УХВАЛА

22 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 761/15469/20-ц

провадження № 61-17178св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Сердюка В. В., Ситнік О. М.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом - ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом- ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 ,

позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 ,

відповідачі за зустрічним позовом - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ,

розглянув заявлений суддею Верховного Суду Ситнік Оленою Миколаївною самовідвід від участі у розгляді справи № 761/15469/20-ц за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про стягнення коштів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики за касаційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Ходак Владислав Володимирович, на рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 листопада 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ? ОСОБА_3 , про стягнення коштів.

ОСОБА_1 , зменшивши розмір позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача на свою користь суму перевищення вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених вимог іпотекодержателя у розмірі 1 647 210,00 грн.

У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Після звернення стягнення на предмет іпотеки заборгованість позичальника ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_1 за договором позики станом на 26 березня 2020 року становить 11 159 523,80 грн, з яких: 1 481 625,60 грн (еквівалент 53 000,00 дол. США) - основна сума боргу; 9 628 329,98 грн - залишок непогашеної пені; 49 568,20 грн - три проценти річних.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь вказану заборгованість та понесені судові витрати.

Печерський районний суд міста Києва рішенням від 11 листопада 2021 року первісний позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Стягнув із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 647 210,00 грн як перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Стягнув із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 10 510,00 грн.

У стягненні інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, відмовив.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнив частково.

Стягнув солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за договором позики в сумі 1 480 290,00 грн та три проценти річних у розмірі 49 284,69 грн.

Стягнув солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 по 682,50 грн сплаченого судового збору з кожного.

Київський апеляційний суд постановою від 16 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнив повністю, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 листопада 2021 року в частині часткового задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики скасував та ухвалив у цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовив повністю.

В іншій частині рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 листопада 2021 року залишив без змін.

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Верховний Суд постановою від 03 липня 2024 року (у складі колегії суддів Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Пророка В. В., Ситнік О. М.) касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив частково. Постанову Київського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року скасував, справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Київський апеляційний суд постановою від 04 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнив повністю, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 листопада 2021 року в частині частково задоволеного зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості скасував та ухвалив в цій частині нове рішення, яким у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовив у повному обсязі.

В іншій частині рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 листопада 2021 року залишив без змін.

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

У грудні 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Ходак В. В., на рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 листопада 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову апеляційного суду повністю та рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення первісного позову та у частині незадоволеного розміру зустрічної позовної вимоги, ухвалити нове рішення про відмову у первісному позові та повне задоволення зустрічного позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Верховний Суд ухвалою від 26 грудня 2024 року відкрив касаційне провадження у справі та витребував матеріали справи. Відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Ходак В. В., про зупинення виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 листопада 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

У січні 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Верховний Суд ухвалою від 07 жовтня 2025 року призначив справу до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з протоколом автоматизованого визначення складу колегії суддів справу призначено судді-доповідачеві Фаловській І. М. (головуючий), судді, які входять до складу колегії: Ігнатенко В. М., Карпенко С. О., Сердюк В. В., Ситнік О. М.

Під час розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 листопада 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року суддя Ситнік О. М. заявила самовідвід від участі у розгляді цієї справи з метою усунення обставин, які б могли викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості суду, оскільки вона брала участь у розгляді цієї справи (провадження № 61-2987св23) за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 листопада 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року.

Верховний Суд постановою від 03 липня 2024 року (провадження № 61-2987св23) у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Пророка В. В., Ситнік О. М. касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив частково. Постанову Київського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року скасував, справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. У мотивувальній частині зазначеної постанови касаційний суд у складі колегії суддів, зокрема судді Ситнік О. М., ухвалив судове рішення, яким направив справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції у зв`язку з порушенням норм процесуального права, зокрема щодо невстановлення обставин, які мають важливе правове значення для висновків по суті спору.

Перевіривши доводи, наведені суддею Верховного Суду Ситнік О. М., на обґрунтування заявленого самовідводу, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (частина друга статті 36 ЦПК України).

Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції (частина четверта статті 37 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

У частинах другій, дев`ятій статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.Питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу, яка оформлюється окремим документом.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь?якого законного сумніву з цього приводу («Hauschildt Case», № 11/1987/134/188, пункт 46).

Обставини, наведені суддею Верховного Суду Ситнік О. М., не можуть бути підставою для задоволення заявленого самовідводу, адже відсутні встановлені факти, які можуть ставити під сумнів безсторонність судді, не встановлено обставин, які унеможливлювали б ухвалення нею об`єктивного рішення у справі.

Сам собою факт направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції у зв`язку з порушенням норм процесуального права, зокрема щодо невстановлення обставин, які мають важливе правове значення для висновків по суті спору, за вказаних обставин не може бути підставою для задоволення самовідводу з огляду на відсутність визначених ЦПК України обставин, які виключають її участь у розгляді цієї справи.

Отже, підстави для висновку про наявність передумов для самовідводу судді Ситнік О. М., визначені статтями 36, 37 ЦПК України, відсутні.

Керуючись статтями 36, 37, 40, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заявленого суддею Верховного Суду Ситнік Оленою Миколаївною самовідводу від участі у розгляді справи № 761/15469/20-ц за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про стягнення коштів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики за касаційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Ходак Владислав Володимирович, на рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 листопада 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий І. М. Фаловська

Судді В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. В. Сердюк

О. М. Ситнік