Справа № 214/2049/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області розглянувши матеріали справи 214/2049/25 за зустрічною позовною заявою поданою представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про припинення права власності на частку спільної сумісної власності та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , звернулась до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просить суд: припинити право власності ОСОБА_3 на частку та її частку у спільному майні квартири АДРЕСА_1 ;

визнати за ОСОБА_4 право власності на часку у спільному майні квартири АДРЕСА_1 , право власності на які належало ОСОБА_3 ;

стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості частки та частки у спільному майні квартири АДРЕСА_1 у розмірі 173 343,00 грн.

Дослідивши матеріали зустрічної позовної заяви, суддя приходить до висновку, що вона підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Суд зауважує, що визначення ціни позову майнового характеру є обов`язковою вимогою до позовної заяви, і процесуальний закон не передбачає підстав звільнення позивача від його виконання. Така вимога корелює з приписами Закону України «Про судовий збір», відповідно до яких сума судового збору, яка підлягає сплаті у позовах майнового характеру визначається виходячи саме із ціни позову.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

За змістом п п. 2 та 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна, а у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Відповідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав, та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно з ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав, та професійну оціночну діяльність в Україні» суб`єктами оціночної діяльності є, зокрема, суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Відповідно ч.1 ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав, та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

Відповідно ч.1, 2 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав, та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Долучені до позовної заяви документи не містять інформації про вартість об`єкту нерухомого майна домоволодіння станом на дату звернення до суду з зустрічними позовними вимогами.

Для визначення ціни позову позивачу слід долучити до позовної оцінку вартості майна станом на час звернення до суду, чи інший доказ про його вартість та визначити дійсну ціну позову у відповідності до ч. 2 ст.176 ЦПК України, розрахувати суму судового збору, яка підлягає сплаті та надати докази сплати судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви, немайнового характеру, яка подана фізичною особою складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви, майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 1 % ціни позову, але не менш 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 3 абз. 1 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних вимог майнового та немайнового характеру.

Як вбачається, зустрічна позовна заява містить дві майнові вимоги (визнання права власності та стягнення компенсації за відхилення від ідеальних часток під час поділу майна) та одну немайнову (припинення права спільної часткової власності), а позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1386 грн. 74 коп.

Таким чином, позивачем судовий збір сплачено не в повному обсязі. Відтак позивачу потрібно доплатити судовий збір за одну майнову та одну не майнову вимоги по 968,40 за кожну (за умови звернення до суду через ситсему "Електронний суд") або 1211,20 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суддя зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», про те, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти («Kreuz v. Poland» № 28249/95).

Отже, встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно усунути зазначені недоліки.

На підставі ст. 185 ч.1 ЦПК України заява підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення вищевказаних недоліків з роз`ясненням того, що в разі їх не усунення у встановлений судом термін заява буде визнана неподаною та повернута заявнику.

Відповідно до вищевикладеного та вимог ч. 1 ст. 185 ЦПК України позовна заява має бути залишена без руху.

З огляду на вищезазначене, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням представнику позивача строку для усунення недоліків позовної заяви

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Зустрічну заяву подану представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про припинення права власності на частку спільної сумісної власності та визнання права власності- залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали виправити зазначені в ухвалі недоліки.

Роз`яснити, що у разі невиконання нею зазначених вимог ухвали в наданий строк, заява буде визнана неподаною та повернута.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Ухвала набирає сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Чернова