1 ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ Справа № 335/8448/25 2/335/3587/2025
24 листопада 2025 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Рибалко Н.І., за участю секретаря судового засідання Чибінової Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Він Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
27.08.2025 до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшла цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Він Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 230884 від 19.07.2018 у загальному розмірі 19 395,63 грн., витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19.07.2018 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» було укладено кредитний договір № 230884, даний договір укладений в електронній формі відповідно до закону України «Про електронну комерцію».
ТОВ «Авентус Україна» виконав умови договору про надання фінансового кредиту № 230884 від 19.07.2018 року та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 7000 грн., а відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати пені і комісії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ «Він Фінанс».
12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ТОВ «Він Фінанс») укладено договір факторингу № 1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами.
12.04.2018 року укладено додаткову угоду № 8 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги № 9 від 15.11.2018 року про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників, в тому числі до гр. ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту № 230884 від 19.07.2018 року перейшло до нового кредитора - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ТОВ «Він Фінанс»).
Заборгованість відповідача за кредитним договором № 230884 від 19.07.2018 - 14 820,00 грн.; сума збитків з урахуванням 3% річних 1 335,02 грн.; сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 3 240,61 грн. Разом заборгованість становить - 19 395,63 грн.
Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 29.08.2025 року позовну заяву ТОВ «Він Фінанс» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи.
Ухвалою суду від 29.08.2025 витребувано у Міністерства соціальної політики України відомості з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (в розумінні Постанови КМУ № 646 від 22.09.2016) щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Станом на 24.11.2025 витребувані у Міністерства соціальної політики України відомості з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (в розумінні Постанови КМУ № 646 від 22.09.2016) щодо відповідача до суду не надходили.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з тим, в матеріалах цивільної справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності, у якій зазначив про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином, на підставі ч. 1 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик, особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У зв`язку з чим, на підставі ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності було встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.
За приписом ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частиною 1 ст.205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є: умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Відповідно до абз. 1 ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з правилами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»).
У силу ч. 5 ст. 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до правил ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що 19.07.2018 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» було укладено кредитний договір № 230884 про надання фінансового кредиту, який відповідач підписав електронним цифровим підписом.
Відповідно до індивідуальної частини договору №230884 про надання фінансового кредиту, ТОВ «Авентус України» надав відповідачу позику у сумі 3 500 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користуванням кредиту. Сторони погодили фіксовану процентну ставку за користуванням кредиту: 1,26% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (459,90% річних) у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4 цього договору, починаючи з наступного дня після дня надання кредиту. Сукупна вартість кредиту складає 137,80% від суми кредиту (у процентному виразі) або 4 823,00 грн. (у грошовому виразі) та включає в себе: проценти (відсотки) за користування кредитом 37,80 % від суми кредиту або 1 323,00 грн.
Відповідно до п. 1.4 строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Кредит надається строком на 30 днів.
Відповідно до п. 1.5 договору, кредит надається шляхом: перерахування товариством грошових коштів на банківський рахунок клієнта; здійснення грошового переказу на ім`я клієнта через внутрішньодержавні платіжні системи.
19.07.2018 ОСОБА_1 ознайомився із графіком розрахунків по договору про надання фінансового кредиту №230884 від 19.07.2018, а саме дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів не пізніше 18.08.2018, сума кредиту - 3500,00 грн., сума нарахованих процентів - 1 323,00 грн., разом до оплати - 4 823,00 грн. (а.с.23).
Із копії довідки, виданої ТОВ «Авентус Україна» встановлено, що договір було підписано електронним підписом ОСОБА_1 - одноразовий ідентифікатор А459299, сума кредиту 3500,00 грн., стандартна процентна ставка в день - 1,80%, фінансовий номер телефону - НОМЕР_1 , дата переказу кредитних коштів - 19.07.2018 (а.с.35).
Із копії розрахунку заборгованості за договором №230884 від 19.07.2018 станом на дату відступлення прав вимоги встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 непогашена, залишок заборгованості складає: 14 820,00 грн., з яких: 3 500,00 грн. - сума боргу за тілом кредиту, 1 890,00 грн. - сума боргу за відсотками, 9 430,00 грн. - сума боргу за пенею та штрафами. (а.с.29).
Із копії повідомлення ТОВ «Авентус Україна» вих. №7562/25-Е від 08.08.2025 встановлено, що згідно з платіжного доручення №226 АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 здійснено видачу кредиту на платіжну картку, згідно з договору №230884 (а.с.25-27).
Відповідно до картки обліку договору (розрахунок заборгованості) встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 за договором №230884 від 19.07.2018 за період з 19.07.2018 по 15.11.2018 складає 14 820,00 грн. (а.с. 11-13).
25.07.2024 загальними зборами учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» прийнято рішення про зміну назви на ТОВ «Він Фінанс» (а. с. 28).
Приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).
12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ТОВ «Він Фінанс») укладено договір факторингу №1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами. Відповідно до п.2.2 договору факторингу №1 від 12.04.2018 - окрім іншого зазначено: у випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимоги - кожен наступний реєстр прав вимоги є самостійним додатком та не замінює попередній.
12.08.2018 укладено додаткову угоду №8 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги №9 від 15.11.2018 про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників в тому числі до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту № 230884 від 19.07.2018 перейшло до нового кредитора - ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» (ТОВ «Він Фінанс»). (а.с.10)
Відповідно до реєстру боржників № 9 від 15.11.2018 ТОВ «Він Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 230884 від 19.07.2018 в сумі 5390,00 гривень, з яких: 3500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1890,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.32 на звороті).
Таким чином встановлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з кредитного договору.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Наявні в матеріалах справи докази вказують на те, що ТОВ «Авентус Україна» і ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір, який підписаний сторонами електронним підписом. Відповідач підписав цей договір одноразовим ідентифікатором А459299. Отже, сторони досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо.
Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в сумі 3 500,00 грн., проценти нараховані в межах строку кредитування в сумі 1 890,00 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення пені та штрафу, суд зазначає таке.
Відповідно до реєстру боржників № 9 від 15.11.2018 ТОВ «Він Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 230884 від 19.07.2018 в сумі 5390,00 гривень, з яких: 3500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1890,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, (а.с.32 на звороті).
Водночас жодної інформації щодо переходу до позивача права вимоги за пенею і штрафами на суму 9 430,00 грн. в поданій до суду позовній заяві вказаний реєстр не містить.
Із наданої позивачем картки обліку договору (розрахунку заборгованості) вбачається, що суму пені та штраф за кредитним договором № 230884 від 19.07.2018 року було нараховано ще первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» за період з 19.07.2018 по 15.11.2018, тобто моменту переходу права вимоги до нового кредитора ТОВ "Він Фінанс".
За таких обставин, суд приходить до висновку що позовні вимоги в частині включення суми 9 430,00 грн. як сум боргу за пенею і штрафами є безпідставними.
Також, позивачем в позовній заяві було здійснено нарахування за ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 23.02.2019 року до 23.02.2022 на суму боргу 14 820,00 грн, 3% річних - у сумі 1 335,02 грн. та інфляційні втрати у сумі 3 240,61 грн.
У ч. 2 ст. 625 ЦК України, встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Зокрема, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вбачається з реєстру боржників до договору факторингу № 1 від 12.04.2018 ТОВ "Він Фінанс" набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №230884 від 19.07.2018 в сумі 5390,00 гривень, з яких: 3500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1890,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Таким чином до позивача, перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором 230884 від 19.07.2018 у розмірі 5 390,00 грн. При цьому, право вимоги на стягнення інфляційних втрат в сумі 3 240,61 грн. та 3% річних в сумі 1 335,02 грн. факторові не передавалось.
Щодо строків позовної давності суд зазначає наступне.
Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Тлумачення цієї норми, положення якої сформульоване зі словом «лише» (аналог «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується.
Суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.
Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише із наявністю про це заяви сторони (див. Постанову Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 509/3589/16-ц).
Як вбачається із матеріалів справи відповідач не заявив про застосування спливу строку позовної давності щодо даного спору, а тому суд не вбачає підстав розглядати клопотання представника позивача про поновлення строку позовної давності для подання позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
З урахуванням викладеного, враховуючи позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 28.03.2018 року в справі № 444/9519/12, оскільки відповідач умови за вказаними кредитними договорами належним чином не виконував, право вимоги за цими договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Він Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 230884 від 19.07.2018 у розмірі 5 390,00 грн., з яких: 3 500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 1 890,00 грн. сума заборгованості за відсотками.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна правнича допомога є складовою судових витрат.
На підтвердження витрат на правничу допомогу представник відповідача надав договір про надання правової допомоги № 33 від 22 березня 2024 року, копію акту про підтвердження факту надання правничої (правової допомоги) адвокатом від 21.08.2025 року вартість послуг, наданих Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» ТОВ «Він Фінанс», становить 5 000 грн., додаткову угоду до Договору №33 про надання правової допомоги від 22.03.2024.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, ОСОБА_1 на користь з позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу пропорційно від задоволених позовних вимог у розмірі 1 389,50 грн. (27,79%).
Крім того, оскільки позовні вимоги ТОВ «Він Фінанс» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам (27,79%), які в даному випадку складають 673,18 грн.
Керуючись ст. 207, 526, 549, 551, 610, 611, 626, 627, 628, 638, 1048-1049, 1054, 1055, 1056-1 Цивільного кодексу України, суд, ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268,279 ЦПК України, суд,
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» заборгованість за договором кредиту та страхування № 230884 від 19.07.2018 у розмірі 5 390 (п`ять тисяч триста дев`яносто) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» судовий збір у розмірі 673 (шістсот сімдесят три) гривні 18 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 1 389 (одна тисяча триста вісімдесят дев`ять) гривень 50 копійок.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Запорізького апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення складено в повному обсязі 24 листопада 2025 року.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя Н.І. Рибалко