Провадження № 2/127/6318/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2025 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ан О.В.,

за участю секретаря судового засідання Поляруш І.О.,

позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року до суду з позовом звернулась ОСОБА_1 , яка просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на її утримання у розмірі 3300 грн. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є матір`ю ОСОБА_2 . Наразі вона непрацездатна та має третю групу інвалідності, її пенсії не вистачає на прожиття.

Ухвалою суду від 12.09.2025 провадження у справі відкрито та вирішено розгляд справи здійснити у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач надала відзив у якому проти обставин викладених у позові заперечила. Вказала на те, що позивачка не виконувала своїх батьківських обов`язків відносно відповідачки. Вона розлучена та має на утриманні доньку ОСОБА_3 , яка проживає спільно з відповідачкою та перебуває на повному її утриманні, колишній чоловік ухиляється від сплати аліментів. Позивачка виселила відповідачку з дитиною та продала її особисті речі, тому вона змушена була орендувати житло.

У судовому засіданні позивачка вказала на те, що в неї важкі відносини з донькою. Проте вона не ухилялася від виконання батьківських обов`язків, адже вона через інвалідність сина ОСОБА_4 була змушена летіти на ОСОБА_5 для проведення операції. Зазначила, що раніше її син, який має другу групу інвалідності, віддав їй картку і та отримувала його пенсії по інвалідності, проте відповідачка її забрала, і вона позбавлена додаткових доходів. Вона бажає, щоб ОСОБА_2 повернула її картку. Син наразі матеріальної допомоги не надає. Відповідачці допомагає колишній чоловік та батько, а ще вона працює на роботі та отримує заробітну плату більше 15 000 грн. Повідомила, що вона отримує субсидію.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Судом установлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , має третю групу інвалідності безтерміново. Згідно довідки до акта огляду МСЕК передбачено працю без навантаження.

Сторонами не заперечувалося, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 .

За адресою АДРЕСА_1 зареєстровані позивачка, відповідачка, ОСОБА_6 , ОСОБА_3 .

Згідно акту ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , відповідачка за вказаною адресою не проживають.

ОСОБА_1 отримує дохід у вигляді пенсії, за період з січня 2025 по червень 2025 загальний розмір якої складає 17602 грн.

Позивачка отримала у травні 2025 благодійну допомогу у розмірі 500 грн від Департаменту соціальної політики ВМР як малозабезпечена особа.

ОСОБА_2 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області розірвано.

На утриманні ОСОБА_8 перебуває неповнолітня донька ОСОБА_3 2011 року народження.

ОСОБА_2 орендує квартиру по АДРЕСА_2 , та сплачує орендну плату у розмірі 9000 грн на місяць.

Відповідачка у грудні отримала заробітну плату у сумі 9600 грн, у січні 2025 її дохід склав 13821,13 грн. Відповідачка звільнилася 31.01.2025.

Між сторонами виникли правовідносини з приводу обов`язку повнолітніх дочки, сина утримувати батьків та його виконання, тому при вирішенні спору суд застосовує норми глави 17 СК України.

Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.

Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін (ч. 1 ст. 205 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.ст. 12, 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом враховано, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів.

Враховуючи майновий стан сторін, утримання відповідачкою неповнолітньої доньки, оренду житла, а також важкий фінансовий стан позивачки, її пенсійний вік та третю групу інвалідності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме можливість стягнення аліментів у розмірі 500 грн на місяць. Саме такий розмір на думку суду буде належним та не буде суттєво порушувати майновий стан неповнолітньої дочки відповідачки.

В задоволені решти позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити.

Суд звертає увагу позивачки на те, що вона не позбавлена можливості звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів до сина.

Враховуючи те, що при зверненні до суду з позовом позивач була звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідачки на користь держави слід стягнути 183,51 грн судових витрат, оскільки позовні вимоги задоволено частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.13, 77,81,141,279,263-265 ЦПК України ст.ст.172, 202, 203, 205, 206 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти щомісячно, у розмірі 500 (п`ятсот) гривень, починаючи з 11.09.2025 року і до зміни матеріального становища сторін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 183 (сто вісімдесят три) гривні 51 копійку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивачка ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складено 20.11.2025

Суддя: