Справа № 159/2516/25
Провадження № 2/159/1095/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Чалого А.В.,

секретаря судового засідання Конашук М.А.,

представників позивача Філончук Н.В., Самчука Ю.О.,

відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду м. Ковель в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Поворської сільської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

23.04.2025 до суду надійшла позовна заява в якій позивач просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнути з ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 від усіх доходів з моменту пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відомості про батька згідно Витягу з ДРАЦС від 15.03.2025 внесені на підставі ст. 135 СК України. Наказом начальника служби у справах дітей Поворської сільської ради від 27.01.2022 «Про взяття дитини на облік» ОСОБА_2 взято на облік Служби у справах дітей як такого, що опинився в складних життєвих обставинах. З моменту взяття дитини на облік службою у справах дітей неодноразово складалися акти обстеження умов проживання та оцінювалися потреби сім`ї шляхом складання відповідних актів та проводилася з відповідачкою робота щодо необхідності працевлаштування, покращення умов проживання дитини, дотримання санітарних вимог в помешканні тощо. Умови проживання відповідачки з сином не задовільні. В будинку брудно, розкидані речі, двір у смітті. В літній кухні безлад. Дитина продуктами харчування, іграшками та ліжком забезпечена. Позивачка притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Згідно характеристики наданої директором ліцею відносно ОСОБА_2 , останній має початковий рівень навчальної діяльності, фрагментарно відтворює незначну частину навчального матеріалу, має нечіткі уявлення про об`єкт навчання. Мовлення не виразне, соціально-побутові навички недостатньо сформовані. Дитина одягається по сезону, але не охайно, має шкільне приладдя. Вихованням дитини займалася мама. З кінця 2024 року догляд за дитиною було покладено на бабусю ОСОБА_3 . З II семестру дитина не відвідує заняття по підготовці до школи по даний час. Службою у справах дітей з відповідачкою проводилися неодноразові профілактичні бесіди щодо недопущення ухилення від виконання батьківських обов`язків. Комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Поворської сільської ради прийнято рішення про доцільність позбавлення позивачки батьківських справ відносно свого малолітнього сина ОСОБА_2 .

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.04.2025 позовну заяву залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 175 ЦПК України та надано позивачу строк для усунення недоліків.

07.05.2025 надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 10.07.2025.

Ухвалою суду від 10.07.2025 підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

05.08.2025 судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідачки.

15.09.2025 судове засідання відкладено за клопотанням відповідачки.

13.10.2025 судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідачки.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_4 , Самчук Ю.О. позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, просили суд позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_2 .

В судовому засіданні відповідачка позовні вимоги не визнала та пояснила, що виконує свої батьківські обов`язки, проживає разом з сином, доглядає, матеріально забезпечує, бере участь у його вихованні. Просила не позбавляти її батьківських прав.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , яке видане 04.10.2019 виконавчим комітетом Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України № 9 від 15.03.2025, відомості про батька дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , записані відповідно до частини 1 статті 135 СК України (зі слів матері).

Наказом Служби у справах дітей Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області №4 від 27.01.2022 малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , взято на облік, як такого, що опинився в складних життєвих обставинах.

Відповідно до наданої характеристики на малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній відвідує підготовчу групу з вересня 2024 року, має початковий рівень навчальної діяльності, фрагментно відтворює незначну частину навчального матеріалу, має нечіткі уявлення про об`єкт вивчення. Увага недостатньо стійка. Мовлення не виразне, є порушення звукової вимови. Соціально-побутові навички недостатньо сформовані. ОСОБА_3 вдягнений по сезону, але не охайний. Шкільним приладдям забезпечений, харчується в ліцеї за батьківські кошти. Стосунки з однолітками приязні. До вчителів та дорослих ставиться з повагою. Вихованням хлопчика займається мама. З початку навчального року мама відвідувала заняття, допомагала дитині адаптуватись до нового середовища. У І семестрі ОСОБА_3 пропустив багато занять. Зі слів матері він часто хворів. У II семестрі жодного разу не був у ліцеї. На телефонні дзвінки мама не відповідає.

З Актів обстеження житлових умов проживання № 10 від 24.01.2025, № 47 від 10.11.2022, №9 від 09.02.2024, №42 від 28.08.2023 №61 від 30.11.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що за даною адресою проживають ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 , умови проживання незадовільні, в кімнатах брудно, неприємний запах, розкиданий брудний одяг. Продуктами сім`я забезпечена. Матір сама виховує сина, проте часто залишає дитину з бабусею, не працює. Із ОСОБА_1 проведено профілактичні бесіди про належне виховання дитини та дотримання порядку в будинку.

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.03.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП з накладенням на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850, 00 гривень.

Відповідно до Висновку комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Поворської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_1 щодо її малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який затверджений Рішенням виконавчого комітету Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області №3/6 від 28.03.2025, останню доцільно позбавити батьківських прав відносно свого малолітнього сина.

Оцінюючи аргументи сторін суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частина 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Стаття 166 СК України передбачає, що позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

У рішенні по справі "Мамчур проти України" від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 заперечує проти позову щодо позбавлення її батьківських прав по відношенню до сина, приймає участь у його вихованні, намагається створити йому всі необхідні умови для гармонійного розвитку, поліпшити умови проживання в силу своїх можливостей.

З огляду на вказане суд вважає, що позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено.

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд зазначає, що лише самого висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав та встановлення факту неналежного виконання матір`ю свого обов`язку щодо виховання дитини, згідно із положеннями діючого в Україні сімейного законодавства, є недостатнім для позбавлення особи батьківських прав.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

За вказаних обставин, а також приймаючи до уваги висловлене відповідачкою бажання змінити своє ставлення до виховання малолітнього сина у бік їх покращення та врахувавши, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для застосування до відповідачки крайнього заходу впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків, що є способом захисту прав та інтересів дітей, якою є позбавлення батьківських прав.

Разом з тим, з метою захисту інтересів малолітньої дитини, з урахуванням характеру особи матері, а також інших конкретних обставин справи, суд вважає необхідним попередити ОСОБА_1 про неприпустимість в подальшому порушення з її боку батьківських обов`язків щодо малолітнього сина, необхідності змінити ставлення до його виховання, та про можливі наслідки у разі неналежного виконання батьківських обов`язків - позбавлення батьківських прав, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до задоволених вимог, в розмірі 605,60 гривень.

Керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 141, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Попередити ОСОБА_1 про неприпустимість в подальшому порушення з її боку батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та про можливі наслідки у разі неналежного виконання батьківських обов`язків - позбавлення батьківських прав.

На орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області покласти контроль за виконанням ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605грн (шістсот п`ять грн. 60 коп.).

Позивач Орган опіки та піклування виконавчого комітету Поворської сільської ради, місцезнаходження: вул. Київська, 39, с. Поворськ, Ковельський район, Волинська область, .

Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 17.11.2025.

Головуючий:А. В. ЧАЛИЙ