П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2025 року м. Київ

Справа № 753/18751/21

Провадження №22-ц/824/15052/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Желепи В.В.

сторони: позивач ОСОБА_1

відповідачі приватний виконавець Трофименко Михайло Михайлович, Державне підприємство «Сетам»

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Давидюком Антоном Івановичем, на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2025 року, ухваленого у складі судді Петришин Н.М.,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року до суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до приватного виконавця Трофименка Михайла Михайловича, Державного підприємства «Сетам», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Укргазбанк» про повернення сплачених коштів.

Позов обґрунтовано тим, що 29.05.2020 стала переможцем торгів з реалізації нерухомого майна, які проводилися Державним підприємством «Сетам» (реєстраційний номер лоту - 419877, протокол №482534).

Предметом лоту були житловий будинок (недобудова) площею 180, 29 кв.м. та земельна ділянка площею 0, 2499 га, К/Н::01:029:0006, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачем сплачено кошти у розмірі 843 888 грн., з яких 801 693, 60 грн сплачені приватному виконавцю Трофименку М.М., а 42194 грн - ДП «Сетам» в якості винагороди організатора торгів (5% від ціни продажу лоту).

Після чого отримано примірники протоколу й акту торгів.

Далі позивачка звернулася до нотаріуса, який видав акт на земельну ділянку та вніс відповідну інформацію до реєстру речових прав, реєстру іпотек та ін.

Однак, коли на придбану ділянку виїхали геодезисти, щоб виставити точки розподілу ділянки, то виявилось, що на ній відсутня недобудова, яка була зазначена в лоті торгів, при цьому відповідний будинок фактично знаходиться на сусідній ділянці, яку придбав ОСОБА_2 так само на торгах, які проводило ДП «Сетам» 15.04.2020 року (лот №411714, протокол торгів №474920).

Позивач посилаючись на положення статей 650, 655, 662, 670 ЦК України та враховуючи те, що основна вина за невідповідність опису лоту і того, що по факту було продане позивачці, лежить на відповідачеві - приватному виконавцю Трофименко М.М., який у зв`язку з цим має нести відповідальність також і за спричинену позивачу моральну шкоду, просить стягнути з відповідача - приватного виконавця Трофименка М. М. - 378900 (триста сімдесят вісім тисяч дев`ятсот) гривень, сплачених позивачкою за майно, яке не було їй передано продавцем; стягнути з відповідача 2 - ДП «Сетам» - 18 944 гривні 60 коп., надлишково сплачених позивачкою в якості винагороди організатору торгів; стягнути з відповідача приватного виконавця Трофименка М.М. 300 000 гривень моральної шкоди.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20 вересня 2021 року вищезазначену цивільну справу передано за підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 січня 2022 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. від 07.12.2023 справу прийнято до провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного виконавця Трофименка М.М., ДП «Сетам», третя особа: ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» про повернення сплачених коштів відмовлено.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів позовних вимог про відсутність недобудованого будинку на земельній ділянці, яку придбала позивач, та у зв`язку з цим відшкодування вартості будинку за рахунок відповідача приватного виконавця Трофименка М.М. Відтак, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягненням з приватного виконавця вартості недобудованого житлового будинку у розмірі 378 900 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Давидюком А.І. подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухваленим при неправильній оцінці доказів, наявних у матеріалах справи і як наслідок неправильних висновків суду, що в сукупності призвело до неправильного застосування норм матеріального права при порушенні норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував покази сусідки ОСОБА_3 та доньки позивача ОСОБА_4 .

Також вказував, що суд безпідставно не врахував довідку видану старостою с. Княжичі від 14 червня 2025 року №175 в якій зазначено, що на земельній ділянці відсутні забудови.

Зазначає, що суд невірно взяв до уваги доказ а саме довідку від 17 березня 2017 року №826 та Звіт за результатами проведення оцінки вартості незавершеного будівництва об`єктом, оскільки вони свідчать про наявність такого будинку станом на 2017 рік а не на час проведення торгів.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу сторона відповідачів та третьої особи не скористалися.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 листопада 2025 року було задоволено клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Давидюка А.І. про проведення судового засідання в режимі відеоконференцзв`язку, яку було доставлено ОСОБА_5 в електронний суд 11 листопада 2025 року о 12 год.32 хв.

Представника позивача, відповідно до його клопотання, яке було задоволено Київським апеляційним судом ухвалою від 11 листопада 2025 року, було намагання під`єднати до судового засідання за допомогою програмного забезпечення «Easy con», разом з тим у визначений судом час представник позивача адвокат Давидюк А.І. не під`єднався до системи «Easy con» у зв`язку з чим у апеляційного суду була відсутня можливість під`єднати його для участі в судовому засіданні.

У вказаній ухвалі представника позивача було зобов`язано, зайти та авторизуватися в Системі за 10 хвилин до початку судового засідання, завчасно активувати технічні засоби (мікрофон, навушники та камера) та перевірити їх працездатність шляхом тестування за допомогою Системи.

Разом з тим, представником позивача адвокатом Давидюк А.І. вказані дії не були виконані, та під час спроб представника під`єднання до системи «Easy con», він не з`явився до судового засідання, зокрема у системі було зазначено, що представник позивача адвокат Давидюк А.І. не під`єднаний та зв`язок з ним відсутній.

Відповідно до ч. 5 ст. 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції.

Заявник самостійно обрав для себе зручний для нього спосіб участі в судовому засіданні - режим відеоконференції, суд створив йому належні технічні можливості. Однак обов`язок забезпечити явку та справність власних технічних засобів покладається на сторони. За таких обставин, право представника позивача на доступ до правосуддя не є порушеним.

Враховуючи викладе суд дійшов до висновку про можливість продовження судового засідання без представника позивача, оскільки саме на нього покладалась відповідальність для забезпечення технічної можливості провести відеоконференцію, разом з тим він не з`явився в мережі для проведення засідання в режимі відео конференції.

За таких обставин, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.

Оскільки справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Судом встановлено, що у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименко М.М. перебувало на виконанні виконавче провадження № 60953747 щодо стягнення із ОСОБА_6 на користь ПАТ «АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитними договорами на суму 421866,01 доларів США та 179203,90 грн заборгованості по пені.

Постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника від 14.01.2020 приватним виконавцем Трофименко М.М. описано та накладено арешт на майно: 1) житловий будинок (недобудова), місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; 2) земельна ділянка, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , площею 0,2499 га кадастровий номер :01:029:0006, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На земельній ділянці розташований будинок (недобудова), металева огорожа.

Так, відповідно до довідки ТОВ «Міськспецексперт», яка видана ОСОБА_6 17.03.2017, готовність незавершеного будівництвом об`єкта нерухомого майна - приватного житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - складає 75%.

Відповідно до Звіту за результатами проведення оцінки вартості незавершеного будівництвом об`єкту - домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: 1) житлового будинку (недобудова), загальною площею 0, 2499 га; 2) земельної ділянки, площею 0,2499 га кадастровий номер :01:029:0006, вартість об`єкта оцінки 808 940 гривень, де вартість житлового будинку - 378 900 гривень, а вартість земельної ділянки - 430 040 гривень.

ОСОБА_1 29.05.2020 стала переможцем торгів з реалізації нерухомого майна, які проводилися Державним підприємством «Сетам» (реєстраційний номер лоту - 419877), предметом лоту були житловий будинок (недобудова) площею 180, 29 кв.м. та земельна ділянка площею 0, 2499 га, К/Н::01:029:0006, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується протоколом №482534.

09.06.2020 позивачем сплачено кошти у розмірі 843 888 грн., з яких 801 693, 60 грн сплачені приватному виконавцю Трофименку М.М., а 42194 грн - ДП «Сетам» в якості винагороди організатора торгів (5% від ціни продажу лоту).

12.06.2020 приватним виконавцем Трофименко М.М. складений акт про реалізацію предмета іпотеки.

30.06.2020 ОСОБА_1 отримала Свідоцтво про право власності на майно, що складається із: земельної ділянки, вартістю 843 888 гривень, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , площею 0, 2499 га, кадастровий номер: :01:029:0006.

Після набуття права власності на земельну ділянку площею 0, 2499 га, кадастровий номер: :01:029:0006, позивач здійснила поділ земельної ділянки на три земельні ділянки: к/н :01:029:0150, площею 0,1 га, к/н :01:029:0148, площею 0,0899 га та к/н :01:029:0149, площею 0,0439 га, що підтверджується заявою ОСОБА_1 про намір здійснити поділ від 09.01.2021 та витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованими 25.02.2021.

Далі, земельна ділянка з кадастровим номером: :01:029:0149 була поділена на земельні ділянки: к/н :01:029:0155, площею 0,0161 га, та к/н :01:029:0154, площею 0,0439 га.

Земельні ділянки к/н :01:029:0148, к/н :01:029:0155 та к/н :01:029:0154 були відчужені Позивачем іншим особам.

У довідці №175, виданій 14.06.2021 старостою села Княжичі зазначено, що станом на 14.06.2021 на земельних ділянках кадастровий номер :01:029:0150, :01:029:0148 та :01:029:0149 відсутня забудова за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, встановлено, що в межах виконавчого провадження №60953627 у Системі електронних торгів арештованим майном розміщено лот №411714 (уцінено лот №405892) з продажу предмета іпотеки, а саме незавершеного будівництвом об`єкту-домоволодіння, загальною площею 180, 29 кв.м. та земельної ділянки площею 0, 1974 га, к/н :01:029:0043, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується листом ДП «Сетам» від 29.06.2021 та заявкою приватного виконавця Трофименка М.М. від 31.01.2020, адресованою ДП «Сетам».

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Положеннями частини п`ятої статті 12 ЦПК України на суд також покладені певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, а саме суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до постанови Верховного Суду у справі № 917/1307/18 23 жовтня 2019 року, зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог. Простіше кажучи, позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази. Про перевагу однієї позиції над іншою суд і виносить власне рішення.

При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Доводи апеляційної скарги в частині того, шо суд першої інстанції безпідставно не врахував покази сусідки ОСОБА_3 та доньки позивача ОСОБА_7 є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції належним чином надав оцінку показанням зазначених свідків та дійшов обґрунтованого висновку за результатами їх дослідження.

Також доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не врахував довідку видану старостою с. Княжичі від 14 червня 2025 року №175 в якій зазначено, що на земельній ділянці відсутні забудови є необґрунтованими.

Суд, при вірно оцінив довідку, видану старостою с. Княжичі від 14 червня 2025 року №175, оскільки у вказаній довідці зазначені ділянки :01:029:0150, :01:029:0148, :01:029:0149, разом з тим, відповідно до матеріалів справи позивачем була придбана земельна ділянка :01:029:0006, оскільки дійсно з неї неможливо встановити, на підставі яких правовстановлюючих документів староста зробив такий висновок, чи залучались для надання такого висновку спеціалісти в галузі визначення (встановлення) меж земельної ділянки.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд невірно взяв до уваги доказ а саме довідку від 17 березня 2017 року №826 та Звіт за результатами проведення оцінки вартості незавершеного будівництва об`єктом, оскільки вони свідчать про наявність такого будинку станом на 2017 рік а не на час проведення торгів, є необґрунтованим, оскільки жодних доказів про спростування вказаного висновку надано не було.

Аналіз наведених правових норм та встановлених обставин дає колегії суддів підстави для висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дослідив наявні у справі докази і дав їм належну правову оцінку, дійшов обґрунтованого висновку.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, які були предметом дослідження й оцінки судом. Аргументи, зазначені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, були перевірені судом першої інстанції, їм судом надана мотивована оцінка.

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2025 року - без змін, розподіл судових витрат Київським апеляційним судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Давидюком Антоном Івановичем -залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна