ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7498/25 Справа № 209/572/25 Суддя у 1-й інстанції - Багбая Є. Д. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Халаджи О. В.,

суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В.,

секретар Кругман А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Кам`янського від 13 травня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про захист прав споживачів та визнання недійним пунктів кредитного договору (суддя першої інстанції Багбая Є.Д., повний текст рішення складено 19 травня 2025 року),

В С Т А Н О В И В:

24 січня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» звернулось до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача на користь Товариства заборгованість за Кредитним договором №1285-6766 від 11.10.2023 року в розмірі 45 000 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 9000 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 36000 грн. а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

21 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулась до місцевого суду з зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про захист прав споживачів та визнання недійним пунктів кредитного договору, в якому просила визнати недійсними пунктами 4.10, 10.1 договору про відкриття кредитної лінії №1285-6766 продукту «CreditKasa», укладеного 11 жовтня 2023 року між ТОВ «Укр кредит фінанси» та ОСОБА_1 .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Кам`янського від 13 травня 2025 року первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про захист прав споживачів та визнання недійним пунктів кредитного договору відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодилась ОСОБА_1 , та через свого представника Осипенка А.В., подала апеляційну скаргу, в якій вказано, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також без з`ясування всіх обставин справи.

Скаргу мотивує тим, що пункти 4.10, 10.1 Договору є несправедливими і суперечать принципам розумності та добросовісності, оскільки встановлюють вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад 50 %) у разі невиконання/неналежного виконання позичальником зобов`язань за цим договором.

Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є завищеними не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.

ОСОБА_2 просив рішення Дніпровського районного суду м. Кам`янського від 13 травня 2025 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 , скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким позовні вимоги останньої задовольнити у повному обсязі. Також просив зменшити розмір нарахованих процентів з 36000 грн. до 4500 грн..

Від представника ТОВ «Укр кредит фінанс» - Савіська В.В., надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначив, що позивачем дотримано вимоги, зокрема ст. 1048, 1056 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування суми кредитом, що була надана (проінформована, доведена до відома) Позивачу за зустрічним позовом, оскільки останнім не заперечується (визнається) укладення договору на вищезазначених умовах. Товариством дотримано вимоги, зокрема ст. 1048, 1056 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування суми кредитом, що була надана (проінформована, доведена до відома) Позивачу за зустрічним позовом, оскільки останнім не заперечується (визнається) укладення договору на його умовах.

ОСОБА_4 ,, просив оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Представник ТОВ «Укр кредит фінанси» - Савісько В.В. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі відповідачки.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що оскільки, ОСОБА_1 , та її представником не заперечується укладення спірного кредитного договору № 1285-6766 від 11.10.2023 року та отримання нею кредитних коштів у розмірі 9000 грн., не заперечується і у своїй скарзі відповідача просить зменшити тільки розмір відсотків з 36000 до 4500 грн., то колегія суддів дійшла висновку, що рішення підлягає апеляційному перегляду лише в частині стягнення відсотків та відмови у задоволенні зустрічного позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 жовтня 2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в електронній формі було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1285-6766, відповідно до умов договору відповідач отримала від позивача кредит у розмірі 9000 грн., строк кредитування 300 днів, заявлений строк 21 днів, знижена % ставка 2,5 % в день, стандартна % ставка 3,00 % в день, що підтверджується копією договору /а.с.10-16/. Згідно з додатку №3 до договору, а саме таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1285-6766 /а.с.17/ вбачається, що сума кредиту за договором становить 9000 грн, кількість днів у розрахунковому періоді - 300 днів, проценти за користування кредитом - 81000 грн, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період - 90000 грн, реальна річна процентна ставка 57246,00%.

Договір про відкриття кредитної лінії № 1285-6766 був укладений сторонами з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи веб-сайту ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле та разом із Правилами відкриття кредитної лінії /а.с.26/ та разом складають умови кредитного договору.

Отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 9700 грн. підтверджено довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту за кредитним договором №1285-6766 від 11.10.2023 р. за допомогою системи LIQPAY на платіжну карту відповідача НОМЕР_1 /а.с.22/.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитом /а.с.23-25/ станом на 04.12.2024р. за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 89055,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 9000,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 80055,00 грн. Представником позивача частково зменшено борг за заборгованістю до 45000,00 гривень і яка складається із : прострочена заборгованість за кредитом 9000,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 36000,00 грн..

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову, місцевий суд виходив х того, що відповідача взяті не себе зобов`язання належним чином не виконала, а відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, вказав на те, що ОСОБА_1 не скористалась своїм правом відмовитися в односторонньому порядку від укладення кредитного договору.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком місцевого суду.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу вимог частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до статті 640 ЦК України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно статті 642 ЦК - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Як було встановлено матеріалами справи та не заперечується учасниками справи, що 11 жовтня 2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в електронній формі було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1285-6766, відповідно до умов договору відповідач отримала від позивача кредит у розмірі 9000 грн., строк кредитування 300 днів, заявлений строк 21 днів, знижена % ставка 2,5 % в день, стандартна % ставка 3,00 % в день, що підтверджується копією договору /а.с.10-16/. Згідно з додатку №3 до договору, а саме таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1285-6766 /а.с.17/ вбачається, що сума кредиту за договором становить 9000 грн, кількість днів у розрахунковому періоді - 300 днів, проценти за користування кредитом - 81000 грн, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період - 90000 грн, реальна річна процентна ставка 57246,00%.

Факт отримання відповідачкою кредитних коштів підтверджено Отримання довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту за кредитним договором №1285-6766 від 11.10.2023 р. за допомогою системи LIQPAY на платіжну карту відповідача НОМЕР_1 /а.с.22/.

Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

З урахуванням того, що укладення кредитного договору та отримання коштів у розмірі 9700 визнаються учасниками справи, дана обставина не підлягає доказуванню.

Що стосується доводів скарги про розмір процентів та зустрічного позову.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до п. 4.10 Договору про відкриття кредитної лінії №1285-6766 від 11.10.2023 року, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка становить 3.00% (три цілих, нуль сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання Позичальником права користування Кредитом за Промоставкою та/або Зниженою, та/або Пільговою процентною ставкою).

Відповідно до п. 10.1 Договору, Позичальник за умови дотримання вимог, передбачених п.п.10.2, 10.3 цього Договору, користується програмами лояльності Кредитодавця та сплачує проценти (відсотки) за користування Кредитом за наступними ставкою (-ми): Знижена процентна ставка становить 2.50 % (дві цілих, п`ятдесят сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування Кредитом, яка надається Кредитодавцем виключно як знижка на користування Кредитом та є заохоченням Позичальника до сумлінного виконання умов Договору. Якщо вказаний в цьому абзаці п.10.1 Договору розмір Зниженої процентної ставки дорівнює 0,01%, зазначене означає, що розмір Зниженої процентної ставки дорівнює розміру Пільгової процентної ставки, тобто можливість сплати процентів за Пільговою процентною ставкою фактично надається впродовж усього строку кредитування.

Згідно п. 4.12 Договору дата повернення Кредиту 05.08.2024 року.

Згідно з пунктом 11.1 договору, цей Договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови Договору та надання Кредиту. Укладаючи цей договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті кредитодавця https://creditcasa.com.ua, повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватися договору, а тому добровільно та свідомо укладає договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним.

Підпунктом 11.3.1 договору позичальник даним підтверджує, що до укладення Договору уважно ознайомився з текстом Договору та Правилами, а також отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на сайті https://creditkasa.com.ua, що забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансових послуг без нав`язування їх придбання.

Відповідно до умов розділу 4 Правил відповідач акцептував оферту (заповнюючи заявку на сайті товариства, добровільно та з розумінням настання юридичних прав та обов`язків, зазначила інформацію про себе, реквізити банківської карти, на рахунок якої бажала отримати кредит (та ін.), тим самим підтвердив своє ознайомлення, погодження і зобов`язання неухильно дотримуватися Правил.

Позичальниця ОСОБА_1 погодилась на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А8973

гідно зі статтями 11, 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг" встановлений обов`язок кредитора щодо неухильного дотримання вимог Закону України "Про захист прав споживачів".

Ч. 2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Відповідно до п. 5 ч.3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів» встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором є несправедливими умовами договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування», визначено необхідні вимоги, які повинні бути зазначені у договорі про споживчий кредит, в тому числі орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит.

Також, відповідно до ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» визначено, що реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 5 ЗУ «Про споживче кредитування», визначено, що державне регулювання та нагляд у сфері споживчого кредитування здійснює Національний банк України, який визначає методики розрахунку реальної річної процентної ставки за договорами про споживчий кредит, яка була врахована фінансової установою при розробці форми кредитного договору та є невід`ємною умовою кредитного договору, що був підписаний сторонами.

Таким чином, підписавши вказаний договір, відповідачка добровільно погодилась з визначеними у ньому умовами кредитування, взяла на себе відповідні зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідач підписавши за допомогою електронного одноразового ідентифікатора кредитний договір, погодилась з усіма істотними умовами кредитування, які були передбачено у вказаному договорі.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що відповідачка не була позбавлена права розірвати договір в односторонньому порядку, а також колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що під час підписання спірного договору всі умови відповідачці були відомі, та остання у разі незгоди мала можливість не накладати на договір свій електронний підпис, тим самим відмовились від укладення договору, однак ОСОБА_1 підписала та отримала кредитні кошти, у розмірі 9700 грн., тим самим погодившись зі всіма істотними умовами договору, а тому апеляційний суд вважає, що зустрічний позов ОСОБА_1 до Товариства щодо визнання пунктів 4.10.тп 10.01 кредитного договору №1285-6766 від 11.10.2023 року є безпідставним, та окрім того, було його подано вже після звернення Товариства з первісним позовом.

Також колегія суддів вважає, що згідно розрахунку заборгованості, сума заборгованості за відсотками у відповідачки становить 80055,00 грн., однак позивач за первісним позовом звертаючись із даним позовом до суду просив стягнути з ОСОБА_1 , суму відсотків у розмірі 36 000 грн., тобто сума значна зменшена від тої, яка була розрахована позивачем, а отже доводи щодо непропорційної суми відсотків не відповідають матеріалами справи.

Крім того, колегія суддів звертаю увагу, що сума заборгованості була нарахована в узгоджений сторонами строк дії договору, тобто до 05.08.2024 року.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апеляційної скарги не створюють висновок про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував та є однаковими з доводами які були викладені у позовній заяві.

Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин у справі, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Кам`янського від 13 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.В. Халаджи

О.В. Агєєв

Т.В. Космачевська

Повний текст судового рішення складено 12 листопада 2025 року.

Головуючий суддя О.В. Халаджи