ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1735/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/2736/25 Категорія: 304090000 Скляренко В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Карпенко О.В.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»;

відповідач ОСОБА_1 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Постригань Тетяна Леонідівна

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Постригань Тетяни Леонідівни на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 липня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

в с т а н о в и в:

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 18.06.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 23935-06/2023, який підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 8 договору. Позивач виконав зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту, надавши грошові кошти відповідачу.

В порушення умов договору про надання фінансового кредиту, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 24997,05 грн, з яких: 6500,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 18497,05 грн - сума заборгованості за відсотками.

18.06.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 23618-06/2023, який підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 8 договору. Позивач виконав зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту, надавши грошові кошти відповідачу.

В порушення умов договору про надання фінансового кредиту, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 32025,00 грн, з яких: 7000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 25025,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

27.12.2023 року між позивачем та ТОВ «Аванс Кредит» було укладено договір факторингу №27122023, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило належне йому право вимоги до боржників відповідно до реєстру боржників, в тому числі і за кредитним договором №2393-06/2023 від 18.06.2023 року на суму 24997,05 грн.; за кредитним договором № 23618-06/2023 від 18.06.2023 року на суму 32025,00 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість: за кредитним договором № 23935-06/2023 в розмірі 24997,05 грн.; за кредитним договором № 23618-06/2023 в розмірі 32025,00 грн. Загальний розмір заборгованості за кредитними договорами становить 57022,05 грн.

Судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.07.2025 року позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 23618-06/2023 від 18.06.2023 року в розмірі 32025 грн., за кредитним договором № 23935-06/2023 від 18.06.2023 року в розмірі 24 997,05 грн. та 6 056 грн. в якості відшкодування судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Постригань Т.Л. подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.07.2025 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду є таким, що прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що доведення факту укладення договору, в даному випадку належності номеру телефону, номеру карткового рахунку, на який посилається позивач, як на спосіб укладення договору, ОСОБА_1 , умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого ст. 12 ЦПК України.

Матеріали справи не містять жодних доказів укладення договору про надання фінансового кредиту № 23935-06/2023 від 18.06.2023 року ОСОБА_1 , не містять жодних доказів належності номеру телефону, інших каналів зв`язку відповідачу, доказів надання грошових коштів та наявності заборгованості.

Крім того, розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку викладений у постанові ВП ВС від 03.07.2019 року та в постанові ВСУ від 11.03.2015 року.

Однак, позивачем не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що відповідачу були перераховані грошові кошти на виконання вказаного кредитного договору. Витяг з реєстру боржників до договору факторингу та розрахунок заборгованості не є належним та достатнім доказом отримання відповідачем кредиту.

Представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Позивач вважає, що рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси законне та обґрунтоване, в процесі розгляду справи суд першої інстанції не припустився порушень норм ні матеріального, ні процесуального права, тому апеляційна скарга є безпідставною, не обґрунтованою та не підлягає до задоволення.

Посилання апелянта на те, що він не укладав договори є безпідставними, оскільки кредитні договори підписані електронними підписами, використання яких не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету.

Крім того, доказів, що персональні дані апелянта були використані Товариствами для укладення кредитних договорів від його імені, відповідач не надав. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій апелянт не звертався, як і не оскаржував правомірність договорів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалене судом першої інстанції рішення в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що 18.06.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №23935-06/2023, який підписаний відповідачем електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора.

Відповідно до умов договору позичальнику надається кредит в сумі 6 500 грн. строком на 360 днів, тобто до 11.06.2024 року, на умовах його повернення зі сплатою відсотків в розмірі 1,99% за кожен день користування кредитними коштами (п. 4.1 договору).

Відповідно до додатку №1 до договору № 23935-06/2023 сторонами договору визначений графік платежів, в якому визначено порядок повернення кредитних коштів та сплати процентів за їх користування, який узгоджується з умовами договору кредиту, викладеними у п. 1.2, 1.4.1, 1.5, 3.1-3.4.

Відповідно до графіку, розрахованого за період з 18.06.2023 року по 11.06.2023 року, сума кредиту 6500,00 грн., проценти за користування кредитом 46566,00 грн., реальна річна процентна ставка 39279,81 %, загальна вартість кредиту 53066,00 грн.

Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника W2249 і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача

Відповідно до довідки від 28.05.2025 року ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за дорученням ТОВ «Аванс Кредит» 18.06.2023 року о 15 год 00 хв було здійснено грошовий переказ на картку НОМЕР_1 в сумі 6500 грн.

18.06.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 був укладений в електронній формі договір про надання фінансового кредиту №23618-06/2023, який підписаний відповідачем електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора.

Згідно умов вищевказаного договору позичальнику надається кредит в сумі 7 000 грн. строком на 360 днів, тобто до 11.06.2024 року, на умовах його повернення зі сплатою відсотків в розмірі 2,5% за кожен день користування кредитними коштами (п. 4.1 договору).

Відповідно до додатку №1 до договору № 23618-06/2023 сторонами договору визначений графік платежів, в якому визначено порядок повернення кредитних коштів та сплати процентів за їх користування, який узгоджується з умовами договору кредиту, викладеними у п. 1.2, 1.4.1, 1.5, 3.1-3.4.

Відповідно до графіку, розрахованого за період з 18.06.2023 року по 11.06.2023 року, сума кредиту 7000,00 грн., проценти за користування кредитом 63000,00 грн., реальна річна процентна ставка 133859,83 %, загальна вартість кредиту 70000 грн.

Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника W2901 і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача

Відповідно до довідки від 28.05.2025 року ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за дорученням ТОВ «Аванс Кредит» 18.06.2023 року о 10 год 40 хв було здійснено грошовий переказ на картку НОМЕР_1 в сумі 7 000 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеним ТОВ «Аванс Кредит», станом на 27.12.2023 року за відповідачем обчислювалась заборгованість за його кредитними зобов`язаннями:

за договором №23618-06/2023 від 18.06.2023 року в розмірі 32025,00 грн., з яких 7 000,00 грн. тіло кредиту, 25025,00 грн. відсотки за користування кредитом, що нараховані за період з 07.08.2023 року по 27.12.2023 року;

за договором №23935-06/2023 від 18.06.2023 року в розмірі 24 997,05 грн., з яких 6 500,00 грн. тіло кредиту, 18 497,05 грн. відсотки за користування кредитом, що нараховані за період з 07.08.2023 року по 27.12.2023 року.

27.12.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27122023, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 27.12.2023 року до договору факторингу № 27122023 від 27.12.2023 року ТОВ «ФК «САПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 23935-06/2023 від 18.06.2023 року в розмірі 24997,05 грн., з яких: 6500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18497,05 грн. - сума заборгованості за відсотками та за кредитним договором № 23618-06/2023 від 18.06.2023 року в розмірі 32025,00 грн., з яких: 7000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 25025,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що умови вищевказаних договорів, а саме: кредитних договорів № 23935-06/2023 від 18.06.2023 року, № 23618-06/2023 від 18.06.2023 року за якими позивач набув право грошової вимоги, ОСОБА_1 виконані не були. Згідно з умовами кредитних договорів позичальник зобов`язалася повернути кредити, сплатити відсотки за користування ними та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах передбачених договорами, що підтверджується наданими позивачем розрахунками.

Правовою підставою заявлених ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вимог є положення цивільного законодавства, які регулюють зобов`язальні правовідношення.

За приписами п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підтвердила процесуальний статус позивача щодо права вимоги за вищевказаними кредитними договорами.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами щодо повернення кредитів та сплати процентів за користуванням ними, в наслідок чого він має заборгованість, яка підлягає стягненню.

Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що отримані відповідачем кошти у добровільному порядку в повному обсязі не повернуто, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення отриманої суми кредитних коштів, процентів за користування ними узагальній сумі 57022,05 грн.

На день розгляду справи в суді заборгованість відповідачем згідно із кредитними договорами не погашена, розмір такої заборгованості відповідачем не спростований та власних розрахунків з даного приводу ним не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі № 129/1033/13.

Колегія суддів зазначає, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її не доведення.

Судом першої інстанцій виконано вимоги статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів і статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно досліджено і оцінено докази та встановлено обставини у справі, правильно застосовано норми матеріального права.

Підстави переходу права вимоги за кредитними договорами, які є предметом цієї цивільної справи, до позивача підтверджені належними та допустимими доказами

Посилання ОСОБА_1 щодо не укладення кредитних договорів є безпідставними, оскільки вказані договори підписані електронними підписами (відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію»), використання яких не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора та без здійснення входу на веб-сайт Товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету.

Крім того, ОСОБА_1 не оспорював укладені між ним та Товариством кредитні договори та з позовом про визнання їх недійсними в цілому або в частині до суду не звертався.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача 57022,05 грн. заборгованості за кредитними договорами.

Доводи апелянта про недоведеність факту про перерахування коштів на картковий рахунок спростовуються матеріалами справи, а саме довідками ТОВ «Універсальні платіжні рішення», що надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків (відповідно до договору на переказ коштів ФК-П-2022/01-1 від 12.01.2022 року) № 3466_00 від 28.05.2025 року та № 3466_00 від 28.05.2025 року

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Постригань Тетяни Леонідівни залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді