П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2025 року місто Київ

справа № 372/131/20

провадження № 22-ц/824/9583/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання Онопрієнко К.С.

учасники справи:

заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс»

заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Акціонерне товариство «ОТП банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 ,

на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 4 березня 2025 року, постановлену у складі судді Висоцької Г.В., -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року заявник ТОВ Цикл Фінанс» звернувся до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, заінтересовані особи ОСОБА_2 , АТ«ОТП банк», в якій заявник просив суд замінити сторону (стягувача) у справі № 372/131/20 на ТОВ «Цикл Фінанс», як правонаступника АТ«ОТП банк».

В обґрунтування заяви посилався на те, що постановою Київського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року в цій справі задоволено апеляційну скаргу АТ «ОТП Банк». Рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2020 року скасовано повністю та ухвалено нове судове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «ОТП Банк» 27597,26 грн. заборгованості за тілом кредиту; 4628,84грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та судові витрати у розмірі 4802,50 грн.

У зв`язку з цим, Обухівським районним судом Київської області 30 липня 2021 року видано виконавчий лист.

Однак, матеріали кредитної справи не містять відомості щодо надходження до АТ «ОТП Банк» виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 судового збору у розмірі 4802,50 грн.

В обґрунтування заяви посилався на договір факторингу № 18/08/21 від 18 серпня 2021 року, за яким право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № 020/980/020099922/17 від 28 лютого 2017 року передано ТОВ «Цикл Фінанс».

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 4 березня 2025 року заяву ТОВ «Цикл Фінанс» про заміну стягувача задоволено.

Замінено стягувача за виконавчим листом № 3 72/131/20, виданим 30 липня 2021 року про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 020/980/020099922/17 від 28 лютого 2017 року, у розмірі 27597, 26 грн. заборгованості за тілом кредиту; 4628,84грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та про стягнення судового збору у розмірі 4802,50 грн., з АТ «ОТП Банк» на його правонаступника ТОВ «Цикл Фінанс».

Постановляючи таку ухвалу, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості поданої заяви, а також того, що якщо виконавче провадження не відкрито - це не є підставою для відмови у задоволені заяви про заміну сторони.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, боржник ОСОБА_2 19 березня 2025 року засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що судом першої інстанції проігнорована надана апелянтом раніше постановлена ухвала Обухівського районного суду Київської області від 28 серпня 2024 року про відмову заявнику (стягувачу) у заміні сторони. Таким чином вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме. п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, де вказано, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Правом на подання відзиву учасники справи не скористались.

В судове засідання не з`явились учасники справи, про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повернутим до суду конвертом на ім`я ОСОБА_2 з відміткою «Укрпошти» «адресат відсутній за вказаною адресою» (том 2 а.с. 9) та звітом про доставку судової повістки - повідомлення до електронного кабінету представника заявника ТОВ «Цикл Фінанс» - Ганенка О.А. (том 2 а.с.8).

Зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з`явилися.

Оскільки рішення ухвалене за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення ( ч.5 ст.268 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2020 року в задоволенні позову акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року апеляційну скаргу АТ «ОТП Банк» задоволено.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2020 року скасовано повністю та ухвалено нове судове рішення.

Позов АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «ОТП Банк» 27597,26 грн. заборгованості за тілом кредиту; 4628,84грн. заборгованості по процентам за користування кредитом.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства АТ «ОТП Банк» судові витрати у розмірі 4802,50 грн.

На виконання зазначеного судового рішення 30 липня 2021 року Обухівським районним судом Київської області видано виконавчий лист щодо стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. В заяві про заміну стягувача у виконавчому листі ТОВ «Цикл фінанс» звертає увагу, що виконавче провадження за цим листом не відкривалось. Щодо видачі виконавчого листа про стягнення з боржника судових витрат інформація відсутня.

29 липня 2024 року заявник ТОВ «Цикл Фінанс» вперше звернувся із заявою до суду першої інстанції про заміну стягувача.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 28 серпня 2024 року в задоволенні заяви ТОВ «Цикл Фінанс» про заміну стягувача відмовлено.

ТОВ «Цикл Фінанс» повторно звернувся із заявою до суду про заміну стягувача.

Оскаржуваною ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 4 березня 2025 року заяву задоволено та замінено стягувача за виконавчим листом виданим 30 липня 2021 року з АТ «ОТП Банк» на його правонаступника ТОВ «Цикл Фінанс».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що судом першої інстанції не враховано положення пункт 3 частини першої статті 255 ЦПК України, яка передбачає закриття провадження у справі в разі існування вже судового рішення між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Проте такі доводи апелянта не можуть бути прийняті колегією суддів як обґрунтована підстава для скасування оскаржуваної ухвали з урахуванням наступного.

Суди повинні враховувати принцип правової визначеності і не допускати наявності проваджень, а отже і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами з того ж предмета.

Так дійсно, пункт 3 частини першої статті 255 ЦПК України визначає, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Ці підстави спрямовані на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який уже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Разом із тим, розділ VI ЦПК України регулює розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), і розгляд таких процесуальних питань не є окремим видом судового провадження, а є виконанням судових рішень.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 листопада 2024 року у справі № 186/871/14-ц (провадження № 14-97цс24) виснувала, що розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, у тому числі і заміна стягувача у виконавчому провадженні, і видача дубліката виконавчого документа, є триваючими правовідносинами до тих пір, поки судове рішення не буде виконане в порядку, передбаченому законом. Тому державний / приватний виконавець чи заявник має право звертатися до суду з відповідним поданням, заявою, направленими на виконання статті 129 Конституції України щодо обов`язковості судового рішення, стільки раз, скільки це необхідно, аби виконати судове рішення (за винятком випадків, передбачених статтею 44 ЦПК України).

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про заміну стягувача у виконавчому листі при повторному зверненні нового кредитора є обґрунтованим. Доводи апеляційної скарги зводяться щодо незгоди з оскаржуваною ухвалою тільки з наведених підстав, а тому така не підлягає задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на наступне.

У статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У матеріалах справи відсутні відомості, що рішення суду виконано.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Конституцією України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання судового рішення є невід`ємною та заключною частиною судового процесу, яка поєднана з попередніми частинами єдиною та основною метою всього судочинства, яке полягає в захисті прав і охоронюваних законом інтересів осіб.

Розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), є виконанням судових рішень як заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Отже, заміна сторони виконавчого провадження є процесуальним питанням, пов`язаним з виконанням судових рішень.

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) зроблено висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника. Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

18 серпня 2025 року між АТ «ОТП банк» як клієнтом, та ТОВ «Цикл Фінанс», як фактором, був укладений Договір факторингу, за умовами якого клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками в розмірі портфеля заборгованості.

На підтвердження укладення договору факторингу від 18 серпня 2025 року заявником надано реєстр боржників до договору факторингу № 18/08/21, із зазначенням інформації щодо боржника ОСОБА_2 , Акт приймання-передачі реєстру боржників № 1 по договору факторингу від 18 серпня 2021 року № 18/08/21, платіжне доручення від 18 серпня 2021 року № 1592 (а.с.191-204). Зазначені документи недійсними в судовому порядку не визнавались та інформації щодо оспорення таких боржником у матеріалах справи немає.

При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах, а не його обсяг (постанова Верховного Суду від 1 квітня 2020 року у справі № 344/14408/15-ц (провадження № 61-1777св20).

З аналізу змісту наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла до висновку, що ТОВ «Цикл Фінанс» у встановленому порядку набув прав кредитора по відношенню до боржника ОСОБА_2 , а тому відповідно до вимог ст. 442 , 512, 514 ЦПК України правомірно просив замінити стягувача у виконавчому листі, виданому на підставі рішення суду.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

30 липня 2021 року Обухівським районним судом Київської області видано виконавчий лист.

За загальним правилом строк пред`явлення до виконання виконавчого листа становить три роки.

Однак, відповідно до пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», доповненого Законом України від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ, який набрав чинності з 26 березня 2022 року, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року позов АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено. Отже, початок перебігу строку виконавчого листа до виконання є наступний день - 17 лютого 2021 року, а кінцем є лютий 2024 року.

З урахуванням пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» трирічний строк пред`явлення листа до виконання зупинено, відповідно строк пред`явлення виконавчого листа, виданого Обухівським районним судом Київської області 30 липня 2021 року на виконання рішення суду не вважається пропущеним. А відтак наявні правові підстави для задоволення заяви про заміну сторони у виконавчому листі.

Доводи апеляційної скарги не містять доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Ухвала суду першої інстанції відповідає завданням цивільного судочинства, яке полягає у справедливому та неупередженому вирішенні справ із метою ефективного захисту порушених прав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України, перевіряючи під час розгляду справи в апеляційному порядку законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись статтями . 367, 369, 371, 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 4 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус