Справа № 456/733/25
Провадження № 2/456/819/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

01 грудня 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ПисареваО.Ю.,

при секретарі СтасівО.Я.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м.Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ :

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Стрийського міськрайонного суду Львівської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, в якій, із врахуванням заяви про зміну предмету позову, просить: визнати за нею, ОСОБА_1 , особистою приватною власністю транспортний засіб марки Peuegot, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ринкова вартість 152 579,00 грн.; залишити у власності ОСОБА_1 транспортний засіб марки Renault Master, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 ринкова вартість 394 120,00 грн.; позбавити права власності на транспортний засіб Renault Master, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 ринкова вартість 394 120,00 грн. ОСОБА_4 ; визнати за ОСОБА_4 1/1 частки у спільному майні подружжя на транспортний засіб марки BMW X-5, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 ринкова вартість 405 490,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що позивач з 06.07.2019 року по 04.02.2025 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 . Під час перебування у шлюбі нами було набуто спільне майно, а саме: транспортний засіб марки BMW Х-5, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 - ринкова вартість 405 490,00 грн; транспортний засіб марки RENAULT MASTER, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 - ринкова вартість 394 120,00 грн. Окрім цього, нею за свої особисті кошти було придбано транспортний засіб марки PEUEGOT, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 - ринкова вартість 152 579,00 грн. Позивачка ще до укладення шлюбу з 03 січня 2019 року мала у своїй особистій власності транспортний засіб марки Mersedes-Benz моделі А160 д.н.з. НОМЕР_5 та депозитний вклад на своє ім`я в Публічному закритому товаристві «Державний ощадний банк України», що підтверджується договором №4 від 26 червня 2019 року. 17 липня 2021 року вона продала свій транспортний засіб марки Mersedes-Benz моделі А160 д.н.з. НОМЕР_5 та на ці кошти та кошти, які вона зняла з депозитного рахунку, особисто придбала в Республіці Польща легковий автомобіль марки PEUEGOT, 2006 року випуску, який розмитнила та зареєструвала на своє ім`я, в подальшому отримавши державний номерний знак НОМЕР_6 , про що свідчить митна декларація та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Таким чином, легковий автомобіль марки PEUEGOT, 2006 року випуску, є її особистою приватною власністю. Транспортний засіб марки BMW X-5, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 був придбаний саме для позивача з метою вирішення питань соціально-побутового характеру, однак відповідач відчужив його без згоди позивача. Транспортний засіб марки Renault Master, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 позивач бажає залишити у своїй власності як рівноцінне майно до транспортного засобу BMW X-5, 2007 року випуску, який відповідач відчужив.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, надала пояснення, аналогічні наведеним в позовній заяві. Додатково пояснила, що відповідач, незважаючи на відчуження транспортного засобу марки BMW X-5, 2007 року випуску, продовжує ним користуватись. Також зазначила, що автомобіль марки PEUEGOT, 2006 року випуску придбала за кошти, зняті з її депозитного рахунку, а кошти, отримані від відчуження автомобіля марки Mersedes-Benz моделі А160 д.н.з. НОМЕР_5 , витратила на поїздку до Республіки Польща з метою придбання вказаного автомобіля, проживання під час цієї поїздки, брокерські витрати та постановку автомобіля на реєстрацію.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні наведеним в позовній заяві.

Позиція відповідача.

04.04.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача, в якому він просить суд позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково, здійснити поділ спільного майна подружжя: залишити у власності ОСОБА_1 транспортний засіб марки Peuegot, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6 ; залишити у власності ОСОБА_1 транспортний засіб Nissan Murano, 2005 р.в., днз НОМЕР_7 ; залишити у власності ОСОБА_4 транспортний засіб марки Renault Master, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 ; в задоволенні решти позовних вимог - відмовити. В обґрунтування відзиву посилається на те, що з інформації, наданої ТСЦ МВС №4645 25.03.2025 за №31/28/21/891-аз-917-2025 вбачається, що за ОСОБА_1 , зареєстровані транспортні засоби: Peugeot 307 СС, 2006 р.в., днз НОМЕР_1 , дата реєстрації - 13.05.2022, вартість ТЗ - 61373,80 грн.; Nissan Murano, 2005 р.в., днз НОМЕР_7 , дата реєстрації - 19.05.2022, вартість ТЗ - 170965, 64 грн.; Mercedes-Benz А 160, 1998 р.в., днз НОМЕР_5 , дата реєстрації - 03.01.2019, вартість ТЗ - 31313,09 грн., дата продажу - 17.07.2021, вартість продажу - 102564 грн. Отже, зареєстровані за позивачкою ОСОБА_1 за час перебування в зареєстрованому шлюбі транспортні засоби Peugeot 307 СС, 2006 р.в., днз НОМЕР_6 , Nissan Murano, 2005 р.в., днз НОМЕР_7 є об`єктами спільної сумісної власності подружжя. Доводи позивачки щодо придбання автомобіля Peugeot 307 СС, 2006 р.в., днз НОМЕР_6 за свої особисті кошти є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами справи, адже, період між продажем належного їй автомобіля Mercedes-Benz А 160 (липень 2021) та придбанням автомобіля Peugeot 307 СС (травень 2022) не є незначним. Одночасно, в матеріалах справи відсутні докази зняття коштів з депозитного рахунку позивачки в період придбання транспортного засобу. Зважаючи на це, підстави для ствердження того, що саме ці гроші були витрачені позивачкою на придбання транспортного засобу відсутні. Крім того, при зверненні до суду з позовом про поділ майна подружжя позивачка ОСОБА_1 спочатку зверталася з вимогою залишити згаданий автомобіль у власності відповідача ОСОБА_4 , не заперечуючи статус цього майна, як об`єкта спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, змінюючи предмет позову, позивачка в такий спосіб демонструє прояв «суперечливої процесуальної поведінки», яка спрямована на створення в учасників процесу помилкового уявлення про підставність позовних вимог та її добросовісність (висновки Верховного Суду у постанові від. 29 липня 2022, справа № 495/6578/17, провадження №61-17462св21). З огляду на наведене вище, вимога щодо визнання згаданого транспортного засобу особистою власністю позивачки не підлягає задоволенню. Звертає увагу суду, що транспортний засіб марки BMW Х-5, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , який позивачка з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просить залишити у її власності, на даний час відчужений згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №3245/2025/5135000 від 11.02.2025 року (сума продажу - 98000 грн.), у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині задоволенню не підлягають.

11.07.2025 представником відповідача подано до суду письмові пояснення, в яких зазначає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме, залишити у власності ОСОБА_1 транспортний засіб марки PEUEGOT, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , залишити у власності ОСОБА_1 транспортний засіб Nissan Murano, 2005 р.в., днз НОМЕР_8 , залишити у власності ОСОБА_4 транспортний засіб марки Renault Master, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 . Письмові пояснення мотивовані тим,що у попередніх заявах по суті справи позивачка визнавала, що транспортний засіб марки BMW Х-5, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та просила суд залишити згаданий автомобіль у її власності з тих підстав, що такий був придбаний саме для неї та використовувався з метою вирішення соціально-побутових питань. В той же час позивачкою не заперечується, що інший автомобіль марки Renault Master, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 є також об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Змінюючи вдруге (заява від 04.04.2025) предмет позову позивачка просить визнати за собою право власності вже на інший транспортний засіб, а саме Renault Master. ОСОБА_1 мотивує таку свою вимогу тим, що автомобіль марки BMW Х-5 на даний час є відчуженим. При цьому, позивачка не надає суду доказів того, що автомобіль Renault Master перебуває в її постійному користуванні чи використовується саме нею. З огляду на таке, зазначена позовна вимога є безпідставною.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях.

Заяви та клопотання учасників справи.

04.04.2025 позивачем подано заяву про зміну предмета позову.

28.04.2025 представником позивача подано заяву про виклик свідків.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.02.2025 відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою суду від 28.04.2025 прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя слід задовольнити частково з наступних підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

З копії свідоцтва про шлюб, виданого 06 липня 2019 року Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до зареєстрували шлюб 06 липня 2019 року, актовий запис №204, прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_6 / т. 1, а.с. 6 зворот/.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.02.2025 року у справі №456/6707/24 шлюб, укладений між ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 , зареєстрований 06 липня 2019 року у Стрийському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №204 розірвано.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 вбачається, що транспортний засіб PEUGEOT 307 СС, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_1 13.05.2022року /т. 1, а.с. 8, 20/.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_10 вбачається, що транспортний засіб Renault Master, 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 , зареєстрований за ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 /т. 1, а.с. 9-10/.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_11 вбачається, що транспортний засіб BMW Х5, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , зареєстрований за ОСОБА_4 26.10.2023року /т. 1, а.с. 35/.

З листа Територіального сервісного центру МВС №4641 від 15.02.2025 №31/28/17-2728-2025 вбачається, що 12.02.2025 року транспортний засіб BMW X-5, 2007 року випуску, НОМЕР_3 було перереєстровано на нового власника гр. ОСОБА_7 згідно з електронним договором купівлі продажу №3245/2025/5135000 від 11.02.2025, продавець гр. ОСОБА_4 /т. 1, а.с. 48/.

Згідно звіту про оцінку майна, наданого ТОВ «Агентство Експертної Оцінки України», вартість транспортного засобу PEUGEOT 307 СС, 2206 р.в. становить - 152 579,00 грн /т. 1, а.с. 60-83/.

Згідно звіту про оцінку майна, наданого ТОВ «Агентство Експертної Оцінки України», вартість транспортного засобу Renault Master, 2013 р.в.становить - 394 120,00 грн /т. 1, а.с. 84-106/.

Згідно звіту про оцінку майна, наданого ТОВ «Агентство Експертної Оцінки України», вартість транспортного засобу BMW Х5, 2007 р.в. становить - 405 490,00 грн /т. 1, а.с. 107-129/.

З копії митної декларації від 23.12.2018 №UA209190/2018/045330 вбачається, що проведено митне оформлення легкового автомобіля Mersedes-Benz моделі А160, номер кузова НОМЕР_12 , одержувач та особа, відповідальна за фінансове врегулювання ОСОБА_5 , ціна товару 700 PLN, митна вартість 31313,09 грн /т. 1, а.с. 142-143/.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_13 вбачається, що транспортний засіб Mersedes-Benz моделі А160, номер кузова НОМЕР_12 , зареєстрований за ОСОБА_1 03.01.2019року /т. 1, а.с. 144/.

З копії договору від 26.06.2019 №4, укладеного між ПАТ «Державний ощадний банк України» (далі - Банк) та ОСОБА_5 (далі ОСОБА_8 ), вбачається, що вкладник вносить, а Банк приймає на вкладний (депозитний) рахунок на умовах цього договору кошти в сумі 3000 Євро строком на 1 місяць /т. 1, а.с. 145-147/.

З копії квитанції № від 26.06.2019 вбачається, що ОСОБА_5 внесла до Львівського обласного упр АТОЩАД м. Львів 3000 Євро /т. 1, а.с. 148/.

З копії договору купівлі-продажу 4645/2021/2685058 транспортного засобу від 17.07.2021 року, укладеного між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_9 (покупець), вбачається, що на умовах даного договору продавець зобов`язується передати у власність покупцеві транспортний засіб Mersedes-Benz моделі А160, 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_12 . Згідно п. 2.1 вказаного договору передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна. Пунктом 2.2 договору визначено, що право власності на транспортний засіб переходить до покупця з моменту підписання даного договору. За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 102564 грн /т. 1, а.с. 149-150/.

З копії митної декларації від 29.04.2022 №UA205030/2022/007271 вбачається, що проведено митне оформлення легкового автомобіля PEUGEOT 307 СС, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_14 , одержувач та особа, відповідальна за фінансове врегулювання ОСОБА_1 , ціна товару 8000 PLN, митна вартість 61373,80 грн /т. 1, а.с. 131-132/.

З копії договору купівлі продажу від 25.04.2022 вбачається, що ОСОБА_10 придбала транспортний засіб PEUGEOT 307 СС, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_14 за 8000 PLN /т. 1, а.с. 172/.

З копії листа Територіального сервісного центру МВС №4645 від 14.03.2025 №31/28/21/В-1984-2025-2167-2025 вбачається, що згідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів, держателем якого є МВС, за ОСОБА_1 були зареєстровані транспортні засоби станом на 04.02.2025 року: PEUGEOT 307 СС, 2006 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 , дата реєстрації 13.05.2022 року, VIN НОМЕР_14 ; Nissan Murano, 2005 року випуску, ДНЗ НОМЕР_8 , дата реєстрації 19.05.2022 року, VIN НОМЕР_15 ; за ОСОБА_4 були зареєстровані транспортні засоби станом на 04.02.2025 року: BMW Х5, 2007 року випуску, дата реєстрації 26.10.2023 року, дата продажу 12.02.2025 року; Renault Master, 2013 року випуску, дата реєстрації 01.08.2023 року; Skoda Octavia, 2002 року випуску, дата реєстрації 05.12.2013 року /т. 1, а.с. 179/.

З копії договору купівлі-продажу транспортного засобу №3245/2025/5135000 від 11.02.2025, укладеного між ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_7 (покупець), вбачається, що на умовах даного договору продавець зобов`язується передати у власність покупцеві транспортний засіб BMW Х5, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 . Згідно п. 2.1 вказаного договору передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна. Пунктом 2.2 договору визначено, що право власності на транспортний засіб переходить до покупця з моменту підписання даного договору. За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 98000 грн /т. 1, а.с. 185-186/.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_16 вбачається, що транспортний засіб Nissan Murano, ДНЗ НОМЕР_8 , зареєстрований за ОСОБА_11 11.04.2025 /т. 1, а.с. 203/.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_17 вбачається, що транспортний засіб Nissan Murano, ДНЗ НОМЕР_8 , зареєстрований за ОСОБА_1 19.05.2022 /т. 1, а.с. 204/.

З копії договору купівлі-продажу транспортного засобу №6726/22/067557 від 04.06.2022, укладеного між ТзОВ «М.В.Л. Груп», який є комісіонером та на підставі укладеного з власником транспортного засобу договору комісії №6726/22/1/067557 від 03.06.2022, надалі продавець, та ОСОБА_11 , надалі покупець, вбачається, що на умовах даного договору продавець зобов`язується передати у власність покупцеві транспортний засіб Nissan Murano, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_8 . Згідно п. 2.1 вказаного договору передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна в момент підписання цього договору. Пунктом 2.2 договору визначено, що покупець набуває право власності на транспортний засіб з моменту підписання сторонами даного договору купівлі-продажу. Сторони не мають майнових претензій одна до одної з моменту підписання цього договору. За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 10000 грн /т. 1, а.с. 205-206/.

З копії договору комісії №6726/22/067557 від 03.06.2022, укладеного між ТзОВ «М.В.Л. Груп», надалі комісіонер та ОСОБА_1 , надалі комітент, вбачається, що комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені один/ або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобуNissan Murano, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_8 , зареєстрований за власником (комітентом за договором комісії) 19.05.2022 року за ціною 10000 грн /т. 1, а.с. 208-209/.

З копії акту приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером вбачається, що ОСОБА_1 передала, а ТзОВ «М.В.Л. Груп» отримав транспортний засіб Nissan Murano, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_15 /т. 1, а.с. 207/.

З довідки АТ «Державний ощадний банк України» від 05.09.2025 р. вих. №441 вбачається, що клієнт ОСОБА_5 мав відкритий депозитний вклад №4 від 26 червня 2019 року, відкритий у ТВБВ №10013/0188, 30.07.2019 р. депозитний вклад було закрито та повернуто кошти.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 , яка є матір`ю позивачки, повідомила, що перед весіллям її донька звернулася до неї за порадою куди розмістити заощаджені кошти в сумі 3000 Євро, на що свідок запропонувала розмістити їх на депозитний рахунок, що донька і зробила. В липні 2019 року її донька одружилась з відповідачем та почала проживати за адресою АДРЕСА_1 у батьків її чоловіка. У зв`язку із неможливістю проживати із батьками чоловіка, донька попросила свідка завершити ремонт будинку в с. Братківці, щоб ОСОБА_13 разом із чоловіком переїхали в квартиру батьків позивачки по АДРЕСА_2 . Позивачка зняла кошти з депозитного рахунку в сумі 3000 Євро та передала матері, одразу після їх зняття в банку, для використання на ремонт будинку. Також, до одруження позивачка мала у власності автомобіль Мерседес. Вказаний автомобіль було продано під час шлюбу, за кошти від відчуження нічого не було придбано. Кошти в сумі 3000 Євро не були витрачені, а були збережені свідком. У зв`язку із тим, що донька вирішила придбати автомобіль в Республіці Польща за 2000 Євро, попросила матір повернути кошти у сумі 3000 Євро. Свідок повернула грошові кошти позивачці безпосередньо перед придбанням автомобіля PEUGEOT в 2022 році та, в подальшому, позивачка придбала вказаний автомобіль.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Для врегулювання спорів, які виникають із майнових відносин між подружжям, у тому числі колишнім, підлягають застосуванню передусім норми Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Сімейного кодексу України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У постанові Верховного суду від 05 вересня 2018 року у справі № 709/494/16-ц, провадження № 61-19909св18 та у постанові Верховного суду від 20 травня 2019 року у справі справа № 360/303/17-ц, провадження № 61-410св18 зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, судам необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено частиною першою статті 63, частиною першою статті 65 СК України.

Статтею 63 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. № 11).

Відповідно до речення другого пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11 спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Зазначені норми права припускають існування факту права спільної сумісної власності подружжя щодо кожної речі, набутої у шлюбі, незалежно від тієї обставини, хто є набувачем за договором, забудовником будівлі, та на чиє ім`я було зареєстровано право власності на таку річ.

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

За правилами ч.1-3 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Постановою Пленуму Верхового Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено судам, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою, до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувались за рахунок коштів, що бути особистою власністю кожного з них. Вирішуючи спори між подружжям про майно, повинні встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

З наведених положень випливає, що власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя. Підставами набуття права спільної сумісної власності подружжя є юридично визначений факт шлюбних відносин або проживання чоловіка і жінки однією сім`єю, а особистої приватної власності кожного з подружжя є, зокрема, поділ, виділ належної частки за законом та спадкування.

Відповідно до Правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-2641цс15 - статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Згідно п.22 постанови Пленуму ВС України №11 від 21.12.2007 вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при не досягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 06 липня 2019 року перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.02.2025 року у справі №456/6707/24.

Судом також встановлено, що за час перебування у шлюбі сторонами набуто наступне майно:

-транспортний засіб марки BMW Х-5, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , який був зареєстрований за ОСОБА_4 та, в подальшому ним відчужений згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №3245/2025/5135000 від 11.02.2025;

Суд бере до уваги вартість вказаного транспортного засобу 405 490,00 грн, зазначену в звіті про оцінку майна, наданого ТОВ «Агентство Експертної Оцінки України» /т. 1, а.с. 107-129/, оскільки у вказаному звіті детально зазначено порядок проведення оцінки, використані дані та джерела. Інших документів щодо вартості вказаного автомобіля сторонами не надано та відповідачем вказана вартість не спростована.

-транспортний засіб марки RENAULT MASTER, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , зареєстрований за ОСОБА_4 ;

Суд бере до уваги вартість вказаного транспортного засобу 394 120,00 грн, зазначену в звіті про оцінку майна, наданого ТОВ «Агентство Експертної Оцінки України» /т. 1, а.с. 84-106/, оскільки у вказаному звіті детально зазначено порядок проведення оцінки, використані дані та джерела. Інших документів щодо вартості вказаного автомобіля сторонами не надано та відповідачем вказана вартість не спростована.

-транспортний засіб марки PEUEGOT, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_1 .

Суд бере до уваги вартість вказаного транспортного засобу 152 579,00 грн, зазначену в звіті про оцінку майна, наданого ТОВ «Агентство Експертної Оцінки України» /т. 1, а.с. 60-83/, оскільки у вказаному звіті детально зазначено порядок проведення оцінки, використані дані та джерела. Інших документів щодо вартості вказаного автомобіля сторонами не надано та відповідачем вказана вартість не спростована.

Щодо твердження представника відповідача про необхідність врахування при поділі майна подружжя та залишення у власності ОСОБА_1 транспортного засобу Nissan Murano, 2005 р.в., днз НОМЕР_7 , то суд вважає таке безпідставним з огляду на наступне.

Як встановлено судом транспортний засіб Nissan Murano, ДНЗ НОМЕР_8 був зареєстрований за ОСОБА_1 з 19.05.2022 до 11.04.2025, 11.04.2025 вказаний автомобіль перереєстровано за ОСОБА_11 .

З копії договору купівлі-продажу транспортного засобу №6726/22/067557 від 04.06.2022, укладеного між ТзОВ «М.В.Л. Груп», який є комісіонером та на підставі укладеного з власником транспортного засобу договору комісії №6726/22/1/067557 від 03.06.2022 (продавець) та ОСОБА_11 (покупець) транспортний засіб Nissan Murano, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_8 відчужено позивачкою 04.06.2022 року. Згідно п. 2.1 вказаного договору передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна в момент підписання цього договору. Пунктом 2.2 договору визначено, що покупець набуває право власності на транспортний засіб з моменту підписання сторонами даного договору купівлі-продажу. Сторони не мають майнових претензій одна до одної з моменту підписання цього договору. За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 10000 грн.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України).

Згідно правового висновку, викладеного в п. 7.15 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №911/1278/20, в розумінні ст. 334 Цивільного кодексу України та ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» правовстановлюючим документом, який підтверджує набуття права власності, є саме договір комісії транспортного засобу та договір купівлі-продажу транспортного засобу. Видане за результатами проведення реєстраційних дій свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу лише підтверджує проведення реєстраційної процедури та внесення до Єдиного державного реєстру МВС відомостей про транспортний засіб і його власника, проте як самостійний документ право власності у особи не породжує.

З врахуванням наведеного висновку, датою відчуження автомобіля є дата укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу №6726/22/067557, а саме 04.06.2022.

У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Судом встановлено, що транспортний засіб Nissan Murano, 2005 р.в., днз НОМЕР_7 було придбано у період шлюбута відчужено 04.06.2022позивачкою, тобто також під час перебування у шлюбі з відповідачем.

Жодних доказів того, що відчуження автомобіля відбулось не в інтересах сім`ї чи проти волі ОСОБА_4 суду не надано.

За таких обставин, оскільки вищевказаний автомобіль був відчужений під час перебування у шлюбі, а ОСОБА_4 не надав належних та достатніх доказів, що його відчуження відбулось не в інтересах сім`ї чи проти його волі, суд не вбачає підстав для врахування вказаного автомобіля при поділі майна подружжя.

Щодо транспортного засобу марки BMW Х-5, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 суд враховує наступне.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_11 вбачається, що транспортний засіб BMW Х5, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , зареєстрований за ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається з копії договору купівлі-продажу транспортного засобу №3245/2025/5135000 від 11.02.2025, укладеного між ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_7 (покупець), транспортний засіб BMW Х5, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 відчужено відповідачем 11.02.2025.

З наведеного слідує, що вказаний автомобіль набуто сторонами під час перебування у шлюбі, а отже, належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Відчуження транспортного засобу відповідачем відбулось 11.02.2025 року, тобто після прийняття судом рішення про розірвання шлюбу та звернення позивачки із даним позовом.

Згідно позиції, наведеної в постанові ВС КЦС від 20 грудня 2023 року у справі № 127/21002/21 (провадження № 61-5340св23), ураховуючи наведене та встановивши, що сторони придбали спірний автомобіль під час перебування у зареєстрованому шлюбі, однак ОСОБА_2 розпорядився ним на власний розсуд без повідомлення і згоди ОСОБА_1 та не довів належними доказами використання отриманих від продажу коштів в інтересах сім`ї, з огляду і на те, що продав цей автомобіль за день до звернення позивача до суду з цим позовом про його поділ, а згодом і про розірвання шлюбу, що свідчить про існування між сторонами конфлікту на час продажу автомобіля, суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку, що у цій справі позивач має право на грошову компенсацію половини вартості спірного транспортного засобу.

Згідно висновку КЦС ВС від 30 січня 2019 року у справі № 158/2229/16, у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Аналогічний висновок викладено і в постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 726/2165/15-ц.

Судом встановлено, що сторони придбали спірний автомобіль марки BMW Х-5, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , під час перебування у зареєстрованому шлюбі, однак ОСОБА_4 розпорядився ним на власний розсуд без повідомлення і згоди позивачки, відчужив його після прийняття судом рішення про розірвання шлюбу та звернення позивачки із даним позовом, відповідач не довів належними доказами використання отриманих від продажу коштів в інтересах сім`ї, а тому суд дійшов висновку, що вартість вказаного автомобіля підлягає врахуванню при поділі.

В той же час, оскільки транспортний засіб марки BMW X-5, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 відчужений відповідачем, підстави для задоволення позовної вимоги про визнання за ОСОБА_4 1/1 частки у спільному майні подружжя на нього відсутні.

Щодо позовної вимоги позивачки про визнання за ОСОБА_1 особистою приватною власністю транспортного засобу марки Peuegot, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 суд враховує наступне.

Позивачка в обґрунтування даної позовної вимоги посилається на те, що транспортний засіб марки Peuegot, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , було придбано за кошти, зняті з її депозитного рахунку, відкритого до шлюбу та закритого після його реєстрації, дані кошти було позичено матері позивачки, нею збережено та повернуто ОСОБА_1 безпосередньо перед придбанням автомобіля у 2022 році.

Згідно правової позиції, наведеної в постанові ВС КЦС від 09 серпня 2023 року у справі № 175/1025/20 (провадження № 61-814св23), аналіз ст.ст. 60, 71 СК дозволяє зробити висновок про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу;

В постанові Верховного Суду від 13 вересня 2023 року у справі № 369/7355/21 викладено наступну позицію: «Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Показаннями свідків не може доводитися факт укладення між сторонами договору позики та виконання зобов`язання за ним».

Оскільки факт позики грошових коштів у сумі 3000 Євро позивачкою своїй матері та їх повернення безпосередньо перед придбанням спірного автомобіля позивач доводить виключно показами свідка, матері, однак як вбачається із вищенаведеної правової позиції Верховного Суду, показаннями свідків не може доводитися факт укладення між сторонами договору позики та виконання зобов`язання за ним, суд вважає, що позивачкою не доведено факт збереження грошових коштів, знятих із депозитного рахунку 30.07.2019 р. та використання саме їх на придбання автомобіля марки Peuegot, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

З урахуванням наведеного, суд робить висновок, що позивачкою не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на вищевказаний автомобіль, а тому в задоволенні вимоги ОСОБА_1 про визнання вказаного автомобіля її особистою приватною власністю слід відмовити.

Отже судом встановлено, що за час перебування в шлюбі, подружжям набуто право власності на наступні об`єкти рухомого майна:

-транспортний засіб марки BMW Х-5, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , вартістю 405 490,00 грн;

-транспортний засіб марки RENAULT MASTER, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , вартістю394 120,00 грн;

-транспортний засіб марки PEUEGOT, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 152 579,00 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказані транспортні засоби є спільною сумісною власністю сторін.

Разом з тим, як вже було зазначено судом, частиною 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Враховуючи те, що судом було визнано вищевказані транспортні засоби спільною сумісною власністю сторін, вони підлягають поділу між ними.

Суд звертає увагу на те, що в даному випадку це не є виходом за межі позовних вимог, оскільки, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 03 серпня 2022 року у цивільній справі № 756/13997/15-ц, обрання судом варіанту поділу спільного майна, не є виходом за межі позовних вимог, оскільки позов пред`явлено саме про поділ спільного майна подружжя.

Виходячи із встановлених статтею 70 СК України засад рівності часток, факту відчуження відповідачем транспортного засобу марки BMW Х-5, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , без згоди позивачки, який судом враховується при поділі майна, позивачу підлягає виділенню транспортний засіб марки RENAULT MASTER, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , вартістю394 120,00 грн, вартість якого є близькою до вартості транспортного засобу марки BMW Х-5, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Щодо поділу транспортного засобу марки PEUEGOT, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 152 579,00 грн суд враховує наступне.

Згідно зі статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з нормами статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно з усталеною судовою практикою щодо застосування частини п`ятої статті 71, статті 365 ЦК України суд визнає ідеальні частки подружжя в майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності, якщо один із подружжя не вчинив передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України дій.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 04 жовтня 2023 року у справі № 691/1240/18, Верховний Суд звертає увагу, що визнання права на половину частини спірного майна (визнання права на ідеальну частку у майні без його виділу в натурі) є поділом майна подружжя у розумінні частини першої статті 71 СК України, а тому суд може визнати право на частку у спільному майні подружжя за вказаних вище умов.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що оскільки сторони не дійшли згоди щодо отримання грошової компенсації та внесення грошової суми на депозитний рахунок відносно неподільної речі (автомобіля) наявні підстави для визнання за кожним з подружжя право власності на 1/2 частину вказаного майна без його реального поділу, залишивши автомобіль у спільній частковій власності подружжя.

Схожих висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 362/6124/15-ц в частині поділу автомобіля між подружжям.

Оскільки сторони по даній справі не дійшли згоди щодо отримання грошової компенсації вартості частки спірного майна, транспортного засобу марки PEUEGOT, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , вимог про припинення права власності у спірному майні та стягнення грошової компенсації за частку особи не заявлено, суд дійшов висновку про визнання права власності на частку вказаного автомобіля за кожним із подружжя.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позови судом задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 4 704,10 грн. пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст.12, 81, 259, 263, 264, 265, ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

У порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на:

-транспортний засіб марки RENAULT MASTER, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , вартістю394 120,00 грн;

- частку транспортного засобу марки PEUEGOT, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 152 579,00 грн.

У порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_4 право власності на частку транспортного засобу марки PEUEGOT, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 152 579,00 грн.

Транспортний засіб марки PEUEGOT, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , залишити у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4 704 (чотири тисячі сімсот чотири) грн. 10 коп.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_18 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Представник позивача: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_19 , адреса: АДРЕСА_5 ;

Представник відповідача: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_6 .

Повний текст судового рішення виготовлено 01 грудня 2025 року.

Головуючий суддя О.Ю. Писарев