Справа № 953/1843/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2025 рокуКиївський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Губської Я.В.,
при секретарі- Кіпеть Д.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири,-
Ухвалою суду від 17.03.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.
У судове засідання позивач та відповідач не з`явились про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили. Відповідачкою відзив на позов не подано, в заяві від 10.06.2025 просила залучити до матеріалів справи спадковий договір від 18.02.2022 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_3 згідно договору купівлі-продажу від 16.03.2006 року
Відповідач, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 26 квітня 1966 року має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 (Довідка про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 14.03.2025 з Реєстру територіальної громади міста Харкова). Інші особи в цій квартирі не зареєстровані.
29 листопада 2024 року представниками Комплексу «Харківводовідведення» майстером дільниці Київського району управління ТО ВБС Іщенко В.І. та слюсарем-сантехніком дільниці Київського району управління з ТО ВБС Волобуєвим О.М. складено акт обстеження квартири АДРЕСА_6 яким встановлено: «на момент обстеження кв. АДРЕСА_7 виявлені сліди залиття стелі та кухні та туалетної кімнати. Залиття відбулося з кв.42 (7пов.) вийшла з ладу гофра на унітазі (протікання внутрішньоквартирного розведення)».
Окрім того, 08 січня 2025 року представниками Комплексу «Харківводовідведення» майстером дільниці Київського району управління ТО ВБС Іщенко В.І, та слюсарем-сантехніком дільниці Київського району управління з ТО ВБС Волобуєвим О.М. складено акт обстеження квартири АДРЕСА_6 яким встановлено: «на момент обстеження кв. АДРЕСА_7 було виявлено залиття холодною водою стелі в туалетній кімнаті та кухні. Залиття відбулось з кв. АДРЕСА_4 (7пов.) через несправний сифон для ванни (внутрішньоквартирне розведення-робота власника квартири)».
15 січня 2025 між позивачем ОСОБА_1 , та ТОВ «Компанія Стройстиль» укладено договір на розробку кошторисної документації №1/ПР, згідно якого ТОВ «Компація стройстиль» (підрядник) зобов`язалось на свій ризик за дорученням ОСОБА_1 (замовника) виконати роботти з розробки проєктної документації на «Поточний ремонт квартири за адресою: АДРЕСА_3 », відповідно до нормативно-правових актів та завдання на розробку проектної(кошторисної) документації. Код за ДК 021:2015-71320000-7.
На підставі укладеного договору представниками ТОВ «Компанія Стройстиль» складено дефектний акт із зазначенням робіт та витрат, які необхідно здійснити в квартирі АДРЕСА_6 . Локальний кошторис на будівельні роботи №02-01-01 на загально-будівельні роботи, підсумкову відомість ресурсів до локального кошторису №02-01-01 загально-будівельних робіт.
Відповідно до ч. 1ст. 22 ЦК Україниособа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Як передбачено п. 1 ч. 2ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна одночасна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення.
Частиною 1ст. 322 ЦК України- власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правиламист.1192 ЦК Україниз урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2018 року у справі справа № 759/4781/16-ц, провадження № 61-9338св18, дотримуючись зазначеної правової позиції, дійшов висновку, що з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
З наведеного убачається, що обов`язок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини в заподіянні шкоди.
Суд встановив, що позивач довів факт завдання шкоди його майну внаслідок залиття, спричиненого діями відповідача. Натомість, відповідач не надала будь-яких доказів, які б могли виправдати її дії або спростувати її вину, а наданий відповідачкою спадковий договір не спростовує висновків суду, оскільки за договором власником квартири є ОСОБА_2 , а ОСОБА_4 передається у власність лише після смерті відповідачки.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що судом частково задоволено позовні вимоги (83%), з відповідача ОСОБА_2 , на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1005,30 грн.
Керуючись статтями 4, 13, 19, 76-81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, Суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1005,30 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Губська Я.В.