532/2141/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2025 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Тесленко Т. В.,

за участі секретаря

судового засідання Климченко А. О.,

представника позивача адвоката Похила О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Похил Олександр Миколайович, до Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, третя особа ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

01 вересня 2025 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, третя особа ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Ухвалою суду від 05.09.2025 відкрито провадження в справі та призначено підготовче засідання на 23.10.2025 в порядку загального позовного провадження.

23 жовтня 2025 року в підготовчому засіданні представник позивача адвокат Похил О. М. підтримав позовні вимоги та не заперечував проти закриття підготовчого провадження й призначення справи до розгляду по суті.

Представник відповідача Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області в підготовче засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти закриття підготовчого провадження не заперечував.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 14.11.2025.

14.11.2025 сторони в судове засідання не з`явилися, однак надали суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності.

Представник позивача адвокат Похил О. М. підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Третя особа ОСОБА_2 не заперечувала проти задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд перевірив доводи позову і матеріали справи, дійшов такого висновку.

В матеріалах справи зазначено, що з жовтня 2008 року до 25 червня 2023 року батько позивача - ОСОБА_3 відкрито та безперервно володів і користувався нежитловою будівлею позначеною в технічному паспорті літерою «А» загальною площею 251,9 кв. м., з номерами приміщень 1- коридор площею 43,2 кв. м., 2-кухня площею 42,8 кв. м., 3-зала площею 40,5 кв. м., 4-кладова площею 10,0 кв. м., 5-тамбур площею 3,4 кв. м., 6-кладова площею 7,4 кв. м., 7-кабінет площею 21,8 кв. м., 8-зала площею 41,1 кв. м., 9-коридор площею 6,3 кв. м., 10-кабінет площею 21,6 кв. м., 11-кабінет площею 13,9 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на неприватизованій земельній ділянці. Ринкова вартість цієї будівлі становить 43 600 грн (сорок три тисячі 600 гривень).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Полтава Полтавської області ОСОБА_3 помер, про що Кобеляцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 27.06.2023 складено відповідний актовий запис за № 270.

Після смерті ОСОБА_3 вказаною будівлею відкрито та безперервно продовжила користуватися його донька, як спадкоємець за законом після померлого. Її мати ОСОБА_2 , як дружина покійного відмовилася від належної їй 1/2 частки на користь ОСОБА_1 , про що у визначеному законом порядку подала нотаріусу відповідну заяву. Інших спадкоємців у покійного немає. Тобто позивач, як єдиний спадкоємець за законом зазначеного майна померлого, відкрито та безперервно користується ним до теперішнього часу.

ОСОБА_1 прийняла спадщину у встановленому законом порядку, та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на інше успадковане майно, однак на вказану нежитлову будівлю загальною площею 251,9 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , приватним нотаріусом Кобеляцького районного нотаріального округу Полтавської області, Ю. В. Чернявським, позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за законом після померлого батька через відсутність правовстановлюючого документу про право власності на неї.

Правовстановлюючий документ та реєстрація права власності на вказану нежитлову будівлю у ОСОБА_3 відсутні тому, що за життя, він придбавши її у Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк», сплативши кошти та отримавши за актом прийому-передачі від 07.10.2008, зазначені документи дооформити не встиг через ліквідацію цього господарства в процедурі банкрутства за Ухвалою господарського суду Полтавської області від 27.07.2010. Спадкодавець добросовісно виконав все, що за законом вимагалося від покупця вважав, що отримавши за актом будівлю, мав необхідний правовий титул для набуття права власності, оскільки його володіння ніким не оспорювалося, а придбане майно йому було передане в натурі.

З 07.10.2008 і до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто понад 14 років, ОСОБА_3 , а з 25.06.2025 до теперішнього часу позивач у справі ОСОБА_1 , за відсутності достатніх правовстановлюючих документів, які б свідчили про наявність як у покійного батька так і у доньки прав на це майно, добросовісно, відкрито та безперервно володіли і користувалися цією нежитловою будівлею, що ОСОБА_1 продовжує на цей час.

Добросовісність підтверджується фактом придбання майна, оплатою його вартості та відсутністю претензій на нього з боку інших осіб.

Відкритість та безперервність підтверджуються тим, що володіння не приховувалося, і батько користувався майном безперервно до моменту смерті. Інші особи, які претендують на це майно відсутні. Органи місцевого самоврядування знали про те, що вказаним майном користується ОСОБА_3 , визнавали це та ніяких дій щодо вказаного майна не вчиняли.

ОСОБА_3 , як володілець, набув право на звернення до суду з позовом про визнання за ним права власності на спірну нежитлову будівлю, однак, оскільки він помер, це право переходить до єдиної спадкоємиці, оскільки за законом вона має право приєднати до свого часу володіння весь час, протягом якого цим майном володіла особа, спадкоємцем якого вона є.

Приписами нормативно-правових актів які регулюють зазначені правовідносини передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом (частина 1 статті 344 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною 2 цієї ж статті, спадкоємець може приєднати до свого часу володіння весь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем вона є. Таким чином загальний термін володіння вказаним майном становить (з 07.10.2008 до теперішнього часу) майже 17 років.

Правові позиції висловлені в п.п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», що особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні.

У постанові Великої Палати Верховного від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 вказано, що правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

У подальшому ця правова позиція була неодноразово підтверджена та розвинута Верховним Судом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2019 у справі № 910/17274/17 зазначила, зокрема: правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: - наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; - законність об`єкта володіння; - добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; - сплив установлених строків володіння; - відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю; - для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація) (п. 43); - аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. Крім того, суд зазначив, що позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього (п. 46); - звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю.

Аналогічні правові позиції Верховний Суд висловив і в ряді інших своїх судових рішень, а в постанові від 28.04.2020 у справі № 552/1354/18, де суд підкреслив, що для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав є визнання права.

Отже, враховуючи, що позивачка фактично володіє майном, на це майно не претендують інші особи, вона відкрито, безперервно і тривало володіє ним, поводиться з ним як власник, закон не обмежує і не забороняє таке набуття права власності, як набувальна давність, тому наявні всі передбачені законом передумови в сукупності, які є підставою для визнання за позивачкою права власності за набувальною давністю.

Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 263, 264-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Похил Олександр Миколайович, до Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, третя особа ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , право власності за набувальною давністю на нежитлову будівлю загальною площею 251,9 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на неприватизованій земельній ділянці.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

14.11.2025 складено повне судове рішення.

Суддя