К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2025 року місто Київ

справа № 367/13406/24

апеляційне провадження № 22-ц/824/8923/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Головачова Я.В.,

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал", подану представником Тараненком Артемом Ігоровичем, на рішення Ірпінського міського суду Київської області у складі судді Мерзлого Л.В. від 11 лютого 2025 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" (далі - ТОВ "Юніт Капітал" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 1 листопада 2023 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 992269180 у формі електронного документу з використанням електронного підпису.

ОСОБА_1 за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт www.moneyveo.ua, ознайомився з правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску ОСОБА_1 заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання.

ОСОБА_1 підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора CAAV-9449.

Відразу після вчинених дій ОСОБА_1 1 листопада 2023 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перерахувало грошові кошти в сумі 6 400 грн на його банківську картку № НОМЕР_1 .

Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі.

28 листопада 2018 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога"та ТОВ "Таліон Плюс" уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. 28 листопада 2019 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору факторингу продовжено до 31 грудня 2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31 грудня 2020 року між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01, якою продовжено строк договору до 31 грудня 2021 року. 31 грудня 2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, якою продовжили строк дії договору до 31 грудня 2022 року. 31 грудня 2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювались не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Предметом договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до пункту 1.3 договору під правом розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникають в майбутньому. Пунктом 4.1 договору встановлено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку цього договору.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 16 січня 2024 року № 267 до договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 ТОВ "Таліон Плюс" отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 17 201 грн 92 коп.

31 липня 2024 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 31/0724-01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 31 липня 2024 року № 1 до договору факторингу № 31/0724-01 від 31 липня 2024 року від ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ "ФК"Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 33 031 грн 68 коп.

2 грудня 2024 року ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Юніт Капітал" уклали договір факторингу № 02/12/24-У, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором.

Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 02/12/24-У від 2 грудня 2024 року від ТОВ "ФК"Онлайн Фінанс" до ТОВ "Юніт Капітал" перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 33 031 грн 68 коп.

Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за кредитним договором від 1 листопада 2023 року № 992269180 не погашена.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 1 листопада 2023 року № 992269180 у розмірі 33 031 грн 68 коп. та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11 лютого 2025 року у задоволенні позову ТОВ "Юніт Капітал" відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що за відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів факту відступлення позивачу права вимоги за кредитним договором, належних доказів видачі кредиту та доказів дотримання учасниками переуступки права вимоги діючого законодавства під час укладення договорів факторингу та здійснення зазначених фінансових операцій, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача грошових коштів на користь позивача ТОВ "Юніт Капітал".

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзіпредставник ТОВ "Юніт Капітал" - Тараненко А.І., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Скаржник зазначає, що позивач є належним кредитором та отримав дійсне право вимоги за кредитним договором від 1 листопада 2023 року № 992269180. Сам лише факт укладення договору факторингу між первісним кредитором та ТОВ "Таліон Плюс" в 2018 році не спростовує даних обставин, оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.

За реєстром від 16 січня 2024 року, складеним на виконання умов договору факторингу, первісний кредитор передав позивачу дійсне право вимоги до відповідача за кредитним договором, що підтверджується матеріалами справи. Посилання суду на відсутність доказів оплати за договорами факторингу є безпідставним, оскільки відповідно до чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися як на оплатній, так і на безоплатній основі.

В матеріалах справи міститься копія кредитного договору, який підписано відповідачем одноразовим індентифікатором, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів та відсутність доказів повернення отриманого кредиту, а відтак наявні обґрунтовані підстави для задоволення позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 не скористався правом на подання відзиву.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 1 листопада 2023 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 укладений договір кредитної лінії № 992269180.

Договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор CAAV-9449.

Згідно з платіжним дорученням від 1 листопада 2023 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перерахувало на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 6 400 грн згідно з договором кредитної лінії від 1 листопада 2023 року № 992269180 (том І, а.с. 95).

28 листопада 2018 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" був укладений договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" зобов`язалося відступити ТОВ "Таліон Плюс" зазначені у відповідних реєстрах вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" за плату на умовах, визначених цим договором.

У подальшому між сторонами укладалися додаткові угоди. Із витягу з реєстру прав вимоги від 16 січня 2024 року № 267 вбачається, що до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором від 1 листопада 2023 року № 992269180 про стягнення заборгованості у розмірі 17 201 грн 92 коп.

31 липня 2024 року між ТОВ "ФК"Онлайн Фінанс"(фактор) та ТОВ "Таліон Плюс" (клієнт) укладений договір факторингу № 30/1023-01, за умовами якого ТОВ "Таліон Плюс" зобов`язалося відступити ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "Таліон Плюс" за плату на умовах, визначених цим договором.

Із витягу з реєстру прав вимоги від 31 липня 2024 року № 1 вбачається, що до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором від 1 листопада 2023 року № 992269180 про стягнення заборгованості у розмірі 33 031 грн 68 коп.

2 грудня 2024 року між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" (фактор) та ТОВ "Юніт Капітал" (клієнт) укладений договір факторингу № 06/03/24, за умовами якого ТОВ "Юніт Капітал" зобов`язалося передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс", а останній відступити позивачу право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників.

Із реєстру боржників від 2 грудня 2024 року вбачається, що до ТОВ "Юніт Капітал" від ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за

кредитним договором від 1 листопада 2023 року № 992269180 про стягнення заборгованості у розмірі 33 031 грн 68 коп.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частинами першою, другою статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі статтею 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".

Так, пунктами 5, 6, 12 частини першої статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб'єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв'язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз'яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз'яснення логічно пов'язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електрону комерцію").

Правилами статті 12 Закону України "Про електрону комерцію" регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до

Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Водночас не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року в справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року в справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

У пункті 15 договору кредитної лінії від 1 листопада 2023 року № 992269180 (реквізити сторін) зазначено, що договір підписано ОСОБА_1 з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, а також вказано наступну інформацію:

"Позичальник: ОСОБА_1

Податковий номер: НОМЕР_2

Електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1

Номер телефону: НОМЕР_3 "

Вказані анкетні дані щодо відповідача-позичальника відповідають дійсності, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

Таким чином, вказаний кредитний договір підписаний електронним підписом, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання

одноразового ідентифікатора, а також без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача були використані товариством для укладення кредитних договорів від його імені відповідачем суду не надані. Також, як вбачається з матеріалів справи, до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій відповідач не звертався, як і не оскаржував правомірність (дійсність) укладених договорів.

Ураховуючи умови надання кредитних коштів, колегія суддів зазначає, що саме відповідач має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорах, і він мав можливість представити суду виписку з свого рахунку на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору у відповідну дату, чого відповідач не зробив.

Натомість позивач надав суду платіжне доручення про перерахування коштів в сумі 6 400 грн на платіжну картку ОСОБА_1 , в якій деякі символи (цифри), які є складовими номеру картки, замінені на знак "Х" з метою дотримання банківської таємниці, а саме на банківську картку № НОМЕР_1 (том І, а.с. 95).

Крім цього, у пункті 5 договору кредитної лінії від 1 листопада 2023 року № 992269180 зазначено, що зарахування коштів відбуватиметься за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 . Водночас відповідач не спростував, що картка з такими символами йому не належить, а виписку зі свого рахунку, як уже зазначалося, не надав.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає доведеними обставини щодо укладення 1 листопада 2023 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 в електронній формі договору кредитної лінії № 992269180, за умовами якого відповідач отримав 6 400 грн кредитних коштів.

Колегія суддів також вважає помилковим висновок місцевого суду про недоведеність існування у позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконанняобов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою.

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення

права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В обґрунтування заявлених вимог на підтвердження переходу до нього права вимоги за договором кредитної лінії від 1 листопада 2023 року № 992269180 позивач надав суду: додаткову угоду № 26 від 31 грудня 2020 року до договору факторингу № 28/1118-1 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс"; витяг з реєстру прав вимоги № 267 від 16 січня 2024 року; договір факторингу від 31 липня 2024 року № 31/0724-01, укладений між ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" та ТОВ "Таліон плюс"; витяг з реєстру прав вимоги № 1 від 31 липня 2024 року; договір факторингу від 2 грудня 2024 року № 02/12/24, укладений між ТОВ "Юніт Капітал" та ТОВ "ФК "Онлайн фінанс"; реєстр боржників до договору факторингу № 02/12/24 від 2 грудня 2024 року; акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 02/12/24 від 2 грудня 2024 року.

Надані копії договорів та витяги з реєстру боржників містять усі необхідні реквізити, зокрема підписи та печатки сторін і в повному обсязі підтверджують факт переходу до позивача права вимоги до ОСОБА_1 за укладеним ним з ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" кредитним договором № 992269180 від 1 листопада 2023 року.

Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ "Юніт Капітал" заборгованості за кредитним договором, а договори факторингу відповідачем не оспорювалися, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину, а також презумпції обов'язковості виконання договору.

Отже, суд першої інстанції не встановив фактичних обставин справи, від яких залежить правильне вирішення спору, не перевірив доводів та наданих сторонами доказів та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення заборгованості.

Також колегія суддів вважає помилковими висновки місцевого суду про те, що неналежне повідомлення боржника про відступлення прав вимоги є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки факт не повідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредиторові за умови не виконання боржником грошового зобов'язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов'язання, не припиняє зобов'язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора.

Аналогічний висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2019 року в справі № 555/2428/15-ц.

Колегія суддів також звертає увагу, що надані позивачем виписка з особового рахунку за кредитним договором № 992269180 (том І, а.с. 166) та розрахунки заборгованості (том І, а.с. 160-165) є належними доказами, які підтверджують розмір заборгованості за кредитним договором, оскільки містять детальний розпис нарахованої заборгованості за кредитним договором, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом, дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.

Відповідач не надав суду доказів, які б спростовували визначений розмір заборгованості за кредитом.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції, встановивши, що ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", правонаступником якого є позивач ТОВ "Юніт Капітал", належним чином виконало свої зобов'язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредит в обумовленій сумі, тоді як відповідач неналежно виконував свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у сумі 33 031 грн 68 коп., що підтверджується належними та допустимими доказами, вважає обґрунтованими вимоги позивача та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Судові витрати

Щодо витрат на сплату судового збору

Відповідно до частин 1, 13 статі 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання позовної заяви до суду першої інстанції ТОВ "Юніт Капітал" сплатило судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп., що підтверджується платіжною інструкцією від 20 грудня 2024 року № 9799, а за подання апеляційної скарги сплатило судовий збір в сумі 3 633 грн 60 коп., що підтверджується платіжною інструкцією від 3 березня 2025 року № 11138.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в сумі 6 056 грн (2 422 грн 40 коп. +3 633 грн 60 коп.).

Щодо витрат на професійну правничу допомогу

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною другою статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частин першої-третьої статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частинами другою-четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України,у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи убачається, що 3 грудня 2024 року між АБ "Тараненко та партнери" та ТОВ "Юніт Капітал" укладено договір надання правничої допомоги № 03/12/2024-01.

Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 3 грудня 2024 року до договору про надання правничої допомоги від 3 грудня 2024 року № 03/12/2024-01, послуг під час розгляду справи в суді першої інстанції надано на загальну суму 7 000 грн (том І, а.с. 173).

Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 7 березня 2025 року до договору про надання правничої допомоги від 3 грудня 2024 року № 03/12/2024-01, послуг під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції надано на загальну суму 3 000 грн (том ІІ, а.с. 26).

Оцінивши надані стороною позивача докази на підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також не надходження від відповідача клопотання про зменшення таких витрат, колегія суддів вважає, що позивач довів належними та допустимими доказами розмір витрат на правничу допомогу, понесених в судах першої та апеляційної інстанцій, розмір таких витрат є обґрунтованим, відтак такі витрати підлягають відшкодуванню відповідачем у розмірі 10 000 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал", подану представником Тараненком Артемом Ігоровичем, задовольнити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення такого змісту.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" (01024, місто Київ, вулиця Рогнідинська, 4А, офіс 10; ) заборгованість за кредитним договором від 1 листопада 2023 року № 992269180 в розмірі 33 031 грн 68 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" (01024, місто Київ, вулиця Рогнідинська, 4А, офіс 10; ) судовий збір в сумі 6 055 грн 80 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: