ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8447/25 Справа № 235/3410/24 Суддя у 1-й інстанції - Бєсєда Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

за участю секретаря: Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ткаченко Т.В. на рішення Індустріального районного суду міста Дніпра від 04 червня 2025 року (повний текст складено 12 червня 2025 року у м. Діпро) у справі за позовом Органу опіки та піклування Новогродівської міської ради до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору служба у справах дітей Новогродівської міської ради, служба у справах дітей Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року Орган опіки та піклування Новогродівської міської ради звернувся до суду в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з позовом, який обґрунтовував тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відомості про батька дітей записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Зазначали, що ОСОБА_2 має низький рівень навичок самообслуговування, санітарно-гігієнічний стан квартири незадовільний, потребує проведення ремонтних робіт та генерального прибирання. Дохід родини складається з виплат при народженні дитини, державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям та малозабезпеченим сім`ям. ОСОБА_2 не вміє раціонально розподіляти сімейний бюджет, не планує доходи та не контролює витрати. Матір дітей не здатна своєчасно задовольнити потреби, які стосуються фізичного здоров`я дітей. Молодша донька з народження має гемангіому, на теперішній час дитина не отримала належного лікування та обстеження. Діти не доглянуті, їжа та іграшки за віком не в достатній кількості, відсутня чиста постільна білизна. В раціоні молодшої дитини присутня лише дитяча суміш. Матір не забезпечує належний гігієнічний догляд за шкірою доньки ОСОБА_5 . Під памперсом на шкірі молодшої доньки наявні почервоніння та припухлості. ОСОБА_2 має шкідливі звички та схильність до девіантної поведінки. Зловживає спиртними напоями, під час вживання алкоголю базові потреби малолітніх дітей не задовольняються в повній мірі. ОСОБА_2 не розуміє основну проблему своєї сім`ї. Складні життєві обставини негативно впливають на життя та задоволення базових потреб дітей.

ОСОБА_2 не піклується про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток своїх малолітніх дітей, не створює належні умови для проживання, своєю аморальною поведінкою створює небезпеку для життя та здоров`я своїх малолітніх дітей. Робота фахівців соціальної служби з ОСОБА_2 , яка тривала з 2021 року, не дала позитивного результату, більш того, у порівнянні з 2021 роком ситуація навіть погіршилась.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем батьківських обов`язків, питання доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітніх дітей:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було розглянуто на засіданні міської комісії з питань захисту прав дитини 26.04.2024 року. За результатами розгляду вказаного питання міська комісія з питань захисту прав дитини дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Просили позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її дочок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 30.04.2024 та до досягнення дитиною повноліття, на особистий рахунок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпра від 04 червня 2025 року позовні вимоги задоволено. Позбавлено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо її доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/6 частці заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 30.04.2024 року та до досягнення дитиною повноліття, на особистий рахунок ОСОБА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 30.04.2024 року та до досягнення дитиною повноліття, на особистий рахунок ОСОБА_4 .

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 2 422,40 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та не відповідність висновків суду обставинам справи. Зазначав, що усправі наявні докази того, що мати дітей не лише свідомо не ухилялася, а навпаки, всіляко намагалась виконувати приписи органів опіки щодо виправлення своєї поведінки, і основним є те, що вона свідомо та добровільно отримала ін`єкцію ліків від алкогольної залежності. Влаштовувалась на роботу та перебувала на обліку в центрі зайнятості. Зустрічалась із своїми дітьми та спілкується із ними телефоном. Брала участь у судових засіданнях при розгляді справи районним судом, висловлювала свої заперечення проти позбавлення її батьківських прав. Наразі оскаржує судове рішення. За таких обставин відсутні ознаки свідомого, умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо своїх доньок. Що виключає підстави для застосування до неї найсуворішої, крайньої міри. Щодо висновку органу опіки та піклування зазначає, що він не є обов`язковим для суду і він може не брати його до уваги з огляду на необґрунтованість та виходячи як із найкращих інтересів дитини.

Сторони не скористались своїм правом на подання відзивів на апеляційні скарги, що відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду рішення суду першої інстанції.

Про час та дату розгляду справи сторони повідомлені належним чином, про що свідчить довідка про отримання судових повісток в системі Електронний суд представником відповідача, позивачем, та третіми особами. Також матеріали справи містять рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення у вигляді судової повістки ОСОБА_2 ..

В судове засідання, проведене в режимі відеоконференції, з`явились ОСОБА_2 та її представник-адвокат Ткаченко Т.В..

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 15.04.2019 року Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 21.09.2023 року Новогродівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

За інформацією з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відомості про батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Згідно листа Центру надання соціальних послуг Новогродівської міської ради від 26.04.2024 року №01/14-124 родина одинокої матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2021 року перебувала на соціальному обслуговуванні, як така, що опинилась у складних життєвих обставинах, має низький рівень соціально-побутових навичок, неналежно виконує батьківські обов`язки, веде нездоровий спосіб життя. За час соціального обслуговування родина неодноразово була проінспектована, проводились профілактичні бесіди як особисто, так і в телефонному режимі. 21.03.2021 року під час соціального інспектування виявлено наступне: ОСОБА_6 разом з донькою мешкала у будинку своїх батьків за адресою АДРЕСА_1 , який був в непридатному для проживання стані, хата потребувала ремонту, опалювальної системи, ремонтних робіт в кімнатах, порушені санітарно-гігієнічні норми, спальне місце дитини не було облаштоване, відсутній куточок для навчання та дозвілля дитини, їжі в наявності не було, усюди бруд та безлад. Родині було рекомендовано навести порядок в оселі та провести ремонтні роботи. Мешканці будинку зробили ремонт в одній кімнаті: поштукатурили та пофарбували піч, але дитині небезпечно знаходитися в таких умовах тим більше, що спальне місце дитини обладнане в небезпечному місці, тому ОСОБА_6 разом з неповнолітньою донькою ОСОБА_7 переїхала у м. Новогродівка, де мешкала разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_8 ..

Під час наступного інспектування квартира перебувала в антисанітарному стані, всюди бруд, пил, брудний посуд, готової їжі не було. Дитина не отримувала збалансоване та корисне харчування, але дитяча кімната була облаштована, куточок для навчання та дозвілля дитини, наявне спальне місце у гарному стані. Через декілька днів родина була знов проінспектована, квартиру прибрано гаряча їжа була у наявності. У червні 2021 року ОСОБА_2 повідомила, що зазнає домашнього насильства з боку свого співмешканця ОСОБА_8 та за самозверненням постраждалої особи ЦСС сприяв у влаштуванні ОСОБА_6 з донькою ОСОБА_7 до КУ «Донецького обласного центру соціально-психологічної допомоги», де родина перебувала протягом одного місяця у липні 2021 року. Директор ДО ЦПСД ОСОБА_9 повідомила, що ОСОБА_6 з дитиною за власним бажанням вибула з Центру та направилась додому. За час перебування у ОСОБА_10 вела не здоровий спосіб життя, мала прояви девіантної поведінки, дуже часто залишала дитину без нагляду. Після повернення ОСОБА_6 з дитиною до м. Новогродівка фахівці ЦСС проводили профілактичну роботу з родиною. ОСОБА_6 дотримувалась рекомендацій фахівців, але не влаштувала дитину до закладу дошкільної освіти, не встала на облік до Центру зайнятості, не навчилась раціонально використовувати свій бюджет.

З квітня по листопад 2022 року родина ОСОБА_2 знаходилась в евакуації у безпечному регіоні України, а саме у м. Марганці Дніпропетровської області та була знята з обліку Центра соціальних служб м. Новогродівка. 18.04.2023 року під час профілактичного рейду було виявлено, що ОСОБА_11 мешкає у АДРЕСА_2 у своєї бабусі разом з батьками, умови проживання гарні. ОСОБА_6 повідомила, що знаходиться на п`ятому місяці вагітності, перебуває на обліку у лікарні, вчасно проходить обстеження, але документи, посвідчуючи особу громадянина України втрачено. ЦНСП НМР сприяв у відновлені паспорту та надав матеріальну допомогу на відновлення документів у розмірі 1000 гривень. 16.07.2023 року під час інспектування родини в квартирі санітарно-гігієнічний стан був задовільний, їжа в наявності, донька ОСОБА_7 перебувала в гарному настрої, чиста та охайна. ОСОБА_6 повідомила свою назначену дату пологів та показала придбаний дитячій одяг, підгузки та ліжко для новонародженої дитини. Зазначені обставини підтверджуються актами соціального інспектування №29 від 23.03.2021 року, №56 від 17.05.2021 року, №58 від 21.05.2021 року, №75 від 05.07.2021 року, №98 від 13.07.2021 року, №106 від 15.07.2021 року, №113 від 21.07.2021 року, №134 від 31.12.2021 року, №13 від 18.04.2023 року, №70 від 16.07.2023 року.

18.04.2024 року на підставі повідомлення служби 102 про залишення малолітніх дітей комісією у складі начальника служби у справах дітей Новогродівської міської ради та старшого інспектора СЮП відділу превенції Покровського РУП ГУНП в Донецькій області перевірено родину ОСОБА_2 з метою обстеження житлово-побутових умов та стану виховання неповнолітніх в сім`ї, про що складено відповідний акт від 18.04.2024 року. Під час обстеження з`ясовано, що ОСОБА_2 проживає разом з малолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Умови проживання незадовільні. В квартирі дуже давно не прибирали, все занедбане, обдерте, брудне, багато брудного посуду та сміття, обдерті шпалери, скрізь павутиння. В квартирі сморід від тютюну та тварини. В одній з кімнат є часткові непоодинокі обрушення штукатурки на стелі. На поверхнях купа недопалків та порожніх пляшок з-під алкоголю та енергетичних напоїв. В шафах все розкидане, дитячий одяг брудний та неохайний. Відсутня постільна білизна, діти сплять на брудних ковдрах. Їжа відсутня. В наявності дитяче харчування, яке напередодні надане соціальною службою. Діти брудні, давно не купані. Під час зміни підгузку у молодшої дитини були виявлені дуже сильні попрілості. Оскільки під час візиту 18.04.2024 року ОСОБА_2 перебувала у стані алкогольного сп`яніння, та залишати з нею дітей було небезпечно, зателефонували батькам ОСОБА_2 та відвели її разом з дітьми за адресою мешкання її батьків до с. Михайлівка Покровського району Донецької області.

Наказами служби у справах дітей Новогродівської міської ради від 18.04.2024 року № 12 «Про взяття малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах» та №l3 «Про взяття малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах» малолітніх дітей взято на облік як дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах.

23.04.2024 року під час візиту фахівців ЦНСП до родини ОСОБА_2 було виявлено: ОСОБА_6 перебувала вдома разом з дітьми та подружкою, двері не відчиняли спираючись на те, що загубили ключі від дверей, фахівці спілкувались з громадянкою через вікно, та в ході бесіди було помічено, що громадянка ледве стояла на ногах, хиталася, розмовна річ була не чіткою. Тому фахівці ЦНСП повідомили начальника ССД за для подальшого вирішення негативної ситуації, яка склалась (лист ЦНСП Новогродівської міської ради 26.04.2024 №01/14-124).

23.04.2024 року комісією у складі начальника служби у справах дітей Новогродівської міської ради, директора та фахівців Центру надання соціальних послуг Новогродівської міської ради, директора КНП «ЦПМСД Новогродівської міської ради» та поліцейського офіцеру громади було знову відвідано родину ОСОБА_2 (акт обстеження умов проживання від 23.04.20024 року). Остання категорично відмовилась від евакуації. Під час візиту комісії ОСОБА_2 перебувала у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння. В квартирі було дуже брудно, не свіже повітря, купа пляшок з під алкоголю, всі речі брудні та занедбані, відсутня постільна білизна. Їжа відсутня, пляшечка з-під дитячого харчування брудна.

Згідно з розпорядженням заступника начальника Новогродівської міської військової адміністрації від 23.04.2024 року №214ва-р «Про влаштування малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_12 » малолітніх дітей влаштовано в сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_12 з 25.04.2024 року строком на три місяці.

25.04.2024 року інспектором СЮП ВП Покровського РУП ГУНІ в Донецькій області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №218725 за ч. 1 ст. 184 КУпАП відносно ОСОБА_2 .

Згідно листа Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Новогродівської міської ради» від 26.04.2024 року N?01-22/856 ОСОБА_2 до березня 2024 року мала декларації з лікарем-педіатром ОСОБА_13 для своїх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За час супроводу лікарем дітей мати не виконувала належним чином батьківські обов`язки. Вона несвоєчасно реагувала на запрошення лікаря щодо вакцинації дітей, доводилось телефонувати декілька разів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що наявні в матеріалах справи докази беззаперечно підтверджують факт свідомого нехтування відповідачкою її батьківськими обов`язками.

Проте із такими висновками не можливо погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення

до неї з боку батьків.

Частинами першою, другою статті 27 цієї Конвенції визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й насамперед повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Згідно з частинами першою - третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17, від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/1.

У рішенні у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення його батьківських прав, покладено на позивача.

Основні доводи позовної заяви ґрунтуються на невиконанні відповідачкою батьківських обов`язків, а саме: відповідач не піклується про фізичний та моральний розвиток дітей, не забезпечує належними умовами проживання, харчування, медичного догляду, а вживання відповідачем спиртних напоїв негативно впливає на нормальний розвиток малолітніх дітей та створює загрозу їх життю та здоров`ю.

Необґрунтоване та передчасне (за відсутності застосування гнучких заходів впливу для спонукання батьків до належного виконання своїх батьківських обов`язків) позбавлення батьківських прав (прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49). Наявності таких обставин у цій справі не доведено.

У рішенні у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Позивач зазначав підставою для висновку про доцільність розірвання кровної спорідненості між матір`ю та дітьми те, що останні були передані патронатному вихователю через неналежне виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків.

Однак як вбачається з матеріалів справи, після відвідувань органів опіки та піклування сім`ї ОСОБА_2 , остання намагалась виконувати відповідні рекомендації щодо покращення побуту дітей в силу своїх фінансових можливостей та виконувати настанови з приводу організації побуту, оформлення документів на дітей, ведення здорового способу життя і т.п. Зазначене підтверджується наявними у справі актами соціального інспектування, наданими позивачем (т.1 а.с.27-38) .

Позивачем не надано медичного висновку щодо стану дітей, який би підтверджував, що відповідач не піклується про дітей, що призвело до захворювань.Також не надано доказів того, що відповідач зловживає спиртними напоями і перебуває з цього приводу на лікарняному обліку та ухиляється від лікування з цього приводу.

З приводу залишення дітей самих, то як вбачається з відповіді ГУ національної поліції в Донецькій області від 19.04.2024 року, що ОСОБА_2 залишила дітей у кума для того, щоб виїхати за межі Донецької області для оформлення документів. Тобто залишення дітей було зумовлено поважною причиною, при цьому вони залишились під наглядом знайомої повнолітньої особи. (т.1 а.с.39)

Щодо доводів про небажання ОСОБА_2 покидати небезпечний для проживання малолітніх дітей регіон Донецької області, то як вбачається із матеріалів справи та пояснювалось сторонами, відповідачка все таки евакуювалась до м. Дніпро, а потім переїхала до Хмільницького району Вінницької області (т.1 а.с.25, 158) Крім того матеріали справи містять довіку про ПрАТ «Аліт М» про працевлаштування ОСОБА_2 (т.1 а.с.192)

Тобто з матеріалів справи вбачається, що відповідачка прагне до покращення своїх батьківських навичок, цікавиться життям дітей, хоча і в телефонному режимі з огляду на їх проживання у патронатній сім`ї та намагалась влаштуватись на роботу і покращити своє матеріальне становище. Крім того, відповідачка одружилась (т.1 а.с.205) та народила третю дитину. Із пояснень, наданих в суді апеляційної інстанції бажає забрати старших дочок для створення повноцінної сім`ї і теперішній чоловік не заперечує проти цього.

Однак, суд першої інстанції не врахував фактичні обставини справи та поведінку відповідача, яка була зумовлена складними життєвими умовами через евакуацію та переїзд й облаштування нового місця проживання, бажання відповідача піклуватись про дочок з огляду на вчинення нею поодиноких дії у цьому напрямку, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про застосування такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, яке призводить до розірвання кровної спорідненості між матір`ю та дітьми.

Не активність або певна бездіяльність відповідачки, як матері, що пов`язана, зокрема, з об`єктивними обставинами з урахуванням наведеного вище не може вважатися достатньою підставою для того, щоб дійти висновку про наявність виняткових обставин, за яких можливо позбавити її батьківських прав.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Позивачем не доведено наявність у діях відповідачки вини, що мати становить реальну загрозу для дітей, їх здоров`я та психічного розвитку, а також не надано доказів того, що змінити поведінку відповідачки у кращу сторону неможливо.

Простої бездіяльності з боку матері недостатньо для того, щоб зробити висновок про наявність виняткових обставин, за яких можливо позбавити її батьківських прав. З метою забезпечення найкращих інтересів дитини, за обставин цієї справи, не виправдано позбавляти матір права на контакт з дітьми і їх виховання. Позбавлення матері всіх батьківських прав не відповідає критерію пропорційності.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позбавлення відповідачки батьківських прав є передчасним та не відповідає інтересами дітей, з огляду на обставини, зазначені вище.

Відповідно до частини першої статті 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що вирішення питання сімейних відносин заявника та позбавлення батьківських прав мало б ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав міг свідчити про

його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Відповідач провідувала своїх дітей, особисто приймала участь в судових засіданнях, оспорила рішення про позбавлення її батьківських прав, тобто проявляє небайдужість щодо долі своїх дітей. А відтак відсутнє з її боку винне свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дітей.

Тлумачення частини шостої статті 19 СК України дає підстави для висновку, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер та є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19, провадження № 61-1344св20.

Суд апеляційної інстанції враховує,що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, на який йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Колегія суддів не погоджується з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він є недостатньо обґрунтованим і має рекомендаційний характер.

У своїй практиці ЄСПЛ керується тим, що необхідно зробити все можливе, щоб зберегти особисті стосунки між батьками і дітьми та, якщо це доречно, «відновити» сім`ю (рішення від 10 січня 2017 року у справі «Кацпер Новаковський проти Польщі» (Kacper Nowakowski v. Poland), заява № 32407/13, пункт 75).

ЄСПЛ у рішенні від 25 лютого 2020 року у справі «Ю. І. проти Росії» (Y.I. v. RUSSIA), заява № 68868/14, пункт 87, зазначив, що держава через її уповноважені органи до того, як ухвалює кардинальні рішення, які спрямовані на розділення сім`ї, має попереджати батька про його поведінку, зокрема щодо неучасті у житті дитини, та наслідки, які вона може мати для нього.

Достатніх доказів того, що орган опіки і піклування попереджав матір про її поведінку та наслідки, зокрема, і крайні, які вона може мати, про необхідність змінити побутові умови проживання дітей та покращити свої соціальні навички не надано. Також не оцінено наявність обставини такої поведінки матері, а виконано лише функцію констатації факту негативної її поведінки та рекомендації до застосування крайнього способу обмеження права матері на участь у житті та вихованні дочок.

З огляду на вказане, з урахуванням обставин, встановлених і врахованих судом, колегія суддів вважає, що висновок органу опіки і піклування суперечить інтересам дітей на повноцінну сім`ю та інтересам матері. Також слід звернути увагу, що висновок не свідчить про свідоме нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками, чи наявності з боку матері загрози для дочок, їх здоров`я та психічного розвитку.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про доведеність свідомого ухиляння матері від виховання дітей і як наслідок наявності підстав для позбавлення її батьківських прав.

Враховуючи те, що підстави для позбавлення батьківських прав не доведені, то не має підстав і для задоволення похідних вимог про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1ст. 376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. При цьому зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ч.4 ст. 376 ЦПК України).

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам, а тому є підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимого про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочок та стягнення аліментів на їх утримання.

Разом з тим положеннями 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках з урахуванням особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських

обов`язків.

З огляду на те, що неналежне виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків зводиться,

в основному, до зловживання нею спиртними напоями та створенням неналежних умов для проживання дітей, суд вважає за необхідне попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити своє ставлення до виховання та догляду за доньками, поклавши на службу у справах дітей контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами першою, другою, тринадцятою статті 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що апеляційна скарга задоволена, у задоволенні позовних вимог відмолено, а позивач звільнений від сплати судового збору, відповідачці підлягає відшкодуванню судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 906,88 грн. за рахунок держави.

Керуючись ст. ст.368, 376, 381,382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ткаченко Т.В. задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду міста Дніпра від 04 червня 2025 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог Органу опіки та піклування Новогродівської міської ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відмовити.

Попередити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) про необхідність змінити ставлення до виховання та утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , поклавши на службу у справах дітей Хмільницької районної державної адміністрації Вінницької області контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.

Компенсувати ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 906,88 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 листопада 2025 року.

Судді: