Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2025 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Гришка О.Я., з участю секретаря судового засідання Федорини А.А., представника позивача адвоката Бацюк О.М. (приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції), представника відповідача адвоката Кузьмич Н.О. (приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

У позовній заяві вказано, що 07.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» (далі ТОВ «Служба миттєвого кредитування») та відповідачем був укладений договір № 068. Згідно умов договору сума кредиту становить 4600,00 грн. Згідно умов п. 1.4. договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2.00 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1.64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). Позивач зазначає, що відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором.

Позивач вказує, що 01.12.2021 було укладено договір № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами позичальників, в тому числі за договором № 068.

10.03.2023 було укладено договір № 10-03/2023/01, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами позичальників, в тому числі за договором № 068.

Позивач у позовній заяві вказує, що загальний розмір заборгованості з повернення кредитних кошів та сплаті відсотків за користування кредитом за договором № 068 від 07.04.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 81516,14 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 4600,00 грн., заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги 76916,14 грн.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором, позивач ТОВ «Коллект Центр» просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором № 068 від 07.04.2021 у розмірі 58582,84 грн., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. та понесені витрати на правову допомогу в розмірі 16000,00 грн.

Ухвалою Оржицького районного суду Полтавської області від 02.09.2025 було відкрито провадження у даній справі та справа була призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказала, що відповідач позов визнає частково, оскільки не заперечує отримання позики в розмірі 4600 грн. Однак, на думку представника відповідача, умова договору з нарахування процентів є несправедливою, а розмір нарахованих відсотків непропорційно високий, що призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальнику, суперечить нормам ЗУ «Про захист прав споживачів». Представник вказує, що споживач, підписуючи кредитний договір, складений фінансовою компанією, та обтяжений великою кількістю умов та юридичних термінів, не міг в повній мірі уявити, який саме розмір процентів буде нараховуватись, сподіваючись, що за користування коштами він сплатить 1472 гривні, згідно графіку. У відзиві на позовну заяву представник зазначила, що письмового тексту кредитного договору відповідач не мав і не має, як і не мав уявлення про передачу прав вимоги і у матеріалах справи, на її думку, відсутні відомості про повідомлення належним чином відповідача про відступлення прав вимоги. Представник стверджує, що форма реєстру боржників, яка додана до матеріал позову, а також акти прийому-передачі не містять відомостей про те, що саме борг відповідача ОСОБА_1 було передано ТОВ «Служба миттєвого кредитування» ТОВ «Вердикт Капітал», а не чийсь інший, тобто такі відомості у вказаних документах відсутні взагалі. Крім цього, на думку представника, після передачі прав вимоги всі подальші нарахування процентів, які проводив ТОВ «Вердикт Капітал» є незаконними та такими, що суперечать істотним умовам договору, який сторони узгодили та уклали між собою. У відзиві на позовну заяву вказано, що позивачем не надано суду доказів про розмір невиконаного зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за відсутності відомостей з поточного рахунку на який відповідач здійснював повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів, тобто позивачем не надано первинних документів бухгалтерського обліку, що у свою чергу, на думку представника, свідчить про відсутність достатніх доказів для висновку про розмір невиконаного відповідачем зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків. Представник стверджує, що матеріали позову не містять доказів вчинення позичальником ОСОБА_1 дій на пролонгацію договору. Щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу представник відповідача вказала, що жодного документу на підтвердження звернення за правничої допомогою та її отримання позивач не надав, що, на її думку,унеможливлює вирішити чи співмірні складності справи витрати, чи ні.

У відповіді на відзив представник позивача вказав, що до підписання договору позичальнику було надано всі можливості для ознайомлення з умовами договору, в тому числі розміщена інформація на сайті товариства. Представник позивача стверджує, що зважаючи на вільний порядок укладення договору, позичальник мав необмежений час для вибору строку та суми позики, а також для ознайомлення з умовами, які він сам обрав та прийняття зваженого рішення. Позичальник засвідчив факт належного ознайомлення з умовами договору, в тому числі підписавши договір, в якому визначені розмір та порядок нарахування відсотків.

У судове засідання представник позивача позов підтримала у повному обсязі, в своїх поясненнях посилалася на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні пояснила, що відповідач позов визнає частково, у своїх поясненнях посилалася на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 07.04.07.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий надання фінансових послуг №068 «Стандартний», згідно з яким останній отримав у користування кредитні кошти в розмірі 4600,00 грн. (а.с. 30-32, 51, 65-72).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №068 від 07.04.2021 ТОВ «Служба миттєвого кредитування» нарахувало відповідачу, станом на30.11.2021,заборгованість в розмірі 36708,00 грн., з яких: 4600,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 32108,00 грн. заборгованість за відсотками (а.с. 8-9).

01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений договір факторингу № 1-12 (а.с. 34-45).

Відповідно до витягу №3 з реєстру боржників до договору факторингу 1-12 від 01.12.2021 TOB «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 068, в розмірі 36708,00 грн., з яких: 4600,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 32108,00 грн. заборгованість за відсотками (а.с. 46-49).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №068 від 07.04.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» нарахувало відповідачу, станом на 10.03.2023, заборгованість в розмірі 81516,14 грн., з яких: 4600,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 76916,14 грн. відсотки (а.с. 10).

10.03.2023 між ТОВ «ФК Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» був укладений договір № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (а.с. 13-26).

Згідно витягу з реєстру боржників до договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 TOB «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № 068, в розмірі 81516,14 грн., з яких: 4600,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 76916,14 грн. заборгованість за відсотками (а.с. 27-29, 33).

З розрахунку заборгованості вбачається, що позивач нарахував відповідачеві заборгованість за договором № 068, яка, на думку позивача, станом на 21.08.2025 становить 81516,14 грн., з яких: 4600,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 76916,14 грн. заборгованість за відсотками (а.с. 11).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.

Згідно ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до норм статей 610, 612, 625, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором та не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк, як закріплено нормами статей 526, 530 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та з урахуванням доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку що позивачем належним чином доведені обставини виникнення між сторонами правовідносин та обґрунтованість позовних вимог. За таких обставин є підстави для задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

Суд не приймає до уваги пояснення представника відповідача про те, що умова договору з нарахування процентів є несправедливою, а розмір нарахованих відсотків непропорційно високий, що споживач, підписуючи кредитний договір не міг в повній мірі уявити, який саме розмір процентів буде нараховуватись, що письмового тексту кредитного договору відповідач не мав, оскільки кредитний договір підписаний відповідачем особисто, при цьому він не був позбавлений можливості детально ознайомитись з умовами цього договору. Суд також констатує, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Така позиція викладена і Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року № 6-979цс15. Також суд приходить до висновку, що факт відступлення права вимоги до відповідача від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» до ТОВ «Вердикт Капітал» підтверджені належними доказами.

Крім цього, на думку представника, після передачі прав вимоги всі подальші нарахування процентів, які проводив ТОВ «Вердикт Капітал» є незаконними та такими, що суперечать істотним умовам договору, який сторони узгодили та уклали між собою.

Суд не приймає також тверджень представника відповідача про те, що позивачем не надано суду доказів про розмір невиконаного зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за відсутності відомостей з поточного рахунку, на який відповідач здійснював повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів, тобто позивачем не надано первинних документів бухгалтерського обліку, що у свою чергу, на думку представника, свідчить про відсутність достатніх доказів для висновку про розмір невиконаного відповідачем зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків. Суду надані відповідні докази про отримання відповідачем відповідного кредиту, про підписання ним умов кредитного договору та належний розрахунок заборгованості відповідача, при цьому контррозрахунку заборгованості стороною відповідача надано не було.

Представник відповідача стверджує, що матеріали позову не містять доказів вчинення позичальником ОСОБА_1 дій на пролонгацію договору, однак позивачем нараховані відсотки за користування відповідачем кредитних коштів у межах строку дії договору кредитування, визначеного сторонами.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат. Також слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Заїченко проти України»).

Судом досліджено договір № 01-07/2024 від 01.07.2024 про надання правової допомоги ТОВ «Коллект Центр» адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» (а.с. 58-61), прас-лист АО «Лігал Ассістанс» (а.с. 62), заявку на отримання юридичної допомоги № 1149 від 01.07.2025 (а.с. 63), витяг з акту №12 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025 (а.с. 64). Зміст вказаних документів не суперечить вимогам законодавства до їх оформлення.

З урахуванням вищевикладеного, обсягу наданої правової допомоги, розрахунку цієї правової допомоги, зважаючи на характер даної категорії справи, загальний обсяг наданих правничих послуг за відповідний період, компенсації підлягають кошти в сумі 8000 грн., що відповідатиме об`єктивному та співмірному обсягу наданої правової допомоги стороні позивача, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє повністю, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Інші доводи учасників справи, враховуючи предмет спору і встановлені фактичні обставини, не є істотними і такими, що потребують детальних відповідей, у розумінні сталої практики Європейського суд з прав людини щодо застосування пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23).

На підставі викладеного та керуючись ст. 512, 514, 610, 612, 625, 629, 1049, 1054, 1077, 1082, 1081 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 133, 137, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (місцезнаходження: вул. Мечнікова, 3, офіс 306, м. Київ, ) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, місцезнаходження: вул. Мечнікова, 3, офіс 306, м. Київ) заборгованість за договором № 068 від 07.04.2021 у розмірі 58582 (п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот вісімдесят дві) гривні 84 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, місцезнаходження: вул. Мечнікова, 3, офіс 306, м. Київ) понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, місцезнаходження: вул. Мечнікова, 3, офіс 306, м. Київ) понесені витрати на правову допомогу в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень.

За ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України, учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 27.11.2025.

Суддя