Справа № 530/2126/25

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

14.11.2025 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Ситник О.В., за участю секретаря судового засідання Стрілець Л.Г. розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

30.10.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності.

На підтвердження позовних вимог вказав, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 і його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 ,на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 і разом з ним за вищевказаною адресою проживали та були зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 ,на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 і разом з нею за вищевказаною адресою проживали та були зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . Спадкова справа після її смерті заведена в Зіньківській державній нотаріальній конторі за № 278 на підставі заяви ОСОБА_2 про видачу свідоцтва про спадщину. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина до складу якої окрім іншого входить житловий будинок садибного типу ,який розташований в АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 прийняв спадщину шляхом управління та володіння спадковим майном. Згідно по господарської книги №2 особовий рахунок № НОМЕР_1 будинковолодіння в АДРЕСА_1 станом на 01.07.1990 року, відносилося до типу колгоспного двору, членами якого були: ОСОБА_5 голова сім`ї, ОСОБА_4 -син, ОСОБА_2 -невістка, ОСОБА_6 -внука, ОСОБА_1 -внук. Звернувшись до державного нотаріуса з`ясувалося, що видати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно-житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 нотаріус не може і відмовив у видачі свідоцтва, оскільки правовстановлюючі документи на будинок відсутні, крім цього ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають частки у колгоспному дворі, але не претендують на їх та не заперечують якщо право власності в цілому буде визнано за позивачем. За таких обставин позивач позбавлений можливості оформити у законному порядку право власності на вищевказаний житловий будинок. Право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ніхто не оспорює, а тому за захистом своїх прав змушені звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Зіньківського районного суду Полтавської області 31.10.2025 року відкрито провадження у справі ( а.с.28).

В судове засідання учасники справи не з`явилися, від позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Тараненко С.О. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності ( а.с.40), відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явилися, надіслали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності ,позовні вимоги визнали в повному обсязі ( а.с.41,42).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу в судовому засіданні без фіксування судового процесу.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування ", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження .

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено: ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 і його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ( а.с.6), що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 ( а.с.11). Відповідно довідки Бірківського старостинського округу від 07.10.2025 року вбачається , що на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 і разом з ним за вищевказаною адресою проживали та були зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 ( а.с.12). ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 ( а.с.13). Відповідно довідки Бірківського старостинського округу від 07.10.2025 року вбачається , що на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 і разом з нею за вищевказаною адресою проживали та були зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ( а.с.14). Спадкова справа після її смерті заведена в Зіньківській державній нотаріальній конторі за № 278 на підставі заяви ОСОБА_2 про видачу свідоцтва про спадщину. Спадщину після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_1 прийняв шляхом управління та володіння спадковим майном. Згідно по господарської книги №2 особовий рахунок № НОМЕР_1 будинковолодіння в АДРЕСА_1 станом на 01.07.1990 року, відносилося до типу колгоспного двору, членами якого були: ОСОБА_5 голова сім`ї, ОСОБА_4 -син, ОСОБА_2 -невістка, ОСОБА_6 -внука, ОСОБА_1 -внук ( а.с.10).

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції 1963 року, що була чинною на час виникнення правовідносин), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР ( у редакції 1963 року, що була чинною на час виникнення правовідносин), розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

На звернення позивача до Приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , який складається з позначених у технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами наступними літерами: житловий будинок літ. А-1, літня кухня літ. Б, б, погріб вхідний літ. В, гараж літ. Г, альтанка літ. Д, сарай літ. Е, сарай літ. е, навіс літ. Ж, гараж літ. З, ворота огорожі № 1, огорожа №2, хвіртка № 3 (а.с.17-19).

Державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно-житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 нотаріус не може і відмовив у видачі свідоцтва, оскільки у позивача правовстановлюючі документи на будинок відсутні ( а.с.20).

Нині чинне законодавство не містить визначення поняття колгоспного двору, що регулювалося відповідними положеннями Цивільного кодексу Української РСР у редакції 1963 року, які були виключені у 1993 році (Закон України від 16 грудня 1993 року № 3718-XII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, який набрав чинності з 18 січня 1994 року).

Колгоспний двір визначався як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого були членами колгоспу, брали участь особистою працею в колгоспному виробництві та отримували від цього основні доходи і спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці, виділеній колгоспом

Згідно із Зразковим статутом колгоспу від 1969 року, сім`я колгоспника отримувала в користування присадибну ділянку землі під город, сад і інші потреби в розмірі до 0,50 га (включаючи землю, зайняту спорудами). Колгосп надавав у встановленому в колгоспі порядку допомогу колгоспникам в будівництві і ремонті житлових будинків

Статус колгоспних дворів визначався у По господарських книгах документах первинного обліку в сільських Радах народних депутатів з 1935 року. Вони складаються з окремих особових рахунків на кожне господарство, що знаходиться на території сільради. В особових рахунках містяться відомості про членів сім`ї, які проживають в господарстві, а також дані щодо землі, будівель і худоби, що знаходяться в особистому користуванні.

За таких обставин позивач позбавлений можливості оформити у законному порядку право власності на вищевказаний житловий будинок. Право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ніхто не оспорює, а тому за захистом своїх прав змушений звернутися до суду з даним позовом (а.с. 2-5).

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5. У наступному - Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 12 травня 1985 року № 5-2426 та Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

У відповідності до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у по господарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Враховуючи вищевикладене, та те що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 шляхом управління та володіння спадковим майном , члени колгоспного двору, відповідачі по справі не претендують на свої частки у майні колгоспного двору ,визнання за позивачем в цілому право власності на житловий будинок не порушує права та інтереси інших осіб , тому суд прийшов до висновку , що житловий будинок може бути предметом спадкування в цілому між позивачем, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

В зв`язку з тим, що позивачі не заявляють вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст 524, 529, 549, 560 ЦК України ( в редакції 1963 року), ст 328, 346, 392, 1216-1218, 1220-1223, 1233, 1268-1270, 1299 ЦК України (в редакції 2003 року), ст 12,13, 81, 210 247, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 право приватної власності на житловий будинок садибного типу з допоміжними господарськими будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 та який складається в цілому з: житловий будинок літ. А-1, літня кухня літ. Б, б, погріб вхідний літ. В, гараж літ. Г, альтанка літ. Д, сарай літ. Е, сарай літ. е, навіс літ. Ж, гараж літ. З, ворота огорожі № 1, огорожа №2, хвіртка № 3.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

СуддяО. В. Ситник