Справа № 691/1054/25
Провадження № 2/691/809/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 листопада 2025 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області під головуванням судді Синиці Л. П., за участю секретаря судового засідання Харук Л. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Городище Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ:

В серпні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, з тих підстав, що між ними 01 лютого 2020 року у Відділі запису актів цивільного стану по Кіровському району м. Саратова управління у справах запису актів цивільного стану Уряду Саратовської області, під актовим записом № 9, зареєстровано шлюб. Від шлюбу з відповідачем, мають малолітню дитину, дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою проживають спільно в смт. Вільшана, Звенигородського району, Черкаської області. Після укладення шлюбу подружжя проживало в Україні. ОСОБА_2 був запрошений для перебування в Україні, в подальшому отримав посвідку на тимчасове проживання та був зареєстрований в Україні. Після повномаштабного вторгнення рф на територію України відповідач з власної ініціативи припинив спілкування з сім`єю, навіть в телефонному режимі. Відповідач виїхав на територію російської федерації, де і проживає. Відповідач участі у сімейному житті не бере, а також у вихованні та спілкуванні з своєю малолітнью донькою. За останній час спільного проживання, спілкування з відповідачем ускладнилось, часто сварились, тяжко було знайти взаєморозуміння по причині того, що мають різні погляди на сімейне життя. Втратили почуття один до одного і зберегти сім`ю не можливо. Підстави, які б перешкоджали звернутися до суду з даним позовом, передбачених ст. 110 СК України, зокрема, таких як вагітність або ж недосягнення дітьми одного року, відсутні. Спору стосовно поділу майна немає. Вжиття заходів, щодо примирення є безпідставним, шлюб існує лише юридично. У зв`язку з відсутністю будь-якого особистого спілкування з відповідачем, прийшла до висновку, що сім`я розпалася остаточно і відновлювати подружні стосунки не бажає. Просила суд, розірвати шлюб укладений з ОСОБА_2 , визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 з нею, як матір`ю, після розірвання шлюбу залишити прізвище " ОСОБА_4 ", яке набуте у шлюбі, понесені судові витрати залишити за нею.

Ухвалою від 08 серпня 2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. 10.09.2025 справу розглядом відкладено.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечила.

Відповідач ОСОБА_2 має зареєстроване місце проживає у Російській Федерації (с. Ліповка, Базарно - Карабуланський район, Саратовська область), в Україні не має зареєстрованого місця проживання (07.04.2025 року знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ), про дату, час та місце розгляду справи № 691/1054/25 повідомлений шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова влада, як і розміщенням повідомлення щодо постановлення ухвали по вказаній справі.

Щодо належності повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду цивільної справи за позовом про розірвання шлюбу, суд бере до уваги, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу. 24.02.2022 розірвано дипломатичні відносини між Україною і Російською Федерацією у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України. Функціонування закордонних дипломатичних установ України на території Російської Федерації та діяльність дипломатичних установ Російської Федерації на території України зупинено. Комунікація Міністерства закордонних справ України з органами державної влади Російської Федерації за посередництва третіх держав не здійснюється. У зв`язку з чим наразі унеможливлено сприяння органами дипломатичної служби України у переданні судових документів російській стороні. Також припинено доставку поштових відправлень до/з Російської Федерації з перших днів повномасштабного вторгнення. Отже, передача будь-яких документів компетентним органам Російської Федерації, у тому числі дипломатичними каналами, наразі неможлива.

Зважаючи на ці обставини, суд керується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною 1 статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, та, ураховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 повідомлений, про дату, час та місце розгляду справи, згідно норм ЦПК України, належним чином, у строк встановлений судом відзив на позов не подав, як і не подав заяву із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами відповідно до норм ст. 280 ЦПК України (заочний розгляд справи).

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачем.

Відповідно до статті 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно із вимогами частини 1 статті 58 Закону України "Про міжнародне приватне право", шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.

Статтею 63 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

У статті 183 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено права у шлюбних і сімейних відносинах, та зазначено, що іноземці можуть укладати і розривати шлюби з громадянами України та іншими особами відповідно до законодавства України, та вказано, що іноземці мають рівні з громадянами України права і обов`язки у шлюбних і сімейних відносинах.

Із матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , відповідно до копії паспорту громадянина України у формі айді картки, народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Моринці Звенигородський район Черкаська область Україна, є громадянкою України. Згідно з витягом з реєстру Вільшанської територіальної громади від 03.05.2023 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 , відповідно до копії паспорту № НОМЕР_1 , дата видачі 20.02.2017 р., орган видачі ФМС 64001, народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в Саратовській області / СРСР, є громадянином Російської Федерації, та з 29.11.2021 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно довідки про реєстрацію місця проживання від 30.11.2021.

У відповідності до свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин Російської Федераці (відповідач у справі) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянка України (позивач у справі), 01 лютого 2020 року, місце державної реєстрації - 96400005 Відділ запису актів цивільного стану по Кіровському району м. Саратова управління у справах запису актів цивільного стану Уряду Саратовської області, зареєстрували шлюб, про що в цей день зроблено запис акту про шлюбу № 9. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_4 .

Отже, шлюб між сторонами був укладений на території Російської Федерації, але на час розірвання шлюбу позивач ОСОБА_1 проживає на території України, а відтак суд вважає за необхідне до зазначених правовідносин при вирішенні справи про розірвання шлюбу застосувати законодавство України. При цьому, суд бере до уваги, що 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон № 2783-IX "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року". Відповідно до вказаного Закону дію Конвенції було зупинено у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь. 27.12.2022 повідомлено Виконавчий комітет СНД, як депозитарія, про зупинення дії та вихід України з Конвенції.

Відповідно до статей 1, 24 СК України, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За змістом положень частини 2 статті 36, статті 51, статті 55 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Відповідно до частини 2 статті 104, частини 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 110, частиною 1, 2 статті 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. І, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. На даний момент відсутнє порозуміння, любов та повага, які повинні бути притаманні сім`ї. Подружжя не підтримує шлюбних відносин, проживає окремо, шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам позивача, що у відповідності зі ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу.

Жоден із подружжя не виявив бажання примиритись.

Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Та, враховуючи що подружні стосунки між сторонами не підтримуються, подальше сумісне проживання суперечить інтересам позивача, тому є підстави для задоволення позову.

Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

За таких обставин, суд приходить до впевненості, що подальше збереження сім`ї сторін є неможливим, оскільки суперечить їхнім інтересам, а тому їх шлюб суд розриває.

Відповідно частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина 7 статті 7 СК України).

Судом встановлено, у відповідності до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 09.09.2021, що під час шлюбу в подружжя, ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася дитина, дочка ОСОБА_3 , батьками зазначено: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . Та, згідно довідки № 7114-000020534, за рішенням УДМС України в Черкаській області № 136/2023 від 07.06.2023 ОСОБА_3 набула громадянства України. З 29.11.2021 малолітня ОСОБА_3 має місце реєстрації: АДРЕСА_1 , що стверджено довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 29.11.2021 року.

Вирішуючи заяву позивача про залишення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. До такого висновку дійшов Верховний суд України у постанові № 200/952/18 від 15 січня 2020 року.

Як вбачається з позовної заяви, спору між сторонами щодо місця проживання дитини на час розгляду справи не має, малолітня дочка проживає разом з матір`ю, а тому суд з огляду на зазначене, а також враховуючи принципи захисту та піклування про дітей, вважає за можливе дочку сторін залишити проживати разом із матір`ю.

Водночас, суд звертає увагу на те, що зазначення у резолютивній частині рішення суду про залишення проживання дитини з одним з батьків не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дтини, оскільки у такому разі суд лише констатує, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання.

Згідно статті 13 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, та після його розірвання бажає залишитися на прізвищі " ОСОБА_4 ".

Суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; згідно з абц. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

При ухваленні рішення, суд має вирішити питання судових витрат, однак позивач не просила стягувати з відповідача на її користь сплачений судовий збір.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись Законом України № 2783-IX "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року", Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Загальною декларацією прав людини від 10 грудня 1948 року, Конституцією України, Законом України "Про міжнародне приватне право", Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", ст. ст. 24, 55, 56, 110, 111, 112, 113 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263 - 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин Російської Федерації, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянка України, зареєстрований 01 лютого 2020 року, місце державної реєстрації 96400005 Відділ запису актів цивільного стану по Кіровському району м. Саратова управління у справах запису актів цивільного стану Уряду Саратовської області, запис акту про шлюб № 9, розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище набуте в шлюбі " ОСОБА_4 ".

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про його розірвання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Л. П. Синиця