Справа № 496/3635/24
Провадження № 2/496/1029/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

повний текст

29 жовтня 2025 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Буран В.М.,

за участю: секретарі Агаджанян Д.Х.,

представника позивача адвоката Чабан О.О. в ВКЗ,

представника відповідача ТОВ «АГРОС ТІМ» - адвоката Доброва Р.М. в ВКЗ,

представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Нечитайленко Н.О. в ВКЗ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка цивільний позов ДП «Дослідне господарство «Южний» Інституту кліматичного орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України» до ТОВ «АГРОС ТІМ», ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Дімітрова Тетяна Андріївна про визнання недійсним Договору відступлення права вимоги (цесії) від 17.05.2024 року та стягнення судових витрат -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернулась до суду із вказаним позовом.

Позовна заява обґрунтована тим, що ДП «Дослідне господарство «Южний» Інституту кліматичного орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України» засноване на основі державної власності, перебуває у віданні Національної академії аграрних наук України, як органу управління державним майном. Підприємство створено наказом Міністерства плодоовочевого господарства України від 13 листопада 1981 року № 820.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.09.2023р. у справі №916/1542/23 позовні вимоги ТОВ «АГРОС ТІМ» задоволено повністю. Стягнуто з ДП «Дослідне господарство «Южний» Селекційно-генетичного інституту - Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» на користь позивача заборгованість за Договором поставки № 22042901 від 29.04.2022 року в розмірі 214 690,50 грн., пеню в розмірі 27 939,17 грн., штраф 10% в розмірі 21 469,05 грн., 24% річних в розмірі 13 410, 80 грн., інфляційні в розмірі 3 232,38 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 211,13 грн. Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 09.10.2023 року у справі №916/1542/23 Заяву ТОВ «АГРОС ТІМ» від 29.09.2023р. за вх. № 2-1470/23 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу по справі № 916/1542/23 задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства «Дослідне господарство «Южний» Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» на користь ТОВ «АГРОС ТІМ» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (Десять тисяч) грн.

21.05.2024 року з ухвали Господарського суду Одеської області у справі № 916/1542/23 ДП «ДГ «Южний» ІКОСГ НААН України» стало відомо, що 20.05.2024р. до Господарського суду Одеської області від ОСОБА_1 надійшла заява про заміну сторони виконавчого провадження. Заява ОСОБА_1 обґрунтована тим, що 17.05.2024 року між ТОВ «АГРОС ТІМ» та ОСОБА_1 укладено договір цесії, відповідно до умов якого право вимоги за договором поставки № 22042901 від 29.04.2022 року та відповідно до рішення Господарського суду Одеської області від 18.09.2023р. у справі №916/1542/23 та додаткового рішення Господарського суду Одеської області від 09.10.2023 року у справі №916/1542/23, перейшло до ОСОБА_1

21.05.2024 року Позивачу стало відомо про відступлення права вимоги за договором поставки № 22042901 від 29.04.2022 року, укладеного між Позивачем та ОСОБА_1 та рішення Господарського суду Одеської області від 18.09.2023р. у справі №916/1542/23 та додаткового рішення Господарського суду Одеської області від 09.10.2023 року у справі №916/1542/23.

Позивач не визнає правомірність укладеного договору про відступлення права вимоги за договором поставки № 22042901 від 29.04.2022 року та рішення Господарського суду Одеської області від 18.09.2023р. у справі №916/1542/23 та додаткового рішення Господарського суду Одеської області від 09.10.2023 року у справі №916/1542/23, вважає, що Договір про відступлення права вимоги (цесії) від 17.05.2024 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т. А. та зареєстрований в реєстрі за № 1969 підлягає визнанню недійсним зважаючи на наступне.

Згідно п. 1.1. Договору про відступлення права вимоги Первісний кредитор ТОВ «АГРОС ТІМ» передає, а Новий кредитор ОСОБА_1 приймає на себе всі без виключення права вимоги Первісного кредитора та стає кредитором у зобов`язанні за договором поставки № 22042901 від 29.04.2022 та відповідно до рішення Господарського суду Одеської області від 18.09.2023 року у справі № 916/1542/23, яке набрало законної сили 17.01.2024 року, та додаткового рішення Господарського суду Одеської області від 09.10.2023 року у справі № 916/1542/23, котре також набрало законної сили 17.01.2024 року, відносно стягнення з ДП «ДГ «Южний» ІКОСГ НААН» 294953,03 гривень.

Відповідно до п. 1.4. Договору про відступлення Новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржника належного виконання всіх зобов`язань за Договором поставки та рішенням Господарського суду Одеської області від 18.09.2023 року у справі № 916/1542/23 яке набрало законної сили 17.01.2024 року, та додаткового рішення Господарського суду Одеської області від 09.10.2023 року у справі № 916/1542/23, котре також набрало законної сили 17.01.2024 року. При цьому, кредитор набуває права на отримання статусу кредитора Боржника в межах судової справи № 916/1542/23 та інших справах. Відповідно до п. 3.1. Договору про відступлення права вимоги ціна відступлення становить 294953,03 гривень без ПДВ.

Пунктом 3.2. Договору Сторонами визначено, що розрахунок за цим Договором здійснюється протягом 5 років з дня підписання даного Договору, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Первісного Кредитора, що зазначений в даному Договорі. Перша проплата за даним Договором становить 10 % від загальної суми вимоги, яка має бути перерахована на рахунок Первісного кредитора протягом 10 днів з дня підписання даного Договору. Виходячи зі змісту оспорюваного договору, його предметом є уступка права вимоги за рішенням Господарського суду Одеської області від 18.09.2023 року у справі № 916/1542/23 та додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 09.10.2023 року у справі № 916/1542/23, якими стягнуто не лише суму заборгованості за договором поставки, а й штрафні санкції: пеню в розмірі 27939,17 грн., штраф 10% в розмірі 21469,05 грн., 24% річних в розмірі 13410,80 грн., інфляційні в розмірі 3232,38 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 4211,13 грн, а також витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Пунктом 1.4. Договору кредитор набуває права на отримання статусу кредитора Боржника в межах судової справи № 916/1542/23 та інших справах Таке формулювання умов договору свідчить про одночасну передачу Новому Кредиторові ОСОБА_1 процесуальних прав ТОВ «АГРОС ТІМ» та отримання статусу кредитора Боржника в межах усіх господарських справ, учасниками яких є ДП «ДГ «Южний» ІКОСГ НААН України» та ТОВ «АГРОС ТІМ».

Оригінали видаткової накладної та Акту приймання-передачі виконаних робіт ТОВ «АГРОС ТІМ» (Первісним кредитором) не були передані ОСОБА_1 (Новому кредитору), натомість були передані відповідні рішення суду за якими стягується не лише сума основного боргу, а й пеня, відсотки, інфляційні втрати, судовий збір та витрати на правову допомогу, що свідчить про передачу на підставі спірного договору саме права вимагати від боржника належного виконання саме рішення суду, що як вище зазначалось не передбачено чинним законодавством. У зв`язку з викладеним просить позов задовільнити.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 24.06.2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с.31-32).

12.07.2024 року в системі «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву від представника ТОВ «АГРОС ТІМ» в якому вони пояснює, що позивач ДП «ДГ «Южний» ІКОСГ» НААН України не є стороною такого договору і не здійснює жодних розрахунків ані з первісним, ані з новим кредитором на підставі цього договору. Тому ані укладення договору купівлі-продажу права вимоги боржника, ані його виконання шляхом відступлення права вимоги первісним кредитором новому кредитору не може призвести до погіршення становища ані боржника, ані інших кредиторів, не створює нових зобов`язань для боржника. Такі дії ДП «ДГ «Южний» ІКОСГ НААН України свідчать про нехтування позивачем обов`язком щодо належного виконання зобов`язань за договором поставки № 22042901 від 29.04.2022 року, недобросовісне користування правами і зловживання ними при вирішенні спору в даній справі. Тож вимога позивача про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги може бути кваліфікована як зловживання правом, направленим на уникнення сплати боргу за договором поставки № 22042901 від 29.04.2022 року задоволення вимог кредиторів. Просить відмовити ДП «ДГ «Южний» ІКОСГ НААН України в позові обсязі (а.с.42-45).

25.07.2024 року в системі «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву від представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 в якому вона пояснює, що позивачем не доведено факту недійсності правочину. Позивач стверджує, що виходячи зі змісту оспорюваного договору, його предметом є уступка права вимоги за рішенням Господарського суду Одеської області від 18.09.2023 року у справі № 916/1542/23 та додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 09.10.2023 року у справі № 916/1542/23, якими стягнуто не лише суму заборгованості за договором поставки, а й штрафні санкції: пеню в розмірі 27939,17 грн., штраф 10% в розмірі 21469,05 грн., 24% річних в розмірі 13410,80 грн., інфляційні в розмірі 3 232,38 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 4211,13 грн, а також витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн. Вважає, дані доводи не можуть бути прийняті до уваги при вирішенні даного спору, оскільки відповідне право вимоги хоча і виникло з приписів Договору № 22042901 від 29.04.2022 року, щодо визначення відповідальності у формі пені за прострочку в передачі предмету договору, однак в подальшому набуло обов`язкового характеру внаслідок прийняття судового рішення про стягнення спірної суми штрафних санкцій, а також відшкодування понесених витрат, у зв`язку з чим такі відносини з моменту прийняття відповідного судового рішення породжуються не загальними цивільно-правовими підставами, а рішенням суду і регулюються положеннями Закону України «Про виконавче провадження», яким в тому числі передбачена відповідальність за його невиконання у добровільному порядку. Відповідно, на стадії виконання рішення суду умови Договору, який першочергово виступав підставою для нарахування штрафних санкцій більше не застосовуються до визначеного таким рішенням суду грошового зобов`язання, яке набуває статусу безспірного та обов`язкового до виконання під загрозою застосування санкцій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договором цесії) є правонаступництвом, і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження.

Водночас підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін, а тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконавчого провадження, не обмежує цивільних прав сторін спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії. Що стосується доводів позивача факт здійснення одноразової поставки підтверджується саме видатковою накладною та Актом приймання-передачі виконаних робіт, а отже вказані документи при передачі боргу також мають бути в переліку переданих Новому кредитору документів, як такі, що свідчать про право на отримання боргу.

Оригінали видаткової накладної та Акту приймання-передачі виконаних робіт ТОВ «АГРОС ТІМ» не були передані ОСОБА_1 , натомість були передані відповідні рішення суду за якими стягується не лише сума основного боргу, а й пеня, відсотки, інфляційні втрати, судовий збір та витрати на правову допомогу, що свідчить про передачу на підставі спірного договору саме права вимагати від боржника належного виконання саме рішення суду, що як вище зазначалось не передбачено чинним законодавством. Вважаю, що данні доводи є безпідставними, оскільки саме передача оригіналу договору поставки № 22042901 від 29.04.2022 року; Специфікації від 29.04.2022 року № 22042901 до договору поставки № 22042901 від 29.04.2022 року; Акт звірки взаєморозрахунків № 22042901 від 31.12.2022 року; рішення Господарського суду Одеської області від 18.09.2023 року у справі №916/1542/23; Додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 09.10.2023 року у справі № 916/1542/23, Оригінал наказу Господарського суду Одеської області від 25.01.2024 року про примусове виконання рішення Господарського суду Одеської області від 18.09.2023 року у справі № 916/1542/23; Оригінал наказу Господарського суду Одеської області від 25.01.2024 року про примусове виконання рішення додаткового рішення Господарського суду Одеської області від 09.10.2023 року у справі № 916/1542/23 підтверджує боргові зобов`язання позивача. У зв`язку з викладеним просить відмовити в позові повністю (а.с.56-59).

28.08.2024 року в системі «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив від представника ДП «ДГ «Южний» ІКОСГ НААН України - Чабан О.О. в якому вона просить визнати недійсним Договір про відступлення права вимоги (цесії) від 17.05.2024 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т. А. та зареєстрований в реєстрі за № 1969, укладений між ТОВ «АГРОС ТІМ» та ОСОБА_1 (а.с.61-64).

16.09.2024 року в системі «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі від представника ТОВ «АГРОС ТІМ» - Тельпіс Ф.А. в якому просить в позовних вимогах про визнання недійсним Договору відступлення права вимоги (цесії) від 17.05.2024 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т. А., зареєстрований в реєстрі за № 1969, укладений між ТОВ «АГРОС TIM» та ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі (а.с.85-90).

Представник позивача адвокат Чабан О.О. в режимі відеоконференції в судовому засіданні на позові наполягав.

Представник відповідача ТОВ «АГРОС ТІМ» - адвоката Добров Р.М. в режимі відеоконференції в судовому засіданні просив відмовити у позові.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Нечитайленко Н.О. в режимі відеоконференції в судовому засіданні просила відмовити у позові.

Ознайомившись із матеріалами справи, вислухавши представника позивача, відповідачів, вивчивши письмові пояснення та заперечення, що долучено до справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

29.04.2022р. ТОВ «АГРОС ТІМ» та ДП «ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО «ЮЖНИЙ» СЕЛЕКЦІЙНО ГЕНЕТИЧНОГО ІНСТИТУТУ ГАЦІОНАЛЬНОГО ЦЕНТРУ НАСІННЄЗНАВСТВА ТА СОРТОВИВЧЕННЯ» уклали Договір поставки №22042901 відповідно до п. 1.1. умов якого, постачальник зобов`язаний передати у власність, а покупець зобов`язаний прийняти та оплатити вартість переданого товару. На умовах даного Договору Постачальник зобов`язується передавати у власність Покупця товар, перелік та кількість якого зазначений в Додатках або податкових накладних до Договору (надалі іменована - «Специфікація»), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити вартість зазначеного товару на умовах та в строки, які зазначені в Специфікації. 2.2. При кожній домовленості щодо купівлі-продажу товару Сторони оформлюють та підписують окремі Додатки (Специфікації) до Договору, в яких зазначається перелік товару, його кількість, вартість, строк та порядок розрахунку за нього. 2.3. Кожний Додаток (Специфікація) до Договору є його невід`ємною частиною та обов`язковим для виконання Сторонами Договору (зворотній а.с.14-15).

17.05.2024р. між ТОВ «АГРОС ТІМ» та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги (цесія). Відповідно до п. 1.1. Первісний Кредитор передає, а Новий Кредитор приймає на себе всі без виключення права вимоги Первісного кредитора та стає кредитором у зобов`язанні за договором поставки №22042901 від 29.04.2022 та відповідно до Рішення Господарського суду Одеської області від 18.09.2023 у справі №916/1542/23, яке набрало законної сили 17.01.2024, та Додаткового рішення Господарського суду Одеської області від 09.10.2023 у справі №916/1542/23, котре також набрало законної сили 17.01.2024, відносно стягнення з Державного Підприємства «Дослідне господарство «Южний» Інституту кліматичного орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України» 294 953,03 гривень. 1.2. Право вимоги за договором, вказаним в пункті 1.1. цього Договору, що належить Первісному Кредитору станом на день укладення цього договору становить - 294 953,03 грн. 1.3. Право вимоги відступається за ціною, що становить 294 953.03 грн. на дату підписання даного договору. 1.4. Новий кредитор одержує право вимагати від Боржника належного виконання всіх зобов`язань за Договором поставки № 22042901 від 29.04.2022 та Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.09.2023 у справі N? 916/1542/23. яке набрало законної сили 17.01.2024 та Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 09.10.2023 у справі №916/1542/23, котре також набрало законної сили 17.01.2024. При цьому, Новий кредитор набуває права на отримання статусу кредитора Боржника в межах судової справи N? 916/1542/23 та інших справах (а.с.16-17).

17.05.2024р. між ТОВ «АГРОС ТІМ» та ОСОБА_1 складено акт прийому передачі до договору про відступлення права вимоги п. 4 Первісний кредитор передав, а Новий кредитор прийняв усі наявні документи, що підтверджують факт права вимоги за договором поставки та рішення Господарського суду Одеської області від 18.09.2023 року у справі № 916/1542/23 яке набрало законної сили 17.01.2024 року, та додаткового рішення Господарського суду Одеської області від 09.10.2023 року у справі № 916/1542/23, а саме: - Оригінал договору поставки № 22042901 від 29.04.2022 року; Специфікації від 29.04.2022 року № 22042901 до договору поставки № 22042901 від 29.04.2022 року;- Акт звірки взаєморозрахунків № 22042901 від 31.12.2022 року; рішення Господарського суду Одеської області від 18.09.2023 року у справі № 916/1542/23;- Додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 09.10.2023 року у справі № 916/1542/23,- Оригінал наказу Господарського суду Одеської області від 25.01.2024 року про примусове виконання рішення Господарського суду Одеської області від 18.09.2023 року у справі № 916/1542/23;- Оригінал наказу Господарського суду Одеської області від 25.01.2024 року про примусове виконання рішення додаткового рішення Господарського суду Одеської області від 09.10.2023 року у справі № 916/1542/23 (а.с.18).

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено статтею 16 цього Кодексу. Суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист їх прав і охоронюваних законом інтересів, які порушені або оспорюються. Наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації права, встановленого вищевказаними нормами.

Вирішуючи спір по суті, суд має встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, для захисту якого звернувся позивач, тобто, встановити чи є особа, за позовом якої порушено провадження у справі, належним позивачем. При цьому, відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність такого права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії) від зобов`язаних осіб. Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення прав і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. При цьому під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд вважає слушним твердження позивача, що оскільки умовами спірного договору цесіонарію надано право вимагати від боржника належного виконання саме рішення суду, в обсязі визначеному договором від 17.05.2024 року, це не узгоджується з положеннями ст.ст. 510,513,514 ЦК України, а тому законні інтереси позивача порушені та він може бути стороною, яка має право ініціювати такий позов.

Отже суд дійшов висновку про безпідставність заперечень відповідачів про відсутність у ДП «Дослідне господарство «Южний» Інституту кліматичного орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України» наявності права звернення з позовом у цієї справі.

Щодо підстав для визнання недійсним спірного договору, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 ЦК України.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним в судовій практиці, що підтверджується висновками, які містяться у постановах Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 17.06.2020 у справі № 910/12712/19, від 20.01.2021 у справі № 910/8992/19 (910/20867/17), від 16.03.2021 у справі № 910/3356/20, від 18.03.2021 у справі № 916/325/20, від 19.02.2021 у справі N 904/2979/20 тощо.

Водночас, в статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Зазначене свідчить про те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки це не буде спростовано, зокрема на підставі судового рішення.

Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, в тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на наявність обставин, передбачених статтями 203, 215 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 207 ГК України (на момент спірних відносин) господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Таким чином, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення. При цьому, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, необхідно встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому, особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина перша статті 92 ЦК України).

Юридична особа вчиняє правочини через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.

Частиною третьою статті 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Відповідно до статті 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Судом досліджено довіреність від 05 лютого 2024 року видану ТОВ «Агрос ТІМ» на ім`я ОСОБА_3 , на підставі якої, остання підписала спірний договір цесії.

Вивчення змісту зазначеної довіреності, дає підстави стверджувати, що Стрішкова Г.Ф. діяла при укладанні спірного договору з перевищенням повноважень.

Так, серед повноважень представника за вказаною довіреністю, зокрема є право підписувати від імені Товариства попередні договори, договори купівлі-продажу рухомого та нерухомого майна….договори про відступлення права вимоги за договорами кредиту, іпотеки, застави, поруки тощо. Серед зазначених договорів відсутнє право укладати договори відступки права вимоги.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до Розділу 3 спірного Договору (Порядок розрахунків), п.3.2. передбачено, що «Перша проплата за даним Договором становить 10 % від загальної суми вимоги, яка має бути перерахована на рахунок Первісного Кредитора протягом 10 (десяти) робочих днів з дня підписання даного Договору». Тобто до 27 травня 2024 року мала бути здійсненна зазначена проплата.

Вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачами не надано суду доказів виконання пункту 3.2.спірного Договору ОСОБА_1 . Сторона позивача об`єктивно не може надати підтвердження відсутності такої проплати.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, оцінивши зібрані докази, суд прийшов до висновку, що позов ДП «Дослідне господарство «Южний» Інституту кліматичного орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України» обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ДП «Дослідне господарство «Южний» Інституту кліматичного орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України» , адреса: 67668, Одеська область, Одеський район, с. Великий Дальник, вул. Маяцька, 26 до ТОВ «АГРОС ТІМ» , адреса: 65005, м. Одеса, вул. Бугаївська, 21, офіс 508/2, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Дімітрова Тетяна Андріївна, адреса: АДРЕСА_2 про визнання недійсним Договору відступлення права вимоги (цесії) від 17.05.2024 року та стягнення судових витрат задовольнити.

Визнати недійсним Договір відступлення права вимоги (цесії) від 17.05.2024 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т. А. та зареєстрований в реєстрі за № 1969, укладений між ТОВ «АГРОС ТІМ» та ОСОБА_1 .

Стягнути з ТОВ «АГРОС ТІМ» та ОСОБА_1 на користь ДП «Дослідне господарство «Южний» Інституту кліматичного орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України» судові витрати по 6 514 грн., з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення буде складено впродовж десяти днів, але з урахуванням надмірного навантаження складу суду.

Повний текст рішення складено 21листопада 2025р. з урахуванням навантаження складу суду, лікарняного судді з 10 листопада по 18 листопада 2025 р.

З урахуванням рекомендованих Вищою радою правосуддя показників, ДСА України зробила розрахунок необхідної кількості суддів для здійснення ефективного правосуддя, яка суттєво перевищує кількість суддів визначену рішенням ВРП від 24 серпня 2023 р. 852/0/15/ - 23. Згідно розрахунків ДСА України, чисельність суддів Біляївського районного суду, з урахуванням рівня навантаження, має складати 47 осіб. Зараз штатна кількість 11 суддів, фактично здійснюють правосуддя тільки 6.

Суддя: В.М. Буран