Справа № 696/1261/25
Провадження № 2/696/547/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Шкреби В.В.,

при секретарі Степанової Н.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Кам`янського районного суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28 м. Львів) до ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»(далі - ТОВ « Фінансова компанія «Кредит-Капітал» Позивач) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 (далі Відповідач)про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 13667 грн.50 коп..

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20 жовтня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Міолан» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 5658311, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 3500 грн. та зобов`язався повернути кредит, сплатити одноразово комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін встановлений договором .

У порушення положень договору, відповідач користуючись коштами наданими йому не виконав своєчасно і в повному обсязі свої зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість.

30 січня 2023 року ТОВ «Міолан» та ТОВ «Фінансова компанія«Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги №89-МЛ, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Міолан», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 5658311 від 20 жовтня 2022 року.

Додатковою угодою від 26.08.2025 до договору про відступлення права вимоги № 89-МЛ від 26.08.2025, внесені зміни в додаток № 1 до договору (форма реєстру).

Заборгованість відповідача за кредитним договором № 565831 від 20.10.2022 становить 13667 грн.50 коп., з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 3500 грн, заборгованість за відсотками - 9817 грн.50 коп., заборгованість за комісією - 350 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати.

Ухвалою суду від 20.10.2025 року по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, надано строк на подання відзиву на позов.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданому до суду позові просив справу розглянути без сторони позивача, зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, вимоги позову визнає..Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову .

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Міолан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 5658311. Договір підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «R80045» (а.с.17-22).

Згідно п.1.2. Договору, кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 3500 грн. на умовах строковості, зворотності, оплатності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах цього кредитного договору.

Кредит наданий загальним строком 105 днів з 20.10.2022 року, і складається з пільгового та поточного періодів п.1.3.Договору.

Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 04.11.2022 року. п.1.3.1.Договору.

Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 02.02.2023 року (дата остаточного погашення заборгованості п.1.3.2. Договору.

Відповідно до п.1.5. Договору, загальні витрати позичальника за пільговий період 1137 грн. 50 коп. із роічною процентною ставкою 94072,00 % річних. Загальні витрати позичальника за весь строк користування кредитом 10587 грн. 50 коп. із річною процентною ставкою 1052,00 %.

Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (за пільговий період) складає 4637 грн. 50 коп.. За весь строк кредитування 14087 грн.50 коп..

Згідно п.1.5.1., комісія за надання кредиту складає 350 грн., та нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

Відповідно до п.1.5.2.,п.1.5.3. проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду нараховуються за ставкою 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Тип процентної ставки-фіксована п.1.6.Договору.

ТОВ «Мілоан» повністю виконав взяті на себе за кредитним договором № 5658311 від 20 жовтня 2022 року зобов`язання, про що свідчить платіжне доручення № 85174067 від 20 жовтня 2022 року (а.с.25).

У порушення положень договору, відповідач умови кредитного договору не виконав, та жодного платежу не здійснив, в результаті чого має заборгованість в сумі 13667 грн.50 коп., з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 3500 грн, заборгованість за відсотками - 9817 грн.50 коп., заборгованість за комісією - 350 грн..

30 січня 2023 року ТОВ «Міолан» та ТОВ «Фінансова компанія«Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги №89-МЛ, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Міолан», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 5658311 від 20 жовтня 2022 року (а.с. 26-30).

Додатковою угодою від 26.08.2025 до договору про відступлення права вимоги № 89-МЛ від 26.08.2025, внесені зміни в додаток № 1 до договору (форма реєстру) (а.с.31).

Цей факт підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників від 30 січня 2023 року до Договору відступлення прав вимоги (а.с.32) та витягом із реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги від 26.08.2025 (а.с.24).

У зв`язку з неналежним виконанням умов вказаного кредитного договору позивачем 12.09.2025 на адресу відповідача направлено вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором, яка залишена відповідачем без відповідного реагування(а.с.33).

Факт отримання відповідачем коштів у розмірі 3500 грн. на карту, зазначену відповідачем, підтверджується відповідним платіжним дорученням.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач взяті не себе зобов`язання не виконав у передбачений в договорі строк, грошові кошти та нараховані відсотки не повернув.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ч.ч.1,3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зазначений ним.

Вказаний договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, які були надіслані на мобільний номер телефону відповідача.

Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказані договори прирівнюється до укладених в письмовій формі.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає доведеним, що вказаний кредитний договір був підписаний позичальником відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатору, що був надісланий первісним кредитором на номер телефону, зазначений ним, на підтвердження чого у ідентифікаційній частині договору міститься код ідентифікатора відповідача, що і є його безпосереднім підписом.

Як передбачено ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно з ч. 1 ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, що було б належним виконанням відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, та не надав суду доказів належного виконання зобов`язання за договором кредиту, після відступлення права вимоги Позивачу.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.77-ст.80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між ТОВ «Мілоан» та відповідачем кредитного договору, отримання відповідачем грошових коштів та їх неповернення позивачу, тобто невиконання відповідачем умов, укладеного договору.

Відповідач не надав будь-яких доказів в розумінні положень ст. 76-81 ЦПК України на спростування обставин, на які посилається позивач, однак позовні вимоги визнав повністю.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість за договорами не погашає.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ТОВ « Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 20 жовтня 2022 року № 5658311 в сумі 13667 грн. 50 коп.. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Вирішуючи питання про судові витрати суд, крім ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, оскільки відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позов.

Таким чином, 50 відсотків судового збору, сплаченого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» при подачі позову відповідно платіжної інструкції № 21970 від 12 вересня 2025 року, що становить 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. підлягають поверненню їм з державного бюджету, інші 50 відсотків сплаченого судового збору суд стягує з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал».

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п.1 ч.2ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.

01.07.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в особі директора Ломідзе Дмитра Вадимовича та адвокатським об`єднанням «Апологет» в особі Адвоката керуючого Усенка Михайла Ігоровича укладено договір № 0107 про надання правничої допомоги, за умовами якого клієнт замовляє,приймає та оплачує, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу (правничу допомогу) в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Сторони погодили наступний обсяг робіт: усна консультація клієнта, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості, ознайомлення з матеріалами кредитної справи, погодження правової позиції клієнта у справі, складання позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта, подання до суду заяви від імені клієнта. Вартість послуг загалом становить 8000 грн. На підтвердження виконання обов`язків за договором, адвокатом Усенком М.І. додано до матеріалів справи, акт № 1314 від 05.09.2025, детальний опис наданих послуг до акту № 1314 від 05.09.2025, ордер на надання правничої допомоги (а.с.35-37) .

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» надало суду докази на підтвердження витрат на надання юридичних послуг у справі загального провадження адвокатом Усенком М.І..

За таких обставин заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 509, 512, 526, 536, 551, 610, 625, 1050, 1054, 1070 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 12, 13,18, 141,142, 206 263, 265, 268, 279,354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28 м. Львів) до ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 , виданий 27.04.2016 Кам`янським РС УДМС в Черкаській області, РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (, вул. Смль-Стоцького, 1, корпус 28 м. Львів, IBAN : НОМЕР_3 в АТ «Креді Агріколь Банк», МФО 300614) заборгованість за кредитним договором № 5658311 від 20 жовтня 2022 року в сумі 13667 (тринадцять тисяч шістсот шістдесят сім) грн. 50 коп., 50% витрат по оплаті судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп., та витрати на правничу допомогу в сумі 8000 (вісім тисяч) грн..

Повернути з державного бюджету Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код , вул. Смль-Стоцького, 1, корпус 28 м. Львів, IBAN : НОМЕР_3 в АТ «Креді Агріколь Банк», МФО 300614), 50% відсотків судового збору, а саме 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп., сплаченого при подачі позову відповідно до платіжної інструкції № 21970 від 12 вересня 2025.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Суддя: В.В. Шкреба