Дата документу 24.11.2025 Справа № 317/1765/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 317/1765/25 Головуючий у І інстанції: Каряка Д.О.
Провадження № 22-ц/807/1253/25 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Подліянової Г.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 12 травня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2025 року через підсистему «Електронний суд» АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 01 травня 2025 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з тим, що до позову не додано належних доказів надсилання відповідачу копії сформованої в Електронному суді 10.04.2025 позовної заяви з додатками.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 12 травня 2025 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою суду, АТ КБ «ПриватБанк» через підсистему «Електронний суд» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 12 травня 2025 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції дійшов помилково висновку про повернення позовної заяви, оскільки позивач виконав усі вимоги процесуального закону щодо оформлення та процедури подання позовної заяви. Стаття 177 ЦПК України не містить часових обмежень щодо направлення відповідачу копії позовної заяви. У зв`язку з тим, що відповідач не має зареєстрованого кабінету в підсистемі «Електронний суд», для отримання доказів направлення, копію позову з додатками направлено йому засобами поштового зв`язку раніше, ніж цю позовну заяву сформовано у підсистемі «Електронний суд».

Ухвалою Запорізького апеляційного суду відкрито апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою та призначено справу до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Учасники справи, своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що в силу ч. 3 цієї статті не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду про залишення її без руху не долучено належних доказів надсилання відповідачу копії позовної заяви з додатками, сформованої в підсистемі «Електронний суд» 11.04.2025.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на таке.

У частині першій статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі -Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава - учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції», заява № 12964/87, § 59).

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97 проти України», заява № 19164/04).

Аналогічні правові висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах містяться у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише регламентованим, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Вимоги щодо форми та змісту позовної заяви визначено у статті 175 ЦПК України, а положеннями статті 177 ЦПК України передбачено перелік документів, що додаються до позовної заяви.

Так, згідно з частиною першою статті 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Відповідно до частин п`ятої-восьмої статті 43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). У разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи. Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення. Якщо інший учасник справи відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи. Суд, направляючи такому учаснику справи судові виклики і повідомлення, ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом, зазначає у цих документах про обов`язок такої особи зареєструвати свій електронний кабінет та можливість ознайомлення з матеріалами справи через Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль), що забезпечує обмін документами. Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, на такі документи накладається кваліфікований електронний підпис учасника справи (його представника) відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Згідно з частинами першою-третьою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 01 травня 2025 року позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» залишено без руху у зв`язку з тим, що до позову не додано належних доказів надсилання відповідачу копії сформованої в Електронному суді 10.04.2025 позовної заяви з додатками. Суд зазначив, що позивач не виконав приписів ч. 1 ст. 177 ЦПК України, відповідно до якої, у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу. В якості доказу надсилання відповідачу копій поданих до суду документів позивачем додано до позову список згрупований відправлень «DN140791SAN 27.03.03» «Укрпошта Пріоритетний», квитанцію від 28.03.2025 та опис вкладення до цінного листа з відбитком «Укрпошти» датований 28.03.2025 Поштове відправлення відповідачу датоване 28.03.2025, у той час як позовна заява в Електронному суді сформована 10.04.2025. Наявність вказаних розбіжностей дозволяє судді зробити висновок, що 28.03.2025 відповідачу не могла бути направлена позовна заява, яка була сформована в Електронному суді 10.04.2025,тому суд дійшов висновку, що до позову не додано належних доказів надсилання відповідачу копії сформованої в Електронному суді 10.04.2025 позовної заяви з додатками.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункт 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (пункт 5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України).

Отримавши ухвалу про залишення позовної заяви без руху, особа зобов`язана відреагувати на таку ухвалу суду. Якщо заявник не встигає цього зробити до закінчення строку, наданого судом або встановленого законом на усунення недоліків, він може звернутися до суду із заявою про продовження або поновлення вказаного строку.

ЄСПЛ зауважує, що сторона, яка задіяна під час судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв розумності строку є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання (рішення ЄСПЛ від 21 листопада 1995 рокуу справі «Чірікоста і Віола проти Італії» («Ciricosta and Viola v. Italy», заява № 19753/92)).

Так матеріалами справи підтверджено, що представник АТ КБ «ПриватБанк» отримала копію ухвали суду про залишення позовної заяви без руху 05.05.2025.

Того ж дня через підсистему «Електронний суд» АТ КБ «ПриватБанк» подало заяву про усунення недоліків позовної заяви, яка фактично є поясненнями позивача, додавши до неї тільки докази повноважень представника. У заяві зазначено, що відправлення копії позовної заяви разом з додатками відбувається на паперовому носієві з оригінальним підписом представника банку на папері. Така копія відображає текст позовної заяви, що буде подана до суду. Також разом з позовною заявою відправляються додатки у вигляді світокопії на папері. Підписання електронного документу відбувається пізніше, так як до позову в системі «Електронний суд» долучається опис вкладення до цінного листа, що є обов`язковим при відсутності у відповідача електронного кабінету в системі «Електронний суд».

Колегія суддів зауважує, що доказів направлення позовної заяви відповідачу заява про усунення недоліків не містила, в ній викладені пояснення позивача щодо порядку подання ним позовної заяви до суду.

Отже, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» отримало ухвалу суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху, однак не відреагувало належним чином на таку ухвалу суду та не надало доказів направлення відповідачу саме тієї позовної заяви з додатками, яка надійшла для розгляду до суду в електронній формі, то суд першої інстанції правильно визнав позовну заяву неподаною і повернув її заявнику з підстав, передбачених частиною третьою статті 185 ЦПК України, тобто суд діяв відповідно до норм цивільного процесуального законодавства України та в межах наданих йому повноважень.

Колегія суддів зауважує, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (частина сьома статті 185 ЦПК України).

Посилання АТ КБ «ПриватБанк» на те, що відповідач не має зареєстрованого електронного кабінету в системі «Електронний суд», а тому позовна заява була виготовлена на паперовому носієві, підписана уповноваженим представником та 28.03.2025 надіслана на його поштову адресу, не заслуговують на увагу, оскільки опис вкладення до цінного листа, який долучено до позовної заяви, як підтвердження направлення відповідачу її копії, не дозволяє дійти висновку про те, що позивач виконав вимоги ст. 177 ЦПК України, оскільки в ньому зазначено про направлення ОСОБА_1 відповідних клопотань, позовної заяви на 38 аркушах з додатками, перелік яких відрізняється від позовної заяви, сформованої у підсистемі «Електронний суд» 10.04.2025 на 52 аркушах, не враховуючи доданих реєстрів та опису поштового відправлення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що додані заявником до позовної заяви докази не підтверджують факт надсилання стороні відповідача копій поданих до суду документів (матеріалів позовної заяви з додатками) з урахуванням положень статті 43 ЦПК України, що свідчить про порушення позивачем вимог частини першої статті 177 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги правильного висновку суду не спростовують та не дають підстав вважати, що суд порушив норми процесуального права, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвалу суду постановлено з додержанням вимог закону і підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» слід залишити без задоволення, а ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 12 травня 2025 року - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 12 травня 2025 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 24 листопада 2025 року.

Головуючий:

Судді: