Справа № 337/3963/25
Номер провадження 2/337/2223/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 листопада 2025 рокум. Запоріжжя

12 листопада 2025 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючої судді Калугіної Г.Б.,

за участю секретаря Крижко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району - як органу опіки та піклування до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про відібрання дитини у батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

31.07.2025 року до Хортицького районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як органу опіки та піклування в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , яка мотивована тим, що в службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради на профілактичному обліку перебуває малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підставою для взяття було проживання дитини у родині, де батьки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ухиляються від виконання батьківських обов`язків. У травні 2025 року до відділу служби надійшло усне повідомлення про родину, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до звернення, за вищезазначеною адресою орендують квартиру мати - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка виховує сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків, порушує громадський порядок. Родина відноситься до категорії внутрішньо переміщених осіб, має адресу реєстрації: АДРЕСА_2 .При відпрацюванні інформації про родину ОСОБА_4 , 06.05.2025 року спеціалістами відділу спільно з начальником відділу по Комунарському району ЗМЦСС та представниками патрульної поліції був здійснений вихід за адресою проживання родини. Вдома перебували: малолітній - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження було відсутнє), батько малолітнього - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сестра по лінії батька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , співмешканець сестри - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та особа чоловічої статі, яка відмовилась називатись, та зазначив, що є другом родини. Мати малолітнього, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі слів ОСОБА_5 , знаходиться у Харківській області у друзів на святах, планує повернутись 10.05.2025 року, контактного номеру телефону жінка не має. Також ОСОБА_7 зазначила, що виховує брата з трьох річного віку, оскільки батько перебував на війні, а мати дитини поводить себе неадекватно, два рази була госпіталізована та проходила лікування у психіатричній лікарні. Родина відноситься до категорії внутрішньо переміщених осіб, батько зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , мати з Луганської області, однак статус ВПО не отримували. Умови проживання за вище зазначеною адресою погані, квартира орендована, наявні газо-, водо-, електропостачання, відсутня гаряча вода. Санітарно гігієнічні норми порушено, літають мухи, бігають таргани, наявний сильний неприємний запах, речі розкидані та брудні, меблі - частково поламані, частково брудні, відсутня вся побутова техніка, окрім газової плити, однак і вона частково зламана. В однокімнатній квартирі не вистачає спальних місць на всіх членів родини. Дитина була замкнена, недоглянута, одягнена у брудний одяг, який не відповідав віку, одяг, взуття, харчування, гігієна та іграшки у дуже обмеженій кількості. 07.05.2025 року до відділу з`явилися малолітній - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі сестри по лінії батька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , співмешканця сестри - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Юлією Геннадіївною були надані письмові пояснення, також були надані всі належні документи, які посвідчують особу дитини та осіб, які наразі проживають з нею. З родиною була проведена повторна профілактична бесіда щодо необхідності покращення житлово-побутових умов проживання дитини, роз`яснено про правові наслідки неналежного утримання та виховання дитини, які можуть загрожувати її життю та здоров`ю. Зі слів ОСОБА_5 , родина планує знайти нове житло (термін 2 тижні), яке буде з кращими умовами для проживання дитини. Відповідно до інформації КПП «ЦПМСД № 6», медична декларація з жодним лікарем не укладена, що позбавляє дитину можливості вчасно та в повному обсязі отримувати медичну допомогу. Арам досяг шкільного віку, однак влаштуванням дитини до навчального закладу батьки не займаються. Мати майже весь час проживає окремо від дитини, точне місце знаходження її не відоме. Батько, колишній військовий, за станом здоров`я не може доглядати за дитиною, погано пересувається, має проблеми з зором. Щодо себе ОСОБА_7 повідомила, що перебуває на замісній терапії через вживання наркотичних засобів, має поганий стан здоров`я. З родиною неодноразово проводилися бесіди щодо зміни умов проживання, укладання медичної декларації, вирішення питання навчання дитини, однак на сьогоднішній день жодних змін не відбулося. Така ситуація становить загрозу для життя та здоров`я дитини, тому малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за Актом проведення оцінки рівня безпеки дітей 14.07.2025 було вилучено з родини та влаштовано до КНП «МДЛ № 5» ЗМР. Відповідно до розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району № 600 від 16.07.2025 дитину було негайно відібрано від батьків, у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю малолітнього. До відділу служби по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради батьки не з`явилися, долею сина не поцікавилися, у лікарні його не навідують. Така поведінка батьків є грубим порушенням вимог ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», та не відповідає інтересам дитини. Діючи відповідно до чинного законодавства, відділ служби у справах дітей звернувся з поданням до районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як органу опіки та піклування, про вирішення питання доцільності звернення до Хортицького районного суду м. Запоріжжя про відібрання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьків ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Просить суд відібрати малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у батьків - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , без позбавлення їх батьківських прав. Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь будь-якої особи, яка буде здійснювати опіку/піклування, аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11.08.2025 відкрито загальне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2025 було закрито підготовче засідання по справі та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання представник позивача не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі. Будь-яких заяв, клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, до суду не надходило. З заявою про розгляд справи за їх відсутності відповідачі до суду не зверталися.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Пунктом 991 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Таким чином, згідно з вимогами ст. ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом та підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 24.01.2020 року, виданого повторно Михайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якого є ОСОБА_2 , батьком є ОСОБА_1 , актовий запис № 38 (арк. 4).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 14.07.2025 року проведено обстеження умов проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно акту обстеження за вказаною адресою проживають ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження було відсутнє), батько малолітнього - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сестра по лінії батька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , співмешканець сестри - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та особа чоловічої статі, яка відмовилась називатись, та зазначив, що є другом родини. Мати малолітнього, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі слів ОСОБА_5 , знаходиться у Харківській області у друзів на святах, планує повернутись 10.05.2025 року, контактного номеру телефону жінка не має. Також ОСОБА_7 зазначила, що виховує брата з трьох річного віку, оскільки батько перебував на війні, а мати дитини поводить себе неадекватно, два рази була госпіталізована та проходила лікування у психіатричній лікарні. Родина відноситься до категорії внутрішньо переміщених осіб, батько зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , мати з Луганської області, однак статус ВПО не отримували. Умови проживання за вище зазначеною адресою погані, квартира орендована, наявні газо-, водо-, електропостачання, відсутня гаряча вода. Санітарно гігієнічні норми порушено, літають мухи, бігають таргани, наявний сильний неприємний запах, речі розкидані та брудні, меблі - частково поламані, частково брудні, відсутня вся побутова техніка, окрім газової плити, однак і вона частково зламана. В однокімнатній квартирі не вистачає спальних місць на всіх членів родини. Дитина була замкнена, недоглянута, одягнена у брудний одяг, який не відповідав віку, одяг, взуття, харчування, гігієна та іграшки у дуже обмеженій кількості.

Відповідно до розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 16.07.2025 № 600р «Про негайне відібрання дітей у батьків» малолітнього ОСОБА_3 відібрано у батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та влаштовано до КНП «МДЛ № 5» ЗМР.

Відповідно до висновку Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району № 19.04/01-36-880 від 28.07.2025, остання вважає за доцільне відібрати малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та ін., що свідчить про свідоме нехтування батьками своїми обов`язками.

Суд вважає за необхідне зазначити, що всі міжнародно-правові акти щодо прав дитини будуються за принципом першочергового врахування інтересів дитини.

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, проголошено, що дитина для повної гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст. 9 цієї Конвенції Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції. Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням.

Європейський суд у своєму рішенні у справі «Мамчур проти України» зазначив, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Відповідно до ст.170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу.

Відповідно до пунктів 2-5 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Тобто у матері, батька за рішенням суду можуть бути відібрані діти, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, жорстоко поводяться з дітьми, є хронічними алкоголіками або наркоманами, експлуатують дітей, примушують жебракувати.

Відібрання дітей у батьків без позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини у п. 52 рішення у справі «Савіни проти України» зазначив, що у будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися в контексті позитивного обов`язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер.

Як зазначено в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

В судовому засіданні було встановлено, що наведені позивачем факти невиконання батьківських обов`язків відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо малолітнього ОСОБА_3 знайшли своє об`єктивне підтвердження.

Таким чином, у відповідачів буде час та можливість проаналізувати свою поведінку стосовно дітей, змінити свій спосіб життя і стати гідними батьківства особами.

Крім того, відповідно до п. 4 ст. 170 Сімейного Кодексу України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на утримання дитини.

У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язок є особистим, а не солідарним.

Відповідно до ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

У той же час відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Доказів добровільного виконання відповідачами обов`язку утримувати дітей не надано і з матеріалів справи цього не вбачається.

Не надано доказів наявності у відповідачів інвалідності, їх непрацездатності, або інших обставин, які б унеможливлювали виконання ними обов`язку утримувати дітей, у т.ч. у визначеному розмірі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржників, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Також, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог судові витрати покладаються на відповідачів.

У зв`язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідачів належить стягнути в дохід держави судовий збір за пред`явлені немайнові та майнові вимоги в сумі по 2684,00 гривень з кожного.

Керуючись ст. ст. 19, 164, 166, 170 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, ст. 141, ст. ст. 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як органу опіки та піклування, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про відібрання дитини у батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити повністю.

Відібрати у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 , їх малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення їх батьківських прав.

Малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати під опіку Районній адміністраціії Запорізької міської ради по Комунарському району, як органу опіки та піклування.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 , на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитись дитина, аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.07.2025 і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 , на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитись дитина, аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.07.2025 і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 , на користь держави судовий збір в розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 , на користь держави судовий збір в розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

В частині стягування аліментів рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення буде складено протягом 10 (десяти) днів.

Інформація про учасників справи:

позивач: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району - як органу опіки та піклування, , місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 32,

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 ,

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст судового рішення складено 21.11.2025.

Суддя Г.Б. Калугіна