Справа № 346/3152/24
Провадження № 22-ц/4808/1422/25
Головуючий у 1 інстанції Третьякова І. В.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач): Василишин Л. В.,

суддів: Баркова В. М., Максюти І. О.,

секретаря Петріва Д. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Костракевич Іванни Василівни на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 серпня 2025 року, постановлену у складі судді Третьякової І. В. в місті Коломиї, у справі за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Костракевич Іванни Василівни про перегляд заочного рішення суду у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позову та заяви

У червні 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2024 року позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором № 65591331 від 13 квітня 2023 року в розмірі 15554,50 грн, за кредитним договором № 10045-05/2023 від 08 квітня 2023 року в розмірі 49452,50 грн, а також судові витрати у розмірі 3028,00 грн.

У червні 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Костракевич І. В. подала до суду заяву про перегляд заочного рішення, а також заяву про поновлення строку на перегляд заочного рішення.

В обґрунтування заяви щодо поновлення строку на перегляд заочного рішення вказала, що ОСОБА_1 не було відомо про судову справу та він не був належним чином повідомлений про розгляд такої справи судом. Про наявність заборгованості за кредитними договорами ОСОБА_1 дізнався лише після того, як приватним виконавцем було пред`явлено до військової частини, в якій він проходить службу, постанову про звернення стягнення на його заробітну плату.

Враховуючи викладене, просила визнати поважними причини пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення суду.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 серпня 2025 року відмовлено в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Костракевич І. В. про поновлення строку для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Костракевич І. В. про перегляд заочного рішення у справі залишено без задоволення у зв`язку з пропущенням строку на подання заяви.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

Представник ОСОБА_1 адвокат Костракевич І. В. на ухвалу суду подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі безпідставно зазначив про те, що з поданих стороною відповідача документів неможливо встановити конкретну дату обізнаності ОСОБА_1 із заочним судовим рішенням, оскільки таке рішення ОСОБА_1 не вручалося взагалі, так як він не проживає за адресою місця реєстрації у зв`язку з проходженням військової служби. Про існування такого рішення ОСОБА_1 випадково дізнався в кінці травня 2025 року, коли вже почалося примусове стягнення заборгованості із його грошового забезпечення.

Посилання суду першої інстанції на те, що згідно із її поясненнями, наданими у судовому засіданні, обізнаність відповідача про заочне рішення мала місце у травні 2025 року, а із заявою про перегляд заочного рішення та заявою про поновлення строку на її подачу, вона звернулася до суду лише 27 червня 2025 року, що очевидно перевищує 20-денний строк, представник апелянта уважає недоречними. Так, відповідач призваний на військову службу під час мобілізації та не має можливості швидко реагувати на відновлення пропущених строків, виконуючи обов`язки військової служби. Крім того, у травні та червні 2025 року відповідач мав серйозні проблеми зі здоров`ям, які вимагали детального огляду та консультацій спеціалістів, що підтверджується направленням на комісію експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи. Фактична обізнаність відповідача із заочним рішенням настала тоді, коли відповідач уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом, тобто 14 червня 2025 року. Саме з цієї дати ОСОБА_1 дізнався зміст заочного рішення суду. Наведені обставини, на думку представника апелянта, є поважними причинами для поновлення пропущених строків.

Враховуючи викладене, представник апелянта просить скасувати оскаржувану ухвалу та передати справу для продовження розгляду по суті до суду першої інстанції.

Позиція інших учасників справи

Представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» - Канак М. С. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Зазначає, що стороною відповідача не було дотримано вимоги статті 284 ЦПК України у зв`язку з чим суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні заяви про поновлення строку для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Заяви (клопотання) учасників справи

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені судом про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток до їх електронних кабінетів.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України, яким встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантії їх реалізації.

Стаття 126 ЦПК України передбачає наслідки пропущення процесуальних строків . Зокрема, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За загальним правилом пропуск процесуальних строків має наслідком втрату права на вчинення процесуальної дії, а для суду настає обов`язок застосувати передбачені ЦПК України наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Під залишенням документів без розгляду треба розуміти відмову суду давати правову оцінку поданому з пропуском строку документу.

Згідно вимог частини 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Перелік поважності причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Відповідно до статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Отже, законодавець встановив темпоральні обмеження для реалізації відповідачем права на перегляд заочного рішення.

Частинами п`ятою, шостою статті 272 ЦПК України визначено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2024 року у справі № 454/1883/22 (провадження № 14-117цс23) у пунктах 66-70 висловила правовий висновок, що надсилання судового рішення в той чи інший спосіб учаснику справи є процесуальним обов`язком суду. Відомості про вручення (доставлення) рішення суду учаснику справи містяться у розписці про вручення, у повідомленні про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи, у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, а також у документах, визначених пунктами 4, 5 частини шостої статті 272 ЦПК України. У разі відсутності таких відомостей судове рішення вважається не врученим.

З матеріалів справи встановлено, що копія заочного рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2024 року надсилалася відповідачу за адресою місця його реєстрації: АДРЕСА_1 . Однак конверт повернувся до суду першої інстанції 07 листопада 2024 року з довідкою про причини повернення, в якій відмічено графу «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 124). Крім того, до суду першої інстанції повернулися також судові повістки про виклик ОСОБА_1 в суді засідання до суду першої інстанції, а також копія ухвали суду про відкриття провадження із копією позовної заяви (а.с. 38-196, 112).

Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_1 не був повідомлений ані про розгляд справи в суді першої інстанції, ані про ухвалене судом заочне рішення.

Звертаючись 26 червня 2025 року до суду, із заявою про перегляд заочного рішення та із заявою про поновлення строку на такий перегляд, представник відповідача адвокат Костракевич І. В. просила врахувати, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, виконує свій конституційний обов`язок із захисту суверенітету і незалежності Держави Україна. Про ухвалене судом рішення він дізнався лише в травні 2025 року після того, як приватним виконавцем було пред`явлено до військової частини, в якій він проходить службу, постанову про звернення стягнення на його заробітну плату, що в сукупності свідчить про поважність причин пропуску ним процесуального строку.

Відмовляючи у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції вказав на те, що ОСОБА_1 та його представник мали реальну можливість на подання відповідної заяви в межах строку, визначеного статтею 284 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції та вважає його передчасним з огляду на таке.

Так, згідно з військовим квитком серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 взято на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_1 20 квітня 2023 року (а.с. а.с. 152-154, 159-161).

06 червня 2025 року ОСОБА_1 було направлено на оцінювання повсякденного функціонування особи. За результатами такого оцінювання йому було встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, яке пов`язане з проходженням військової служби, терміном на один рік, що підтверджується витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 78/25/3720/В від 03 липня 2025 року (а.с. 191).

Зазначеному передувало звернення у травні-червні 2025 року ОСОБА_1 до різноманітних медичних спеціалістів, зокрема, ортопеда-травматолога, офтальмолога, лікаря сурдолога (а.с.192-196).

14 червня 2025 року ОСОБА_1 уклав із адвокатом Костракевич І. В. договір про надання правничої допомоги № 14-08/21 (а.с. 151, 157, 190).

Отже, враховуючи, що відповідач з 2023 року перебуває на військовій службі, у зв`язку з чим обмежений у доступі до правової допомоги та реалізації принципу рівного доступу до правосуддя, докази отримання ним копії заочного рішення суду в матеріалах справи відсутні, а тому суд уважає, що вказані обставини свідчать про пропуск строку звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду з поважних причин та є підставою для поновлення судом строків, встановлених статтею 284 ЦПК України.

Посилання суду першої інстанції в обґрунтування свого висновку, що навіть якщо брати до уваги, що ОСОБА_1 ознайомився із наявністю заочного рішення у травні 2025 року, то звернення до суду 27 червня 2025 року очевидно перевищує двадцятиденний строк, передбачений частиною третьою статті 284 ЦПК України, апеляційний суд уважає необґрунтованим, оскільки, як встановлено, з консультаційних висновків спеціалістів, ОСОБА_1 у травні-червні 2025 року неодноразово звертався за медичною допомогою, до постановлення судом оскаржуваної ухвали йому було встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, яке пов`язане з проходженням військової служби, що в сукупності ускладнило можливість звернення до суду у спірний період з об`єктивних причин.

Таке суворе застосування судом першої інстанції норм, які визначають процесуальні строки стосовно звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, на думку апеляційного суду, обмежило право заявника на судовий захист, гарантований Конституцією України.

Крім того, апеляційний суду звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20 сформулювала висновок про те, що оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення, є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не без задоволення.

Тобто, вважаючи, що у спірному випадку підстави для поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, відсутні, суд першої інстанції повинен був залишити заяву про перегляд заочного рішення суду без розгляду, а не залишати її без задоволення.

Статтею 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали

Враховуючи наведене, колегія суддів уважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та достатніми для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Костракевич Іванни Василівни задоволити.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 серпня 2025 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 листопада 2025 року.

Суддя-доповідач: Л. В. Василишин

Судді: В. М. Барков

І. О. Максюта