Єдиний унікальний номер 725/2493/25
Номер провадження 2/725/757/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2025 року

Чернівецький районний суд міста Чернівців

в складі:

головуючої судді Піхало Н.В.

за участю секретаря судового засідання Соник А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказувало, що 23.05.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено Кредитний договір (оферти) №23.05.2023-100000709, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 10 000 гривень, строком на 42 дні. Ставка «Економ» фіксована незмінна процентна ставка - 2% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду протягом періоду «Економ». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.

Також зазначав, що відповідачем 23.05.2023 року, електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 10 000 гривень, а отже акцептовано умови Договору.

При цьому, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі та надало грошові кошти, однак ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 27.03.2025 року, утворилась заборгованість у розмірі 21 200 гривень, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10 000 гривень, та по процентам в розмірі 11 200 гривень, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».

На підставі вищевикладеного, посилаючись на умови договору, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №23.05.2023-100000709 у розмірі 21 200 гривень, а також судовий збір в сумі 2 422 грн. 40 коп.

Ухвалою Чернівецького районного суду міста Чернівців від 31.03.2025 року по справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В свою чергу, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 не погоджуючись із позовом подала письмовий відзив на позовну заяву, в якій вказала, щоматеріали справи не містять жодної інформації щодо руху грошових коштів, зокрема документального підтвердження їх вибуття з рахунку Позивача або надходження на рахунок Відповідача. Крім того, у матеріалах справи відсутні банківські виписки, платіжні доручення, чи інші документи, які б могли свідчити про фактичне здійснення переказу позикових коштів. Також, зазначала, що квитанція № від 23.05.2023 року, на яку посилається Позивач як на доказ переказу Чуфріну С.Ю. грошових коштів у розмірі 10 000 грн., не містить жодних ідентифікуючих відомостей, які б дозволяли встановити особу відправника та отримувача коштів. Крім того, зазначала, що у наданому платіжному документі відсутні дані про власника карткового або банківського рахунку, зокрема його прізвище, ім`я, по батькові, податковий номер або інші персональні реквізити. Отже, вважає, що надана Позивачем квитанція № від 23.05.2023 року не є належним і допустимим доказом переказу грошових коштів саме ОСОБА_1 , оскільки не містить жодних ідентифікуючих даних про особу отримувача, у зв`язку з чим, неможливо встановити, що банківська картка (рахунок), на яку здійснено переказ, належить ОСОБА_1 .

Враховуючи вище викладене просила врахувати те, що матеріали справи не містять жодних належних доказів на підтвердження перерахування та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів за Договором №23.05.2023-100000709 про надання кредиту від 23.05.2023 року, та Позивачем не доведено, що ОСОБА_1 пройшов ідентифікацію та верифікацію особи, надіслав запит на надання одноразового ідентифікатора, отримав його та підписав ним документи, а нарахований Позивачем розмір заборгованості за відсотками є несправедливим - відсутні будь-які законні підстави для стягнення із ОСОБА_1 на користь Позивача заборгованості у сумі 21 200 грн. 00 коп.

29.05.2025 року, представник товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Павленко Д.О. через канцелярію суду подав відповідь на відзив, в якому вказав, що Кредитний договір №23.05.2023-100000709 від 23.05.2023 року було укладено у електронній формі, яка законодавчо прирівнюється до письмової. Таким чином, ОСОБА_1 при оформленні заявки було зазначено повний номер картки (електронного платіжного засобу відповідача), але відповідно до вищенаведених Постанов Правління Національного банку України позивач не може зазначати та зберігати у договорах, інших документах повний номер особистого електронного платіжного засобу відповідача.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, однак у позовній заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

22.10.2025 року, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 через канцелярію суду направила повідомлення про припинення повноважень.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив.

Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

З матеріалів справи убачається, що 23.05.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Кредитний договір (оферти) №23.05.2023-100000709 (а.с.13 зворотна сторона -18).

Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 10 000 гривень, строком на 42 дні. Ставка «Економ» фіксована незмінна процентна ставка - 2% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду «Економ». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.

23.05.2023 року, ОСОБА_1 підписано електронним цифровим підписом Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 10 000 грн., а отже акцептовано умови Договору.

Так, з п.4.1 договору вбачається, що кошти зараховуються на платіжний засіб споживача 4731-21ХХ-ХХХХ-7297.

З Договору вбачається, що підписання договору здійснюється за допомогою одноразового ідентифікатора А957.

Згідно п.10.1. договору він укладений строком на 1 рік.

З додатку до договору вбачається, що на номер телефону НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 було відправлено одноразовий ідентифікатор А957 для підписання даного договору.

Підсумовуючи викладене, зважаючи на ту обставину, що номер телефону, зазначений в даних анкети ідентифікації клієнта Banking-ID відносно ОСОБА_1 , співпадає з номером телефону, зазначеному в електронному договорі, та на який було направлено ідентифікатор для підписання електронного договору №23.05.2023-100000709 від 23.05.2023 року, тому суд знаходить, що саме відповідач ОСОБА_1 уклав з позивачем вказаний кредитний договорів.

Відповідно до довідки - розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №23.05.2023-100000709, у позичальника ОСОБА_1 , існує заборгованість яка складається із 10 000 гривень - основний борг; 11 200 гривень, - проценти. Проценти по кредиту нараховані за період з 23.05.2023 року по 03.07.2023 року(а.с.9).

Також умовами Договору передбачено, що Кредитор зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти.

Як вбачається із квитанції, ТОВ «Споживчий центр» перерахувало кошти ОСОБА_1 у розмірі 10 000 грн. через систему платежів LiqPay на підставі договору №23.05.2023-100000709 від 23.05.2023 року(а.с.10). До того ж факт перерахунку відповідачу кредитних коштів підтверджено й відповіддю АТ КБ «Приват Банк» та випискою по рахунку, зі змісту якої убачається факт надходження на рахунок відповідача грошових коштів в розмірі 10 000 грн. 23 травня 2023 року ( а.с. 96-97) а тому доводи відповідача в частині відсутності доказів щодо надання йому кредитних коштів є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Пунктом 3.2.Договору передбачено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Так, згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі частини 1 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом частини 2 статті 1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На підставі частини 1 та 2 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом частини 1, 2 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно частини 1-4 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцеві третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів,електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).

Відповідно до частини 7 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про електронну комерцію"визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис",за умовами користування засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, провадження № 61-7203 св 20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, провадження № 61-8449св19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).

Таким чином, наданими позивачем доказами достовірно встановлено, що між сторонами виникли кредитні зобов`язання та товариство виконала свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, надавши відповідачу в обумовленому у кредитному договорі розмірі й відповідно доказів на спростування вказаного суду не надано.

Разом з тим, відповідач своїх зобов`язань згідно кредитного договору не виконав.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Із урахуванням наведених вище обставин та вимог закону, суд вважає, що заявлені товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» позовні вимоги до ОСОБА_1 підлягають задоволенню та з останнього слід стягнути заборгованість в розмірі 21 200 грн.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні останнім судові витрати, оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі та доказів наявності підстав для звільнення відповідачки від сплати судового збору матеріали справи не містять.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст.509,512-514, 516, 526, 530, 536, 549, 550, 610, 625, 629, 641, 644, 1047, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст.12, 13, 76-83, 89,141, ч.2ст.247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284,ч.4ст.287,ч.2ст.288,ст.ст.289,352,354, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код , 01032, м. Київ, вул. Саксаганського,133-А,р/р НОМЕР_3 ) заборгованість за Кредитним договором №23.05.2023-100000709 від 23.05.2023 року у розмірі 21 200 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (, 01032, м. Київ, вул. Саксаганського,133-А, р/р НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 2 422 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Чернівецький районний суд міста Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Піхало Н.В.