаним про аварійний стан дерева, не вчинило необхідних дій для його негайного видалення, чим порушило умови Договору № 292 та Правила благоустрою території міста Одеси.

Неналежне виконання або невиконання своїх обов`язків з організації благоустрою, визначення балансоутримувача та/або безпосереднього утримання зеленого насадження, визнаного аварійним, з боку ТОВ «КК «Сервіс Плюс» призвело до того, що дерево впало і заподіяло шкоду майну Позивачів.

Згідно з ч.3 ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

У ч.2 ст.1166 ЦК передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Тобто в деліктних зобов`язаннях передбачено презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.2 ст.1192 ЦК України).

В даному випадку Виконавчим комітетом Одеської міської ради були реалізовані повноваження, передбачені п.п. 7 п. «а» ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а Одеською міською радою, в свою чергу, реалізовані повноваження ч. 1 ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та інших нормативноправових актів стосовно організації благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, що в даному випадку свідчить про те, що Виконавчий комітет Одеської міської ради не є належним відповідачем у вказаній справі, а тому суд відмовляє в задоволенні вимог до вказаного відповідача.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Тобто в деліктних зобов`язаннях передбачено презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина 2 статті 1192 ЦК України).

Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Разом з тим потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві.

На думку суду, позивачем доведено факт завдання йому шкоди в результаті падіння дерева на автомобіль, протиправну бездіяльність відповідача ТОВ «КК «Сервіс Плюс» , яка виразилась у неналежному виконанню обов`язку із санітарного очищення території, що включає обов`язок по механізованому та ручному прибиранню територій наданих їм на підставі договору. Розмір заподіяної шкоди підтверджується матеріалами справи. В свою чергу, відповідачем відповідно до вимог статей 10-13, 49, 81, 89 ЦПК України року вказані факти не спростовано та не доведено відсутність вини та підстав для відшкодування шкоди.

Як встановлено судом, Висновок експерта №7732 від 15.04.2024 р встановив, що вартість матеріального збитку внаслідок падіння дерева становить 60026,67 грн.

З вказаного висновку експерта вбачається, що Вартість матеріального збитку (реальні збитки) - визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу і витрат, яких зазнає чи може зазнати власник КТЗ для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Суд констатує, що позовна заява не містить належного правового та фактичного обґрунтування, чому до стягнення підлягає саме сума, визначена експертом як "Вартість відновлювального ремонту" (108 160 грн. 67 коп.), а не сума, визначена як "Вартість матеріального збитку" (60 026 грн. 67 коп.).

Таким чином, сам висновок експерта визначає Вартість матеріального збитку як показник, що включає всі компоненти реальних збитків, які підлягають відшкодуванню.

З огляду на те, що Позивачі не розкрили сутність понять та різницю між "Вартістю відновлювального ремонту" та "Вартістю матеріального збитку", а Висновок експерта прямо визначає "Вартість матеріального збитку" (60 026 грн. 67 коп.) як суму, яка відображає усі витрати, яких власник зазнає у разі пошкодження та які власник мусить зробити для відновлення порушеного права, Суд не вбачає належних та допустимих правових підстав для задоволення вимоги про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 108 160 грн. 67 коп., оскільки ця сума не є доведеною як реальні збитки, а є лише однією зі складових, названою експертом "Вартістю відновлювального ремонту", тоді як сума "Вартість матеріального збитку" (60 026 грн. 67 коп.) є належним і достатнім підтвердженням розміру збитків.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною другою статті 22 ЦК передбачено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Отже, відшкодування збитків - це відновлення майнового стану учасника правовідносин за рахунок іншого суб`єкта - правопорушника. Щоб стягнути зазнані збитки, потерпіла особа має довести їх наявність і розмір, а також те, що відповідач є заподіювачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду (правовий висновок викладений в постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від: 30 січня 2018 року у справі № 395/1360/15-ц (провадження № 61-77св18),19 вересня 2018 року у справі № 686/3471/17 (провадження № 61-981св18), 10 жовтня 2018 року у справі № 359/11706/15-ц (провадження № 61-13907св18)).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи, що методика експертного дослідження охоплює всі необхідні для відновлення порушеного права складові, включаючи відновлювальний ремонт, суд доходить висновку, що визначена експертом вартість матеріального збитку у розмірі 60 026 грн. 67 коп. повністю відповідає відновленню порушеного цивільного права Позивачів, а саме: відшкодуванню реальних збитків у повному обсязі

Щодо стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (стаття 23 ЦК України).

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В результаті падіння дерева на автомобіль, що належить позивачу, транспортний засіб був пошкоджений.

Відповідно дост.23ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Крім цього, згідно змісту п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», якою роз`яснено схожі за своєю суттю правовідносини, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Також, відповідно до п. 5 цієї ж постанови Пленуму, обов`язковому доведенню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Положеннями п. 9 даної постанови Пленуму роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При цьому кожен із вказаних складових повинен бути підтверджений належними та допустимими доказами.

Згідно з ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд встановлює, що наявність моральної шкоди не підтверджується жодними належними та допустимими доказами. Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачами не надано, медичних документів (довідки, виписки, результати обстежень), що свідчили б про погіршення стану здоров`я, висновків фахівців (психологів, психіатрів), які б підтвердили наявність та глибину душевних чи фізичних страждань (біль, мука, тривога, стрес, розчарування), або інших об`єктивних фактів, що доводили б рівень страждання чи приниження.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково.

Виходячи з матеріалів справи суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги до Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради є недоведеними, а тому відсутні підстави для солідарного стягення збитків з зазначених відповідачів

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст.15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1168, 1173, 1190 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 10-13, 30, 43, 49, 64, 76, 81, 82, 89, 95,133, 137, 141, 158, 209, 210, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст.10, 12, 13, 15, 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», суд,

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Сервіс Плюс», за участю третьої особи Комунального підприємства «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Сервіс Плюс» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вартість матеріального збитку у розмірі 60026,67 грн.

В іншій частині - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя А.В. Науменко

Повний текст рішення виготовлений 24.11.2025 року.

Суддя А.В. Науменко

12.11.25