Номер провадження: 22-ц/813/6066/25
Справа № 493/202/25
Головуючий у першій інстанції Ільніцька О. М.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних

справах:

головуючого - Кострицького В.В.,

суддів: Назарової М.В., Лозко Ю.П.

за участю секретаря судового засідання Булацевської Я.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

представник відповідача - Москаленко Руслан Аркадійович

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Балтського районного суду Одеської області від 05 травня 2025 року, ухвалену у складі судді Ільніцької О.М. у приміщенні того ж суду,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,-

установив:

Короткий зміст позовних вимог.

03.02.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, в якому просить стягувати з останнього щомісячно аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), до досягнення донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що під час шлюбних відносин з відповідачем у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_5 . Сімейне життя не склалося, тому вони разом не проживають. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні.

Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатним, має постійне місце роботи і стабільний заробіток, інших утриманців не має, у зв`язку з чим він може і повинен утримувати її до досягнення донькою ОСОБА_4 трирічного віку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 05 травня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини задоволено.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначає, що докази дослідженні судом свідчать про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачу до досягнення дитиною трирічного віку.

Посилання представника відповідача на скрутний матеріальний стан відповідача не доведене належними доказами.

Зокрема той факт, що відповідач є особою з інвалідністю ІІІ групи, не доводить його непрацездатність та неможливість у зв`язку з цим працевлаштування, крім того, доказів вжиття заходів відповідачем щодо працевлаштування не надано.

Суд враховує, що згідно судового наказу Балтського районного суду Одеської області від 04.02.2025 року відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття донькою ОСОБА_4 , тому стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), не суперечить вимогам ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якого за виконавчими документами стягнення не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати боржника.

Доводи апеляційної скарги.

Не погодившись із вказаним рішенням 05 червня 2025 ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить cкасувати рішення суду Балтського районного суду Одеської області та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача частково.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення є незаконним та необґрунтованим, а також таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, і тому підлягає скасуванню або зміні.

Вказує, що рішенням його зобов`язано сплачувати аліменти, не зважаючи на той факт, що позивачка має власні доходи, офіційно працевлаштована, проживає з батьками, орендну плату не сплачує, як і комунальні послуги, що в результаті маючи доходи більші ніж у відповідача, які дозволяють їй самостійно забезпечувати своє існування.

При цьому відповідач не працює, є особою з інвалідністю ІІІ групи, перебуває в скрутному матеріальному становищі та не має можливості сплачувати аліменти на утримання дружини, оскільки вже сплачує аліменти на утримання дитини, потребує лікування, отримуючи пенсію до 3 000 грн., при цьому позивач офіційно працює та отримує дохід.

Зазначає, що позивачка не довела наявності поважної причини для утримання. Відповідно до ст. 76 Сімейного кодексу України, утримання може бути призначено, якщо один із подружжя є непрацездатним або потребує матеріальної допомоги. Таких доказів позивачка суду не надала. Більше того відповідно до відповіді на запит, підтверджується, що позивачка офіційно працевлаштована.

Скаржник зазначає, що у ОСОБА_2 на сьогодні скрутне матеріальне становище, але це не позбавляє права Позивача, звернутись повторно до суду у випадку покращення матеріального становище Відповідача.

Щодо явки сторін.

Сторони були сповіщені належним чином про дату, час та місце судового засідання. В судове засідання сторони не з`явились, клопотань про відкладення не надходило , що не перешкоджає апеляційному перегляду.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

Судом встановлено, що 03.09.2022 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у Балтському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) був зареєстрований шлюб, актовий запис № 170, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 03.09.2022 року.

Від шлюбу сторони мають спільну доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 01.03.2023 року.

Згідно довідки Старостинського округу № 1 Балтської міської ради Одеської області № 25 від 31.01.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , і має слідуючий склад сім`ї: доньку ОСОБА_8 , мати ОСОБА_9 , батька ОСОБА_10 .

04.02.2025 року Балтським районним судом Одеської області видано судовий наказ у справі № 493/203/25 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу з вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини із ОСОБА_2 , згідно з якого підлягає стягненню з боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно аліменти на користь стягувача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.02.2025 року до досягнення повноліття донькою ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

В добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивач та відповідач не вирішили.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач є особою працездатного віку, має можливості надавати таку допомогу дружині.

Колегія суддів частково не погоджується з висновком суду, виходячи з наступного.

За приписами ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частини друга, четверта, шоста статті 84 СК України передбачають, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Право на аліменти у дружини (чоловіка) виникає як у період шлюбу, так і після його розірвання, а також якщо шлюб не був офіційно зареєстрований.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України свідчить про право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що у дружини виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів).

Згідно із статтею 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного до досягнення дитиною трирічного віку.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 27травня 2020року у справі № 712/4702/19 право на аліменти у дружини-матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині-матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом і у постанові від 27 травня 2020 у справі № 712/4702/19 (провадження 61-929св20).

Посилання скаржника на те, що позивачкою не доведено, що вона є непрацездатною особою, потребує фінансовою (матеріальної) допомоги, не узгоджується із вимогами ч. 4 ст. 84 СК України, відповідно до якої право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Колегія суддів звертає увагу, що подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині (матері дитини) незалежно від цієї обставини, також як і від обставини щодо її працевлаштування та доходу.

Обставину того, що дитина віком до 3-х років проживає із позивачкою, відповідачем не оспорюється, отже на її боці існує передбачена ч. 4 ст. 84 СК України обставина як підстава для стягнення аліментів на утримання дружини по догляду за дитиною до досягненню нею віку 3-х років.

Посилання скаржника на наявність захворювань та потреба у лікуванні, без доведеності вартості оплат за лікування та відсутності додаткових виплат на лікування, не дає змогу вважати доведеними відсутність можливості чоловіка виконувати обов`язку щодо утримання дружини, яка проживає разом із дитиною яка не досягла трьох років.

Крім того, в апеляційній скарзі скаржник вказує на факт стягнення із батька аліментів на дитину як доведеність достатності матеріальної допомоги матері дитини та відповідно впливає на його матеріальний стан, не може прийматись судом так як утримання малолітньої дитини та утримання дружини яка проживає із дитиною є різними обов`язками утримання дитини це обов`язок батьків, а утримання дружини обов`язок чоловіка, навіть коли вказані обов`язки покладаються на одну людину.

Відомості щодо наявності або відсутності у відповідача рухомого та нерухомого майна, іншого доходу, перебування на його утриманні інших дітей, непрацездатних батьків у матеріалах справи відсутні.

Матеріалами справи не спростовано факт спроможності останнім надання утримання дружині, яка проживає зі спільною дитиною якій не виповнилось три роки, тому чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині, а відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів, як на дружину, яка доглядає малолітню дитину до трьохрічного віку.

Проте, визначений судом першої інстанції розмір аліментів відповідача на дружину до досягнення дитиною 3- х років у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, колегія суддів вважає дещо завищеним з огляду на таке.

Досліджуючи такий критерій як матеріальне становище платника аліментів, колегія суддів зауважує, що на виконанні в Балтського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 77111598 з примусового виконання судового наказу №493/203/25 виданого 04.02.2025 року Балтським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_11 у розмірі частина всіх видів заробітку і доходу, але неменше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.02.2025 і до досягнення неї повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Право на аліменти у дружини може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині-матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27.05.2020 року у справі № 712/4702/19.

Позивачкою не надано, а матеріали справи не містять відомостей про розмір доходів відповідача які б свідчили, що він має об`єктивну можливість надавати матеріальну допомогу дружині у заявленому позивачкою розмірі.

Водночас відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження відсутності у нього можливості сплачувати аліменти на утримання матері дитини, що виходячи з приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України, є його процесуальним обов`язком, адже кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відтак, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, відсутність доказів достатньої спроможності надавати матеріальну допомогу у розмірі як просить позивач на утримання дружини, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів на дружину у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно є дещо завищеним тавиходячи із принципу справедливості та розумності вважає за необхідне зменшити цей розмір до 1/6 щомісячно, таким чином частково задовільнивши апеляційну скаргу.

Колегія суддів звертає увагу, що посилання скаржника в резолютивній частині апеляційної скарги на час, з якого повинні присуджуватися аліменти, а саме починаючи з 02 червня 2025 року, не відповідає чинному законодавству, адже за законом, аліменти присуджуються з моменту звернення до суду, від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня її подання.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Москаленка Руслана Аркадійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Балтського районного суду Одеської області від 05 травня 2025 року змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , на її утримання з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) платника аліментів щомісячно, починаючи з 03 лютого 2025 року до досягнення донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко