Справа № 577/4323/25
Провадження № 2/577/1534/25

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2025 року м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі : головуючого судді Галяна С.В.

за участю секретаря судового засідання Іваненко Н.В.

представника відповідача Каченюка О.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Конотопі справу за позовом акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач АТ «Перший Український міжнародний банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 58000,76 грн. Свої вимоги мотивує тим, що між АТ «Перший Український міжнародний банк» та ОСОБА_2 14.12.2018 року укладено кредитний договір № 201, за яким позичальнику видано кредит в сумі 30099 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 03.03.2025 року склала: 58000,76 грн., з яких: 30098,70 грн. заборгованість за кредитом, 27902,06 грн. заборгованість за процентами. Позивач направив письмові вимоги відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Відповідно до умов кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, зокрема, заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 201 від 14.12.2018 року, сторони погодили, що позичальник зобов`язується сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Ці умови були узгоджені позичальником шляхом підписання відповідних документів. Підписавши вказану заяву позичальник беззастережно підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» pumb.ua. Вважаючи свої права порушеними, позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом і просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у сумі 58000,76 грн. та понесені судові витрати.

У судове засідання представник позивача Анохіна О.О. не з`явилася, у позовній заяві зазначила, що прохає розглядати справу за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 3 зв.).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти позову заперечує (а.с. 56).

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Каченюк О.І. проти позову заперечував, з підстав викладених у його відзиві на позовну заяву.

Ухвалою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області Галяна С.В. від 06.07.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 25.08.2025 року (а.с. 31).

Протокольною ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25.08.2025 року у зв`язку з заявою відповідача судове засідання відкладено на 22.09.2025 року (а.с. 35).

Протокольною ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22.09.2025 року у зв`язку з заявою відповідача судове засідання відкладено на 06.10.2025 року (а.с. 41).

Протокольною ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06.10.2025 року у зв`язку з клопотанням представника відповідача судове засідання відкладено на 13.11.2025 року (а.с. 47).

13.11.2025 року в зв`язку з відсутністю електричної енергії справа в судове засідання не вносилася.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Перший Український Міжнародний Банк» із заявою №201 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, просила банк встановити на її поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією заявою, кредитний ліміт у сумі 15000 грн., на підставі чого між сторонами було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №201, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 15000 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, зі строком дії кредитного ліміту 12 місяців. Умовами укладеного договору передбачається, що зі спливом вказаного строку дія кредитного ліміту продовжується на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь якої сторони (а.с.6).

Зі змісту заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка є невід`ємною частиною Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №201, а також Паспорту споживчого кредиту, підписаного ОСОБА_1 , вбачається, що умовами Договору встановлено розмір реальної річної процентної ставки 47,88%. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 12577,58 грн. (а.с.6 зв.).

За змістом статей 3,6,627 Цивільного кодексу України, в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогокодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 1 статті 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною 1 статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

За таких обставин суд вважає, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору на погоджених в Заяві на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб умовах, у зв`язку із чим суд вважає доведеною обставину укладення 14.12.2018 року між ОСОБА_1 та АТ «Перший Український Міжнародний Банк» Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №201.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 було відкрито рахунок № НОМЕР_1 .UAH, встановлено кредитний ліміт в розмірі 15000 грн., який 04.04.2019 року збільшився до 20000 грн., 13.08.2019 року збільшено до 25000 грн., 11.12.2019 року збільшено до 29800 грн. та 15.06.2023 року збільшено до 30099 грн., що вбачається із Довідки про збільшення кредитного ліміту по договору №201 (а.с.15).

Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Перший Український Міжнародний Банк» свої зобов`язання перед відповідачем виконав, надавши кредитний ліміт на картковий рахунок у погодженому розмірі, що підтверджується Випискою по рахунку НОМЕР_2 .UAH з 14.12.2018 року по 03.03.2025 року (а.с.19-24).

Згідно позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, виписка за картковим рахунком відповідача підтверджує обставину видачі кредиту у формі встановленого кредитного ліміту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким розрахунком відповідача.

Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Однак, відповідач ОСОБА_1 не виконує належним чином свої зобов`язання перед позивачем за договором кредиту.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи матеріали справи, документи, суд вважає достовірно доведеним факт невиконання зобов`язання відповідачем, що випливає з кредитного договору, в частині повернення суми тіла кредиту в розмірі 15000 грн., у зв`язку із чим суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту в цій частині законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Однак, суд вважає, що позовні вимоги АТ «Перший Український Міжнародний Банк» в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 решти заборгованості по тілу кредиту та відсоткам задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно змісту заяви №201 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 14.12.2018 року, відповідач ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомлений зі змістом Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, Тарифами банку та згодна з ними, всі умови Договору їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Пунктом 2.2.5 Публічної пропозиції АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яку додано до матеріалів позову, передбачено, що підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується з усіма умовами Договору.

Відповідно до п. 5.1.4. Публічної пропозиції АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати Банку сплачені ним кошти.

Згідно з п. 5.1.7. Розділу І Публічної пропозиції АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ «Перший Український Міжнародний Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартним формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Вимоги АТ «Перший Український Міжнародний Банк» щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по процентам ґрунтуються на тій обставині, що сторони обумовили всі істотні умови договору та відповідач був належним чином ознайомлений з Умовами публічної пропозиції ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, тарифами, які складають договір про надання банківських послуг.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що 14.12.2018 року ОСОБА_1 підписано заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій остання просить відкрити їй поточний рахунок та встановити кредитний ліміт на суму 15000 грн.

При цьому, суд зазначає, що заява містить лише анкетні дані ОСОБА_1 та контактну інформацію, та не містить жодних даних про умови кредитування.

У долученому до матеріалів справи паспорті споживчого кредиту зазначено, що ліміт кредиту становить 15000 грн.

Окрім того, у паспорті споживчого кредиту зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

Враховуючи, що матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених у Паспорті умов були прийняті позичальником, суд вважає, що дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування.

Тобто, матеріали справи не містять жодних доказів в обґрунтування умов нарахування та розміру нарахованих позивачем відсотків за користування кредитом, та що саме із наданими позивачем Умовами публічної пропозиції ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ознайомився відповідач, погодився з ними, підписуючи заяву до договору про надання банківських послуг.

Оскільки заява про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписана ОСОБА_1 , не містить умов щодо розміру процентів, неустойки, штрафів, збільшення кредитного ліміту тощо, в матеріалах справи відсутні будь-які інші письмові докази які б містили узгодження між ним та позивачем порядку сплати процентів за прострочення виконання зобов`язань за договором, тому підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у виді процентів за порушення термінів виконання договірних зобов`язань та обставину збільшення кредитного ліміту відсутні.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Згідно зі статтею 12 Цивільного процесуального кодексу України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 77 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 80 Цивільного процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи матеріали справи, документи, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог АТ «Перший Український міжнародний Банк» щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по відсоткам, оскільки позивачем не доведено, що відповідач була ознайомлена та погодилася з Умовами публічної пропозиції ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, умовами нарахування відсотків, збільшення кредитного ліміту, підписуючи заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 14.12.2018 року, і, як наслідок, суд не погоджується з правомірністю нарахованих відсотків, у зв`язку із чим приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог АТ «Перший Український міжнародний Банк» в цій частині.

Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд , -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором № 201 від 14.12.2018 року в розмірі 15000 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 626,47 грн., а всього 15626,47 грн. (п`ятнадцять тисяч шістсот двадцять шість грн. 47 коп.).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 21 листопада 2025 року.

Повне найменування сторін:

Позивач: акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» (, адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4).

Відповідач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Суддя Галян С. В.