Справа №705/5654/25
2-о/705/187/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2025 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Душина О.В.,

при секретарі Ковальчук Т.М.;

за участю:

заявника ОСОБА_1

представник заінтересованої особи не з`явився,

заінтересованої особи - ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), заінтересована особа Уманська міська рада (вул. Соборності, 1, м. Умань, Черкаська область, ) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

В С Т А Н О В И В:

1.Короткий зміст заявлених вимог

18 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, та просять встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 12 листопада 1996 року, виданого Уманським відділом житлового господарства, яке на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви зазначає, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 12 листопада 1996 року, виданого Уманським відділом житлового господарства, на праві спільної сумісної власності належить квартира ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

При отриманні свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 12 листопада 1996 року ніхто не звернув уваги, що там була допущена помилка у написанні прізвища, а саме: замість ОСОБА_6 , вказано ОСОБА_7 .

Побачивши допущену помилку, заявниця звернулась до Уманської міської ради щодо виправлення помилки у свідоцтві про право власності на житло за №?6848 від 12.11.1996 року за адресою: АДРЕСА_2 , однак її усно повідомили, що виправити допущену технічну помилку немає можливості, відтак єдиним способом захисту прав є встановлення факту належності правовстановлюючого документа у судовому порядку.

Заявниця вказує, що внаслідок помилки не може володіти, користуватись та в подальшому розпоряджатись своїм майном, а тому змушена звернутись до суду із заявою, щоб встановити факт належності правовстановлюючого документу на нерухоме майно.

2. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 26.09.2025 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено судове засідання.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримала заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та просила задовольнити.

Представник заінтересованої особи Уманської міської ради в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву, в якій не заперечував проти заявлених позовних вимог , просив розглянути справу за відсутності представника.

3. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

За змістом положень ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Аналіз норм ст. ст. 293, 315 ЦПК України свідчить про те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Судом встановлено, що Уманським відділом житлового господарства 12 листопада 1996 року було видане свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_2 , яке посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної, спільної, сумісної власності ОСОБА_2 та членам його сім`ї ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Згідно довідки, виданої Уманським відділом Центрально-південного міжрегіонального управління ДМС України вбачається, що згідно наявних обліків Уманського відділу ЦПМУ ДМС вона була задокументована 31.08.1999 року Уманським МВ УМВС України в Черкаській області паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 на ім`я « ОСОБА_1 » у зв`язку з обміном попереднього паспорту громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року виданого 23.08.1984 року Уманським МВВС серії НОМЕР_4 на прізвище російською мовою: « ОСОБА_8 ».

Як вбачається з копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 31 серпня 1999 р. Уманським МВ УМВС України в Черкаській області заявниця іменується як « ОСОБА_1 », російською « ОСОБА_8 », ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином виникла розбіжність між документом, що посвідчує особу та правовстановлюючим документом свідоцтвом про право власності на житло, а саме в прізвищі співвласника - « ОСОБА_9 ».

Із пояснень ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 підтверджується факт проживання за адресою: АДРЕСА_2 сім`ї в складі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Дослідивши наявні матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_2 , видане 12 листопада 1996 року Уманським відділом житлового господарства належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , при цьому у вказаному документі різниться написання її прізвища із зазначеним у її паспорті громадянина України.

На даний час заявник не може володіти, користуватись та в подальшому розпоряджатись своїм майном, тому для вирішення вказаного питання змушена звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як передбачено у ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, з урахуванням зазначених положень закону, встановлені судом обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами в їх сукупності, свідчать про те, свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_2 , видане 12 листопада 1996 року Уманським відділом житлового господарства, належить ОСОБА_1 , як співвласниці житла.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 є обґрунтованою та підтвердженою відповідними доказами, відтак її слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 89, 263-265, 293, 315- 319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу- задовольнити.

Визнати встановленим юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 належить Свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_2 , видане 12 листопада 1996 року Уманським відділом житлового господарства.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому копія рішення суду не була вручена у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.

Повне судове рішення складене 27 листопада 2025 року.

Заявник: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Заінтересована особа: Уманська міська рада (вул. Соборності, 1, м. Умань, Черкаська область, ).

Суддя О.В. Душин