КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2025 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/16245/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів: Левенця Б. Б., Саліхова В. В.,

при секретарі Мудрак Р. Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»

на заочне рішення Баришівського районного суду Київської області

у складі судді Цитрулевської М. В.

від 04 серпня 2025 року

у цивільній справі № 283/2814/24 Баришівського районного суду Київської області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами на загальну суму 129 030 грн 40 коп., а також стягнути з відповідачки на користь Товариства судові витрати, що складаються із суми 2 422 грн 40 коп. сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн. Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначав на невиконання відповідачем зобов`язань за Договором №3990858 від 19.09.2023, укладеним з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на суму кредиту 13 600,00 грн, та за Договором №7081575 від 18.09.2023, укладеним з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на суму 8 000,00 грн. Обидва договори укладені в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, а первісні кредитодавці виконали свої зобов`язання, надавши кошти. Позивач набув права вимоги за першим договором 24.05.2024 на підставі Договору факторингу №24/05/2024, коли заборгованість становила 80 512,00 грн (13 600,00 грн тіло + 66 912,00 грн проценти). Позивач додатково нарахував 16 320,00 грн процентів, доводячи загальну суму вимоги до 96 832,00 грн. Право вимоги за другим договором набуто 27.05.2024 на підставі Договору факторингу №27.05/2024-Ф, коли заборгованість дорівнювала 22 646,40 грн (8 000,00 грн тіло + 14 646,40 грн проценти). Позивач також нарахував 9 552,00 грн процентів, що формує загальну вимогу за цим договором у розмірі 32 198,40 грн. Загальна сума заборгованості, що вимагається до стягнення, становить 129 030,40 грн. Позивач також просив стягнути з Відповідача судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

Заочним рішенням Баришівського районного суду Київської області від 04 серпня 2025 року відмовлено у задоволені позову.

В апеляційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» сплачений судовий збір 2 422 грн 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 грн в суді першої інстанції. Стягнути з відповідачки на користь Товариства витрати на правову допомогу в апеляційній інстанції у розмірі 8 000 грн.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції помилково констатував недоведеність заявлених позовних вимог, ігноруючи належні та допустимі докази. Наголошує, що обидва кредитні договори (№ 3990858 від 19.09.2023 та № 7081575 від 18.09.2023) повністю відповідають вимогам чинного законодавства України, а їхня електронна форма, укладена за допомогою одноразового ідентифікатора, прирівнюється до письмової відповідно до статей 639, 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію», що підтверджується сталою практикою Верховного Суду. Суд першої інстанції неправомірно відхилив факт укладення договорів та волевиявлення Відповідача, посилаючись на відсутність повного тексту одного договору та недоведеність належності номерів телефонів.

Апелянт вважає помилковими висновки суду щодо неналежного доведення факту надання кредитних коштів. Надані листи від платіжних операторів (ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» та ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ») підтверджують здійснення транзакції на картку відповідача ( НОМЕР_1 ), що є належним доказом, оскільки використання фінансових посередників відповідає ст. 1055 ЦК України та звичайній практиці, а Положення НБУ №113 не вимагає повного номера картки.

Вважає, що суд помилково поставив під сумнів перехід права вимоги, адже договори факторингу №24/05/2024 від 24.05.2024 та №27.05/2024-Ф від 27.05.2024 прямо передбачають відступлення як наявної, так і майбутньої вимоги, згідно зі статтею 1078 ЦК України, причому для переходу майбутньої вимоги додаткове оформлення (зокрема, підписання актів прийому-передачі чи реєстрів обома сторонами, як вимагав суд) не є обов`язковим. Таким чином, Позивач правомірно набув права вимоги на загальну суму 129 030,40 грн.

Зауважує, що суд дійшов невірного висновку щодо нарахування процентів позивачем після укладення договорів факторингу (за періоди 24.05.2024-22.07.2024 на суму 16 320,00 грн та 27.05.2024-25.07.2024 на суму 9 552,00 грн). Нараховані відсотки є платою за правомірне користування кредитом в межах його строку, як це передбачено умовами договорів та статтею 1048 ЦК України, а не штрафними санкціями, що підтверджується практикою Верховного Суду. Більше того, відповідно до ст. 1078 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свої зобов`язання перед новим кредитором у тому ж порядку, що і перед первісним.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористалась.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явились, причин неявки не повідомлені, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив із того, що позивач не надав належних та достатніх доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема не подавши повного тексту договору № 7081575, що унеможливило дослідження дотримання вимог Закону України «Про електронну комерцію» при його укладенні. Щодо договору №3990858, суд зазначив, що не доведено належність номерів телефонів саме відповідачу для використання одноразового ідентифікатора «P673». Крім того, надані листи платіжних провайдерів (ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» та ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ») не містять повного номера картки та відомостей про призначення платежу, що не дозволяє достовірно встановити факт отримання кредитних коштів саме відповідачем на підставі спірних договорів. Також суд визнав неналежними докази переходу прав вимоги за договорами факторингу, оскільки витяги з Реєстру боржників не містять підписів та печаток обох сторін, а договори факторингу самі по собі не містять всіх необхідних відомостей про боржника та суму вимоги. Таким чином, встановивши, що Позивачем не доведено факт укладення одного договору, надання кредитних коштів та факту переходу прав вимоги, суд дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість заявлених позовних вимог у повному обсязі, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях.

Із такими висновками колегія суддів не погоджується із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з правової позиції Верховного Суду викладеної в постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19: «Встановивши, що без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано вважав, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».

До позовної заяви доданий договір №3990858 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, укладений 19 вересня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 (а.с. 33-42), за умовами якого відповідачці надається кредит у сумі 13 600,00 грн строком на 350 днів, періодичність платежів кожні 25 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом за стандартною процентною ставкою 2,00% в день або за зниженою процентною ставкою 0,90 % в день, якщо клієнт до 14.10.2023 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Відповідно до п. п. 1.5-1.5.2 договору-1 орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 37133,37 % річних за стандартною ставкою, 16333,84% річних за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 108 800,00 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 105 060,00 грн.

Відповідно до умов розділу 1 договору, його укладення здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Вебсайт або Мобільний додаток «Сredit7». Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ІТС Товариства.

Відповідно до умов розділу 9 Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку Товариства електронним підписом, що створений шляхом накладення на Договір аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами електронного копіювання (за зразком, попередньо узгодженим Сторонами), в Особистий кабінет Клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні Товариства для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору створює підпис Клієнта на Договорі та вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. На підписаний сторонами Договір уповноваженим працівником Товариства накладається кваліфікована електронна печатка Товариства з кваліфікованою електронною позначкою часу.

Згідно із п. 2.1 договору-1 товариство-1 надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 .

У реквізитах сторін відповідачем вказано наступну інформацію: ОСОБА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; паспорт: НОМЕР_4 ; виданий 1824, 2016-03-01; місце реєстрації/проживання: АДРЕСА_1

додаткові контактні дані Клієнта: Особистий кабінет, номери моб. телефонів НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ; Email: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; реквізити належного Клієнту платіжного засобу/ поточного рахунку для перерахування коштів Клієнту за даним Договором: № НОМЕР_1 ; Контактні дані третьої особи: 41 (-, Основний контакт) 35 ( ОСОБА_2 , інший).

Договір підписано електронним підписом P673 19.09.2023 09:43:32 ОСОБА_1 .

На підтвердження зарахування кредитних коштів на рахунок відповідачки позивач надав лист оператора платіжних послуг Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення», в якому зазначено про успішне перерахування 19.09.2023 коштів у сумі 13 600,00 на платіжну картку клієнта, маска картки НОМЕР_1 (а.с. 22).

Також до позовної заяви доданий договір № 7081575 про надання споживчого кредиту, укладений 18 вересня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 (а.с. 31-32), за умовами якого укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток "CreditPlus". Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства.

Відповідно до пунктів 1.2-1.5 договору, позичальнику надається кредит у сумі 8 000,00 грн на 360 днів, періодичність платежів кожні 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом за стандартною процентною ставкою 1,99% в день або за зниженою процентною ставкою 0,697 % в день, яка застосовується, якщо споживач до 18.10.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту.

Відповідно до п. 1.7. - 1.8 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29653,85% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 10887,69% річних.

Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 65 312,00 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 62 207,60 грн.

Відповідно до п. 2.1 договору-2 кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Умовами розділу 9 договору сторони узгодили що Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі Сторони Товариства електронним підписом, в Особистий кабінет Споживача для ознайомлення та підписання. Електронний підпис Товариства створюється на Договорі шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами електронного копіювання, за зразком попередньо узгодженим Сторонами в укладеному Договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Споживача, що створений шляхом використання Споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні Товариства для кожного разу використання та направляється Споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору створює підпис Споживача на Договорі та вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору.

Підписуючи цей Договір, Споживач підтвердив, що перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування; б) вказана в ч.1, 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті; - він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА», (далі - Правила), що розміщені на Веб-сайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися; - дані, що стосуються його особи (дані паспорту, РНОКПП, ПІБ, місце проживання, інше), зазначені в преамбулі, та реквізитах сторін цього Договору є актуальними, правильними та відповідають дійсності. Споживач погоджується, що наявність помилок та/або неточностей, та/або описок в таких даних, не впливають на зобов`язання Споживача, передбачені цим Договором.

У реквізитах відповідачем зазначено наступну інформацію: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ; Паспорт: № НОМЕР_4 , виданий 01.03.2016; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 . Додаткові контактні дані Споживача: Особистий кабінет, номери моб телефонів: НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ; Email: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Контактні дані третьої особи: НОМЕР_8 (інший родич/знайомий).

Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором A7143, 18.09.2023 15:39:18 / ОСОБА_1 /.

На підтвердження зарахування кредитних коштів на рахунок відповідачки позивач надав лист оператора платіжних послуг - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Контрактовий дім», в якому повідомлено про успішність операції про перерахування 18.09.2023 коштів у сумі 8 000,00 грн на платіжну картку клієнта, маска картки НОМЕР_1 (а.с. 147-148).

Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України. У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку (фінансової установи) на пред`явлення будь-якої вимоги.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Частиною 4 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Надані позивачем докази, беззаперечно підтверджують, що відповідачем здійснено відповідний алгоритм дій, спрямований на їх укладення та підписання одноразовим ідентифікатором A7143, 18.09.2023 15:39:18 договору № 7081575 від 18 вересня 2023 року та електронним підписом P673 19.09.2023 09:43:32 договору № 3990858 від 19 вересня 2023 року.

Надходження грошових коштів на картковий рахунок відповідача також підтверджено АТ КБ «ПриватБанк» (а.с 200, 207 т.1).

Колегія суддів вважає, що наданий позивачем звіти (листи) платіжного оператора про перерахування грошових коштів відповідачці виконані відповідно до вимог Закону «Про платіжні послуги», а вказані у звіті дані підтверджують факт перерахування коштів відповідачу виходячи з наступного.

Стаття 31 Закону України «Про платіжні послуги» прямо зобов`язує платіжного оператора надавати детальну інформацію про платіжну операцію (частина 4 для платника, частина 5 для отримувача, а також частина 3, якщо є послуга ініціювання платежу). Це підтверджує право кредитора (як платника) та позичальника (як отримувача) вимагати таку інформацію.

Пункти 4 та 5 частини 4 та 5 вказаної статті відповідно чітко визначають, яка інформація має бути надана після виконання операції. Це включає: відомості для ідентифікації операції (що є суттю звіту/листа, який кредитор отримує від платіжного оператора); інформацію про отримувача (номер картки/рахунку позичальника), суму платіжної операції, дату і час зарахування коштів на рахунок отримувача.

Відповідно до п. 10 Постанови Правління НБУ № 113 від 03.11.2021, договори, які передбачають перерахування коштів на картку споживача, повинні містити номер електронного платіжного засобу у форматі ХХХХ ХХ** **** ХХХХ (перші шість знаків і останні чотири знаки).

Колегія суддів встановила, що надані позивачем докази, зокрема листи платіжних операторів, містять маску картки ( НОМЕР_1 ), яка повністю збігається з реквізитами платіжної картки, зазначеними відповідачем при підписанні електронних договорів.

Відсутність у призначенні платежу деталізованого посилання на номер договору не спростовує факту отримання коштів, оскільки суми транзакцій (13 600 грн та 8 000 грн) та дати їх здійснення чітко корелюються з датами та умовами укладених договорів. Враховуючи, що відповідач не надав доказів повернення цих коштів як помилково отриманих, колегія судів приходить до висновку про доведеність факту надання кредитних коштів.

Щодо розміру заборгованості колегія суддів виходить з наступного.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02.10.2020 у справі № 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок.

При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

На підтвердження розміру заборгованості позивач надав складені ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та власне позивачем документи із розрахунком заборгованості за договором №3990858 від 19.09.2023 на загальну суму 96 832 грн, з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) - 13 600 грн, заборгованість за відсотками, нарахованими первісним кредитором - 66 912 грн, нараховані позивачем відсотки в межах строку кредитування - 16 320,00 грн (а.с. 59-63, 65).

На підтвердження розміру заборгованості позивач надав складені ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та власне позивачем документи із розрахунком заборгованості за договором №7081575 від 18.09.2023 на загальну суму 32 198,40 грн, з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) - 8 000 грн, заборгованість за відсотками, нарахованими первісним кредитором - 14 646,40 грн, нараховані позивачем відсотки в межах строку кредитування - 9 552,00 грн (а.с. 52-58, 64).

Доказів виконання зобов`язання в іншому розмірі відповідачем не надано.

Розрахунок заборгованості за тілом кредиту та відсотками узгоджується із умовами договорів, розміром наданих кредитних коштів, строком кредитування, відповідачем не спростовано та сумніву у колегії суддів не викликає.

Щодо факту відступлення права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Водночас вимога щодо надання боржнику доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні відповідно до статті 517 ЦК не є тотожною до вимоги щодо надання до суду доказів відступлення первісним кредитором новому кредитору права вимоги до боржника для здійснення заміни кредитора у справі (процесуального правонаступництва). Зазначені вимоги випливають із різних правових підстав та не є взаємозалежними.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року у справі № 2221/2373/12.

Відповідно до сталої практики Верховного Суду доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 02.11.2021 № 905/306/17, від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 у справі № 5026/886/2012, від 15.04.2024 в справі №2221/2373/12).

З матеріалів справи вбачається, що 24.05.2024 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» уклали договір факторингу № 24/05/2024 (а.с. 73-77).

Відповідно до п. 1.1. означеного договору Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.

На підтвердження права вимоги до відповідачки за договором №3990858 від 19.09.2023 позивач надав Акт прийому-передачі Реєстру боржників від 24.05.2024 на загальну суму 93 718 046,56 грн (на а.с. 78, т. 1.) та витяг з Реєстру боржників від 24.05.2024 до договору факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 відповідно до якого відступлені вимоги заборгованості до боржника ОСОБА_1 за договором №3990858 у сумі 80 512 грн, з яких основана заборгованість 13 600 грн, заборгованість за відсотками 66 912 грн (а.с. 68).

Також з матеріалів справи вбачається, що 27.05.2024 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» уклали договір факторингу № 27.05/2024-Ф (а.с. 74-87).

Відповідно до п. 1.1. означеного договору перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.

На підтвердження права вимоги до відповідачки за договором №7081575 від 18.09.2023 позивач надав копію Акту прийому-передачі Реєстру боржників від 27.05.2024 до договору факторингу № 27.05/2024-Ф від 27.05.2024 на загальну суму 143 395 902,29 грн (а.с. 88 зворот, т. 1) та витяг з Реєстру боржників від 27.05.2024 до договору факторингу 27.05/2024-Ф від 27.05.2024 відповідно до якого відступлені вимоги заборгованості до боржника ОСОБА_1 за договором №7081575 у сумі 22646,40 грн, з яких основана заборгованість 8 000 грн, заборгованість за відсотками 14 646 грн (а.с. 67).

На а.с. 103-107 (т. 1) містяться платіжні інструкції, що підтверджують здійснення розрахунку ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за договорами факторингу із ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА».

Отже позивачем надано Витяги з реєстрів прав вимоги, оформлені та підписаний відповідно до умов договору факторингу, а також докази щодо розміру оплати за договорами факторингу.

Посилання суду першої інстанції на відсутність підписів обох сторін на Витягах з Реєстру боржників як підставу для відмови у позові є необґрунтованим. Договори факторингу (п. 1.1) прямо передбачають, що перелік боржників формується у вигляді Реєстру, який є невід`ємною частиною договору. Надані позивачем Витяги з Реєстрів боржників від 24.05.2024 та від 27.05.2024 містять усі необхідні ідентифікатори боржника (ПІБ, РНОКПП, номер договору) та обсяг відступленого права вимоги. Чинне законодавство не вимагає надання суду повного Реєстру боржників, який може містити персональні дані третіх осіб, тому надання Витягу, завіреного уповноваженою особою нового кредитора, є належним та достатнім доказом правонаступництва.

Відтак суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність позивачем заборгованості та факту відступлення права грошової вимоги за кредитними договорами від первісних кредиторів, а доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду.

Колегія суддів звертає увагу, що висновки суду про те, що позивач не надав повного тексту договору не відповідають фактичним обставинам, адже позовна заява була подана засобами Електронного суду й за наявною у карточці справи інформацією, містить у додатках до позову повну редакцію договору № 7081575 про надання споживчого кредиту, що укладений 18 вересня 2023 року. Формування справи у паперовому варіанті покладається виключно на суд й будь які недоліки щодо цього не можуть будь перекладені на учасника справи.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції, встановивши, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА»» та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», правонаступником якого за договорами факторингу є позивач «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредити в обумовленій сумі, тоді як відповідач неналежно виконував свої зобов`язання за кредитними договорами, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості, що виникла з Договору №3990858 від 19.09.2023 у загальному розмірі 96 832 грн, та складається з заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) - 13 600 грн, заборгованості за процентами - 83 232 грн; та із заборгованості, що виникла Договору № 7081575 від 18.09.2023 у загальному розмірі - 32 198,4 грн, що складається із заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) - 8 000 грн та заборгованості за процентами - 24 198,4 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Таким чином, ухвалене судом першої інстанції рішення, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Що стосується судових витрат в частині сплаченого позивачем судового збору, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних, тому у відповідності до положення ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви до суду першої інстанції у розмірі 2 422,40 грн (а.с. 1, т. 1) та за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн (а.с. 50, 130а, т.2, ), що разом становить 6 056 грн.

Що стосується судових витрат на правову допомогу понесених позивачем в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 05 лютого 2019 року у справі № 906/194/18 необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції - 15 000 грн, що надавалась адвокатом Городніщевою Є. О. на підставі договору від 10.12.2024 (а.с 145-146).

Жодних доказів на підтвердження факту надання правничої допомоги окрім вказаного договору не надано.

На підтвердження понесення позивачем в суді апеляційної інстанції витрат на професійну правничу допомогу представником позивача - адвокатом Крюковою М. В., що заявлені в апеляційній скарзі у розмірі 15 000 грн, подані: договір про надання правничої допомоги №07/07-2022 від 07.07.2022 (а.с. 43-44, т.2) без визначення обсягу та найменування послуг, звіт від 26.08.2025 про надання правової допомоги згідно договору відповідно до умов якого надано/прийнято послуги із складання відзиву на апеляційну скаргу у справі ОСОБА_1 - 4 год, вартість 8 000 грн; а також платіжна інструкція від 26.08.2025 на суму 8 000 грн на оплату послуг написання та подання відзиву на апеляційну скаргу.

Враховуючи, що ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» у даній справі є апелянтом, який подав апеляційну скаргу, а не особою, яка подає відзив на неї, колегія суддів констатує, що надані докази не підтверджують надання правничої допомоги саме з підготовки апеляційної скарги у цій справі. Витрати на підготовку процесуального документу, який не подавався (і не міг подаватися) стороною позивача, відшкодуванню не підлягають. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції задоволенню не підлягає.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення судових витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» задовольнити частково.

Заочне рішення Баришівського районного суду Київської області від 04 серпня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» ():

заборгованість за Договором №3990858 від 19.09.2023 (договір факторингу №24/05/2024 від 24.05.2024) у загальному розмірі - 96 832 грн, що складається із заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) - 13 600 грн, заборгованості за процентами - 83 232 грн;

заборгованість за Договором № 7081575 від 18.09.2023 (договір факторингу № 27.05/2024-Ф від 27.05.2024) у загальному розмірі - 32 198,4 грн, що складається із заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) - 8 000 грн та заборгованості за процентами - 24 198,4 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати із сплати судового збору в сумі 2 422 грн 40 коп. за подання позову та 3 633 грн 60 коп. за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 24 листопада 2025 року.

Судді Є. П. Євграфова

Б. Б. Левенець

В. В. Саліхов