Справа № 134/1325/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 листопада 2025 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді: Зарічанського В.Г.

з участю секретаря: Балух О.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в селищі Крижопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на спадщину за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Своїм позовом до суду позивач просила визнати за нею право на спадщину як спадкоємця за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнавши право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 загальною площею 129,3 кв.м, житловою площею 79,1 кв.м., до складу якого входить: «А» - житловий будинок, «а» - веранда, «а/П» - погріб, «а1» - вхідний майданчик, «Б» - літня кухня, «б» - гараж, «В» - літня кухня, «в» - господарська будівля, «Г» - сарай, «Д» - сарай, «Ж» - сарай, «ж» - навіс, «ж1» - навіс, «ж2» - сарай, «Т» - туалет, «П» - погріб, «К» - криниця, «1-2» - огорожа. Вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Городківка Тульчинського (колишнього Крижопільського) району Вінницької області помер її батько ОСОБА_3 . Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на належне йому на час смерті майно. До складу спадщини входить житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , на який відсутні правовстановлюючі документи. Згідно з технічним паспортом на житловий будинок до складу житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 загальною площею 129,3 кв.м, житловою площею 79,1 кв.м., входить: «А» - житловий будинок, «а» - веранда, «а/П» - погріб, «а1» - вхідний майданчик, «Б» - літня кухня, «б» - гараж, «В» - літня кухня, «в» - господарська будівля, «Г» - сарай, «Д» - сарай, «Ж» - сарай, «ж» - навіс, «ж1» - навіс, «ж2» - сарай, «Т» - туалет, «П» - погріб, «К» - криниця, «1-2» - огорожа. Середньо-ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями складає 104589,00 гривень згідно з оцінкою незалежного оцінювача ФОП ОСОБА_4 .

Згідно з довідкою Городківської сільської ради від 18.07.2025 року № 727 згідно з записами погосподарської книги № 6К, особовий рахунок № НОМЕР_1 за 1991-1995 рр., житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 станом на 15 квітня 1991 року відносився до суспільної групи робочих дворів. Голова домогосподарства: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На час будівництва житлового будинку у 1979 року діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, погоджена заступником Голови Верховного суду Української РСР 15 січня 1966 року, яка передбачала процедуру отримання свідоцтва на право власності на будинок або домоволодіння. Однак, голова домогосподарства ОСОБА_3 не оформив право власності на житловий будинок та не отримав у встановленому порядку свідоцтво про право особистої власності. Вона є спадкоємцем першої черги за законом відповідно до ст.1261 ЦК України як дочка померлого. Однак, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями приватним нотаріусом Питель М.С. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду. У зв`язку з викладеним я змушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 26 серпня 2025 року відкрито провадження по справі, розгляд справи провести за правилами загального позовного провадження та задоволено клопотання представника позивача про витребування копії спадкової справи після смерті ОСОБА_3 .. Ухвалою суду від 15 жовтня 2025 року за клопотанням представника позивача замінено первісного відповідача Городківську сільську раду на належного відповідача ОСОБА_2 .

15 жовтня 2025 року представник позивача надіслала через канцелярію суду заяву про уточнення позовних вимог, а саме: визнати за нею право на спадщину як спадкоємця за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнавши право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 загальною площею 129,3 кв.м, житловою площею 79,1 кв.м., до складу якого входить: «А» - житловий будинок, «а» - веранда, «а/П» - погріб, «а1» - вхідний майданчик, «Б» - літня кухня, «б» - гараж, «В» - літня кухня, «в» - господарська будівля, «Г» - сарай, «Д» - сарай, «Ж» - сарай, «ж» - навіс, «ж1» - навіс, «ж2» - сарай, «Т» - туалет, «П» - погріб, «К» - криниця, «1-2» - огорожа. Представник позивача адвокат Глушкова О.І. до суду не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Суд розцінює заяву відповідачки як визнання позову, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які заперечення від неї щодо позовних вимог позивача. Відповідно до ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України- суд вважає можливим розглянути справу у підготовчому засіданні за відсутності учасників справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказах, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України- за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України- у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні обставини. Як визначено в п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд зауважує, що в силу вимог ст. 392 ЦК України власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку, а з урахуванням положень ч. 1 ст.15 та ст.392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як визначено в ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Разом з тим, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1ст.1222 ЦК України). Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України. У відповідності зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Разом з тим, згідно з ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Проте, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5ст. 1268 ЦК України). В силу припису ч. ч. 1 та 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_5 , батьки зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 ОСОБА_5 , змінила прізвище на « ОСОБА_7 ». Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 в с. Городківка Крижопільського району Вінницької області ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивачки ОСОБА_3 . Відповідно до копії дублікату заповіту від 06.07.2018 спадкодавець ОСОБА_3 зробив розпорядження, що житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 заповів своїй дочці ОСОБА_1 , а земельну ділянку площею 1,94 га, яка розташова на території Городківської сільської, своєму онуку ОСОБА_2 .

Згідно з технічним паспортом на житловий будинок до складу житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 загальною площею 129,3 кв.м, житловою площею 79,1 кв.м., входить: «А» - житловий будинок, «а» - веранда, «а/П» - погріб, «а1» - вхідний майданчик, «Б» - літня кухня, «б» - гараж, «В» - літня кухня, «в» - господарська будівля, «Г» - сарай, «Д» - сарай, «Ж» - сарай, «ж» - навіс, «ж1» - навіс, «ж2» - сарай, «Т» - туалет, «П» - погріб, «К» - криниця, «1-2» - огорожа. Середньо-ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями складає 104589,00 гривень згідно з оцінкою незалежного оцінювача ФОП ОСОБА_4 . Згідно з довідкою Городківської сільської ради від 18.07.2025 року № 727 згідно з записами погосподарської книги № 6К, особовий рахунок № НОМЕР_1 за 1991-1995 рр., житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 станом на 15 квітня 1991 року відносився до суспільної групи робочих дворів. Голова домогосподарства: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На житловий будинок по АДРЕСА_1 , спадщину не оформлено оскільки, при житті, спадкодавець ОСОБА_5 не оформили за собою право власності на нього, що підтверджується довідкою КП «Тульчинське МБТІ» від 21.07.2025 № 527-18.

Колгоспний двір - це родинно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Його створення і діяльність врегульовувалось положеннями 120-127 ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до ст.120 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно частини другої статті 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, судам належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності. 24.09.2025 приватний нотаріус Тульчинського районного нотаріального округу Питель М.С. винесла довідку № 153/01-16, про відмову у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що посвідчують право власності спадкодавця на вищезазначений житловий будинок, у зв`язку із чим позивач (спадкоємець) не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини після смерті матері. Таким чином, з урахуванням встановлених під час судового розгляду на підставі наявних доказів обставин у справі та правовідносин сторін, які випливають із вказаних встановлених обставин, суд дійшов висновку, що до цих правовідносин підлягають застосуванню зазначені вище в рішенні норми права, позивачем доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому з метою захисту законних прав позивача (спадкоємця) на спадщину суд визнає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Керуючись ст. ст. 9, 12, 13, 81, 89, 200, 211, 223, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадщину як спадкоємця за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнавши право власності на: цілий житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 загальною площею 129,3 кв.м, житловою площею 79,1 кв.м., до складу якого входить: «А» - житловий будинок, «а» - веранда, «а/П» - погріб, «а1» - вхідний майданчик, «Б» - літня кухня, «б» - гараж, «В» - літня кухня, «в» - господарська будівля, «Г» - сарай, «Д» - сарай, «Ж» - сарай, «ж» - навіс, «ж1» - навіс, «ж2» - сарай, «Т» - туалет, «П» - погріб, «К» - криниця, «1-2» - огорожа. Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Найменування сторін: Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , жителька АДРЕСА_1 . Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , житель АДРЕСА_2 .

Суддя