Справа № 524/4473/25
Провадження № 2/536/996/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Веремєєвої О.Р.

представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Факторінгс» за угодою адвоката Меладзе С.О.

представника відповідача ОСОБА_1 за угодою адвоката Дибіна О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми ВКЗ справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Факторінгс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

17 квітня 2025 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Факторінгс», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості посилаючись, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13.11.2012 задоволено частково позов АТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 449 / 06 - Z від 28 вересня 2006 року станом на 07 грудня 2011 року: борг по кредиту на суму 128 505,68 грн., борг по відсоткам за користування кредитом на суму 3 857,12 грн., штраф за порушення сплати заборгованості по кредиту на суму 6 440,10 грн., комісії на суму 7 245,24 грн., всього заборгованості за кредитом на загальну суму 146 048, 14 грн та у повернення сплаченого судового збору в розмірі 1 460, 48 грн. Відмовлено ПАТ КБ «Надра» у задоволенні позову в частині вимог про стягнення пені за порушення сплати боргу за кредитним договором на суму 1 939,71 грн. 05 вересня 2013 року Автозаводським районним судом м. Кременчука було видано виконавчий лист по справі, який у подальшому був пред`явлений на виконання до Автозаводського ВДВС Кременчуцького міського управління юстиції та не виконаний, кошти відповідачкою не повернуто, отже має місце тривале порушення зобов`язання з повернення кредитору грошових коштів. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12.05.2021 замінено первісного стягувача ПАТ «Комерційний Банк «Надра» у виконавчому провадженні стосовно боржника ОСОБА_1 з примусового виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13 листопада 2012 року на його правонаступника ТОВ «ФК «Факторінгс». Враховуючи, що відповідачка після прийняття рішення суду не повернула грошові кошти в сумі 147 508 грн 62 коп, вважає, що має право в відповідності до положень ст.625 ЦК України на нарахування інфляційних втрат та 3 % річних за період з 12.03.2017 по 01.10.2021, що є мірою відповідальності відповідачки за прострочення виконання нею грошового зобов`язання.

Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Факторінгс» 3 % річних в сумі 20 174 грн 33 коп та інфляційні втрати в сумі 64 237 грн 98 коп, а всього: 84 412 грн 31 коп.

У відзиві на позовну заяву представник відповідачки адвокат Дибін О.Ю. вказує, що відповідачка позов не визнає, вважає, що позивачем подано позов з пропуском позовної давності та не дотриманням вимог ст. 625 ЦК України, оскільки станом на день його подання кредитний договір припинив свою дію, а строк позовної давності сплив, 3% річних та суми інфляційних втрат нараховані незаконно і з вказаним розрахунком вони не погоджуються. Вказує, що згідно з витягом з Державного реєстру речових прав від 09.07.2025 ОСОБА_1 не є власником іпотечного майна починаючи з 01.10.2021, а власником повної частки квартири є позивач, яким повністю і погашено прострочену заборгованість відповідачки за кредитом. Просив застосувати строк позовної давності та закрити провадження по справі.

У відповіді на відзив позивач вказує, що відповідачка та її представник помилково трактують поняття строку кредитування та строку дії кредитного договору, грошове зобов`язання за кредитним договором нею не виконано і вона не спростовує вказаний факт, 3 % річних та сума інфляційних втрат нараховані за тривале невиконання саме судового рішення від 13.11.2012 на суму 147 508 грн 62 коп і позивач має право на подачу позову про таке стягнення у будь-який час до моменту виконання боржником судового рішення. Зазначає, що на період дії карантину законодавець звільнив позичальника від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за прострочення платежів за кредитами (позиками), однак не звільнив від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України.

31 липня 2025 року позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, де просить стягнути з відповідачки 3 % річних в сумі 19 919 грн 73 коп за період з 02.04.2017 по 01.10.2021 та інфляційні втрати в сумі 60 493 грн 93 коп, а всього 80 413 грн 66 коп.

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Факторінгс» адвокат Меладзе С.О. в судовому засіданні позов підтримала з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так як це викладено в позові.

Представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Дибін О.Ю. в судовому засіданні позов не визнав з підстав та обставин, викладених ним у відзиві.

Суд, заслухавши пояснення уповноважених представників сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.

Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 Цивільного кодексу України).

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Установлено, що 28 вересня 2006 року між АТ КБ «Надра» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 449 /06 Z згідно якого банк надав останній кредитні кошти в розмірі 19 500 доларів США на термін до 28 вересня 2016 року зі сплатою 11 % річних. В забезпечення виконання грошового зобов`язання укладений договір іпотеки № 449 /06 Z, який був посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г., зареєстрованим в реєстрі за № 9010. Предметом іпотеки є трикімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 59,3 кв.м, житловою площею 40,4 кв.м. Стаття 5 договору іпотеки містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття у власність предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання в цілому або в тій чи іншій його частині, а також у випадку порушення іпотекодавцем будь-яких зобов`язань за цим договором або будь-яких гарантій та запевнень, наданих іпотеко держателю за цим договором.

АТ КБ «Надра» свої зобов`язання перед відповідачкою виконав, надавши їй грошові кошти, відповідачка ОСОБА_1 умов кредитного договору не виконала, кредитні кошти в обумовлені строки не повернула.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13.11.2012 задоволено частково позов АТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 449 / 06 - Z від 28 вересня 2006 року станом на 07 грудня 2011 року: борг по кредиту 128 505,68 грн., борг по відсоткам за користування кредитом 3 857,12 грн., штраф за порушення сплати заборгованості по кредиту 6 440,10 грн., комісії 7 245,24 грн., всього заборгованості за кредитом 146 048, 14 грн та у повернення сплаченого судового збору 1 460, 48 грн.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12.05.2021 замінено первісного стягувача ПАТ «КБ «Надра» у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13 листопада 2012 року на його правонаступника ТОВ «ФК «Факторінгс».

23.07.2020 ТОВ «ФК «Факторінгс» направило ОСОБА_1 повідомлення про відступлення за вих. №41 від 22.07.2020, вимогу/іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості за вих. №43 від 22.07.2020, повідомлення про відступлення за вих. № 40 від 22.07.2020, а також вимогу/іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості за вих. №42 від 22.07.2020.

01.09.2020 ТОВ «ФК «Факторінгс» повторно направило ОСОБА_1 повідомлення про відступлення за вих. № 38/09 від 01.09.2020, а також вимогу/іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості за вих. № 40/09 від 01.09.2020, повідомлення про відступлення за вих. № 37/09 від 01.09.2020, а також вимогу/іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості за вих. № 39/09 від 01.09.2020.

Рішення суду відповідачкою ОСОБА_1 не виконано, заборгованість не погашено ні первісному кредитору, ні його правонаступникам, доказів на спростування зазначеної обставини нею не надано.

01 жовтня 2021 року позивачем звернуто стягнення на предмет іпотеки, відповідно до умов договору іпотеки від 28.09.2016, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г. за реєстровим № 9010, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , належну відповідачці ОСОБА_1 для задоволення вимог ТОВ «ФК «Факторінгс» за кредитним договором від 28.09.2016 (в іноземній валюті), що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 09.07.2025.

Таким чином 01.10.2021 прострочена заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором є погашеною.

Згідно із частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

До того ж у силу вимог частини першої статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений у силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Такий висновок наведено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19 )звернула увагу на те, що інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою.

Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 657/1024/16-ц (провадження № 14-5цс23) зауважила, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) вказала, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Статтею 256 Цивільного кодексу України унормовано, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За приписами статті 257 Цивільного кодексуУкраїни загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 Цивільного кодексуУкраїни).

Аналіз змісту статей 256, 257 та 261 Цивільного кодексу України в їх сукупності і взаємозв`язку дозволяє зробити висновок, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Як указала Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19), невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 Цивільного кодексу України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Таким чином, з огляду навищенаведені правові висновки право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних мало б обмежуватися останніми трьома роками, які передували поданню такого позову. Водночас під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на всій території України було встановлено карантин.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-IX) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX.

Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року.

Поряд із цим Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року.

Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХнабрав чинності 30 січня 2024 року.

Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився і такий стан триває дотепер.

Отже, оскільки в цій справі станом на 02 квітня 2020 року позовна давність для стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних не спливла, то перебіг цього строку є зупиненим і дотепер (внаслідок продовження на строк дії карантину та воєнного стану й подальшого зупинення його перебігу на строк дії воєнного стану).

За таких обставин звернення до суду з позовними вимогами про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, нарахованих за період з 02 квітня 2017 року по 01 жовтня 2021 року (до реєстрації права власності позивачем на предмет іпотеки), тобто без обмеження останніми трьома роками, що передували подачі позову, є обґрунтованим.

Доводи представника відповідачки про безпідставність нарахування позивачем інфляційних втрат та трьох процентів річних протягом зазначеного періоду спростовуються викладеними висновками.

Як слідує з наданого позивачем розрахунку заборгованості, який судом перевірений, визнаний правильним та не спростований відповідачкою, 3% річних та інфляційні втрати за період з 02.04.2017 по 01.10.2021 становлять 80 413 грн 66 коп, а саме: 3% річних сумі 19 919 грн 73 коп, інфляційні втрати в сумі 60 493 грн 93 коп.

Отже, позовні вимоги законні та обґрунтовані, підтверджені належними доказами і тому суд їх задовольняє.

Так як позов задоволено, то в відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідачки понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028 грн, що підтверджено документально.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись статтями 13, 81, 141, 259, 263-265, 279 ЦПК України, на підставі ст. 525, 526 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Факторінгс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Факторінгс» (49000, м. Дніпро, Узвіз Крутогірний, буд.15А, ) 3 % річних в сумі 19 919 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять) грн 73 коп, інфляційні втрати в сумі 60 493 (шістдесят тисяч чотириста дев`яносто три) грн 93 коп, а всього: 80 413 (вісімдесят тисяч чотириста тринадцять) грн 66 коп та судовий збір в сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

СуддяС. М. Клименко

Повний текст судового рішення складено 26.11.2025.