Справа № 548/1630/25
Провадження № 2/548/747/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2025 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Коновод О.В.

за участю секретаря судового засідання Матвієнко О.А.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Хорол в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хорольського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арештів

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач ОСОБА_1 18 липня 2025 звернулася до Хорольського районного суду Полтавської області із позовною заявою про зняття арешту з майна , а саме скасувати арешт нерухомого майна: 1/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , накладений на підставі постанови про арешт АА№814844 від 05.04.2007 р., виданої ВДВС Хорольського РУЮ у межах зведеного виконавчого провадження 2370344, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна 16.04.2007 року за №4808936 реєстратором Хорольська державна нотаріальна контора, реєстраційний номер обтяження: 4808936; - скасувати арешт нерухомого майна, накладений 30.01.2020 р. у межах зведеного виконавчого провадження на підставі постанови Хорольського РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про арешт майна боржника ВП 60220564 від 30.01.2020 р., зареєстрований Хорольським РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31.01.2020 р., номер запису про обтяження 35271761.

В обгрунтування своїх вимог, позивач вказує, що вона ОСОБА_1 (далі Позивач) є рідною сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно листа завідувача Хорольської державної нотаріальної контори, державного нотаріуса Решти Світлани №15/02-14 від 09.01.2025 р. станом на 09.01.2025 р. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом, яка подала заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_2 . Крім того нотаріусом повідомлено, що у випадку наявності арештів на спадкове майно ОСОБА_2 , видача свідоцтва про право на спадщину буде зупинена до зняття таких арештів. ОСОБА_2 був власником частки квартири, що розташована адресою: АДРЕСА_1 , співвласницею якої є також Позивачка.

Згідно інформації №24-15-9/9437 від 13.03.2025 р. Хорольського відділу Державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Відповідач), наданої на адвокатський запит представника Позивача, згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження протягом 2006-2020 рр. відносно ОСОБА_2 було відкрито 19 виконавчих проваджень та накладено два арешти нерухомого майна, а саме:

1) Згідно даних Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 16.04.2007 року зареєстровано обтяження №4808936 згідно постанови про арешт АА№.814844 від 05.04.2007 р., виданої ВДВС Хорольського РУЮ у межах зведеного виконавчого провадження 2370344.

2) 31.01.2020 р. у межах зведеного виконавчого провадження було винесено постанову про арешт майна боржника ВП 60220564 та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника та зареєстровано обтяження в державному реєстрі речових прав (номер запису обтяження 35271761) та Держаному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Згідно інформації №24-15-9/9437 від 13.03.2025 р. Відповідача виконавчі провадження за 2007-2020 роки як завершені виконавчі провадження були знищені після закінчення трирічного терміну зберігання, передбаченого Порядком роботи з документами в органах ДВС, який діяв на той час.

Підстав для зняття виконавцем арештів з майна згідно ч.4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» немає, зазначені арешти можуть бути зняті лише за рішенням суду.

Запис про арешт рухомого майна ОСОБА_3 , який зареєстровано 31.01.2020 р. за №27437762, втратив чинність по завершенню п`ятирічного терміну зберігання.

Саме тому позивач як спадкоємець за законом майна, у тому числі, нерухомого, що належало покійному братові, зокрема частки квартири, що розташована адресою: АДРЕСА_1 , змушена звернутися з даним позовом до суду для того, щоб відновити та захистити своє право спадкоємця на вільне користування та розпорядження нерухомим майном, яке прийнято у спадщину. Оскільки спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає лише після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

На момент звернення до суду арешти на нерухоме майно не зняті, іншого шляху, ніж вирішення питання в судовому порядку, на сьогоднішній день немає. Наявність арештів обмежують права Позивачки як спадкоємця в отриманні свідоцтва на спадщину та подальшого розпорядження успадкованим майном.

Позивач прохала про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю.

Представник відповідача Хорольського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, але подали відзив, у якому заперечували проти задоволення позову так як позивачем не сплачені борги спадкодавця.

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

Процесуальні дії у справі.

23.07.2025 року ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області провадження по даній справі було відкрито і постановлено провести розгляд справи за правила загального позовного провадження.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Позивач, ОСОБА_1 (далі Позивач) є рідною сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно листа завідувача Хорольської державної нотаріальної контори, державного нотаріуса Решти Світлани №15/02-14 від 09.01.2025 р. станом на 09.01.2025 р. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом, яка подала заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_2 . Крім того нотаріусом повідомлено, що у випадку наявності арештів на спадкове майно ОСОБА_2 , видача свідоцтва про право на спадщину буде зупинена до зняття таких арештів. ОСОБА_2 був власником частки квартири, що розташована адресою: АДРЕСА_1 , співвласницею якої є також Позивачка.

Згідно інформації №24-15-9/9437 від 13.03.2025 р. Хорольського відділу Державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Відповідач), наданої на адвокатський запит представника Позивача, згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження протягом 2006-2020 рр. відносно ОСОБА_2 було відкрито 19 виконавчих проваджень та накладено два арешти нерухомого майна, а саме:

1) Згідно даних Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 16.04.2007 року зареєстровано обтяження №4808936 згідно постанови про арешт АА№.814844 від 05.04.2007 р., виданої ВДВС Хорольського РУЮ у межах зведеного виконавчого провадження 2370344.

2) 31.01.2020 р. у межах зведеного виконавчого провадження було винесено постанову про арешт майна боржника ВП 60220564 та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника та зареєстровано обтяження в державному реєстрі речових прав (номер запису обтяження 35271761) та Держаному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Згідно інформації №24-15-9/9437 від 13.03.2025 р. Відповідача виконавчі провадження за 2007-2020 роки як завершені виконавчі провадження були знищені після закінчення трирічного терміну зберігання, передбаченого Порядком роботи з документами в органах ДВС, який діяв на той час.

Підстав для зняття виконавцем арештів з майна згідно ч.4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» немає, зазначені арешти можуть бути зняті лише за рішенням суду.

Запис про арешт рухомого майна ОСОБА_3 , який зареєстровано 31.01.2020 р. за №27437762, втратив чинність по завершенню п`ятирічного терміну зберігання.

Саме тому позивач як спадкоємець за законом майна, у тому числі, нерухомого, що належало покійному братові, зокрема частки квартири, що розташована адресою: АДРЕСА_1 , змушена звернутися з даним позовом до суду для того, щоб відновити та захистити своє право спадкоємця на вільне користування та розпорядження нерухомим майном, яке прийнято у спадщину. Оскільки спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає лише після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

На момент звернення до суду арешти на нерухоме майно не зняті, іншого шляху, ніж вирішення питання в судовому порядку, на сьогоднішній день немає. Наявність арештів обмежують права Позивачки як спадкоємця в отриманні свідоцтва на спадщину та подальшого розпорядження успадкованим майном.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Дослідивши докази, надані сторонами, суд приходить до слідуючого.

Згідно вимог ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2018 року у справі «Печенізький та інші проти України» встановлено, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Крім цього, кожній стороні має бути забезпечено можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 травня 2023 року в справі № 463/3251/22.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України "Про виконавче провадження".

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 травня 2021 року в справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

В порядку статей 76-81 ЦПК України вимоги позивача доведені належними та достатніми доказами.

Оскільки в період перебування на виконанні виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_3 боргів, кошти на їх погашення в повному обсязі не сплачені, на момент прийняття державним виконавцем рішення про закінчення виконавчого провадження, законних підстав для зняття арешту з майна не було.

Таким чином, жодних законних підстав для зняття арешту з майна боржника Хорольський ВДВС не мав і станом на даний час не має. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», якщо підстави, визначені цією статтею відсутні, арешт може бути знятий за рішенням суду.

Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Нормами статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена в його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вказувалося вище, у позивача як спадкоємця, яка в установленому законом порядку прийняла спадщину, виникли права володіння та користування спадковим майном з часу відкриття спадщини, тому вона має право захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Частиною 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

На сьогодні позивач має намір оформити свої спадкові права на майно та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, проте через наявність арешту позбавлена можливості це зробити.

На час звернення до суду з позовною заявою про зняття арешту зі спадкового майна, за наявності арешту (обтяження) на майно, порушується право позивачки, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а саме позбавлена можливості оформити спадкові права на нерухоме спадкове майно, яке належить померлому ОСОБА_3 ..

Матеріали справи не містять відомостей на підтвердження необхідності існування на даний час арешту спадкового майна, вказаного в позовній заяві.

Згідно листа завідувача Хорольської державної нотаріальної контори, державного нотаріуса Решти Світлани №15/02-14 від 09.01.2025 р. станом на 09.01.2025 р. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом, яка подала заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_2 . Крім того нотаріусом повідомлено, що у випадку наявності арештів на спадкове майно ОСОБА_2 , видача свідоцтва про право на спадщину буде зупинена до зняття таких арештів. ОСОБА_2 був власником частки квартири, що розташована адресою: АДРЕСА_1 , співвласницею якої є також Позивачка.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Також із вищевказаного листа Хорольського ВДВС у Лубенському районі Полтавської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції також не вбачається, що стягувачі звертались із заявою до державного виконавця щодо заміни сторони виконавчого провадження у зв`язку із смертю боржника.

Таким чином, відповідачі втратили право вимоги, оскільки не пред`явили вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені законом.

Отже, враховуючи вищевказане, виконавче провадження на даний час завершено в зв`язку з чим підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту в заявлений ним спосіб шляхом знаття арешту з майна.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Отже, позовні вимоги позивача є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 1-18, 76-81, 141, 209-241, 259, 263-265, 268, 280 -283 ЦПК України, суд,-

У Х В АЛ И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до Хорольського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( Код ЄДРПОУ: 34865290, адреса знаходження: вул. Соборності, 4, каб. 7 а м. Хорол Лубенського району Полтавської області) про зняття арештів,-задовольнити.

Скасувати арешт нерухомого майна: 1/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , накладений на підставі постанови про арешт АА№814844 від 05.04.2007 р., виданої ВДВС Хорольського РУЮ у межах зведеного виконавчого провадження 2370344, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна 16.04.2007 року за №4808936 реєстратором Хорольська державна нотаріальна контора, реєстраційний номер обтяження: 4808936.

Скасувати арешт нерухомого майна, накладений 30.01.2020 р. у межах зведеного виконавчого провадження на підставі постанови Хорольського РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про арешт майна боржника ВП 60220564 від 30.01.2020 р., зареєстрований Хорольським РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31.01.2020 р., номер запису про обтяження 35271761.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 13.11.2025 року.

Суддя : О.В. Коновод