Дата документу 05.11.2025 Справа № 760/6432/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 760/6432/24 Головуючий у 1-й інстанції: Швець О.В.
Провадження № 22-ц/807/1398/25 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Онищенка Е.А.,

Полякова О.З.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Чекменьова Дениса Миколайовича на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 травня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Чекменьова Д.М. звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, була евакуйована та перемістилась до міста Києва у 2022 році разом зі своїм сином з міста Донецьк.

Вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Донецьк, що підтверджується свідоцтвом про народження від 18.04.2009 серії НОМЕР_1 .

Внаслідок вторгнення російської федерації, з 2014 року місто Донецьк відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

13.11.2023 року вона звернулася до Солом`янського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області для заміни паспорту у формі книжечки на паспорт в формі ID-картки. Під час оформлення заміни паспорту в неї працівниками ДМС було вилучено діючий паспорт громадянина України, що підтверджується довідкою від 13.11.2023 № 9837799, виданою Солом`янським відділом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області.

У оформленні паспорта громадянина України їй було відмовлено, оскільки дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави, органів місцевого самоврядування або підприємств, установ та організацій, не підтверджують надану заявником інформацію (пункт 3 пункту 100 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 № 302).

Зазначає, що на підтвердження своєї особи в неї також є в наявності свідоцтво про народження її сина, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак вказане свідоцтво видане Донецькою народною республікою.

Встановити її особу на підставі показів свідків не є можливим, адже всі вони проживають на цей час в м. Донецьк, який є окупованою територією.

Водночас, для підтвердження особи у заявниці наявна копія сторінки її паспорту, де міститься її фотографія, яка співпадає з фотографією в довідці від 13.11.2023 №9837799, виданою Солом`янським відділом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області.

Згідно відповіді від Державної податкової служби України від 29.02.2024 №1328/ж/99-00-12-04-02-09 у 2001 році заявницю було зареєстровано в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків за номером НОМЕР_2 .

З огляду на вищевикладене, представник ОСОБА_1 адвокат Чекменьов Д.М. просив суд встановити особу заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецьк Донецької області, Україна.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 травня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Чекменьова Д.М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалите нове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що ОСОБА_1 після евакуації у 2022 році перемістилась до міста Києва.

Заявниця була доправлена до ДМС для заміни паспорту у формі книжечки на паспорт в формі ID-картки. Під час оформлення заміни паспорту в неї працівниками ДМС було вилучено діючий паспорт громадянина України, що підтверджується довідкою від 13.11.2023 № 9837799, виданою Солом`янським відділом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області.

Внаслідок вторгнення російської федерації, з 2014 року місто Донецьк відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У зв`язку із цим, 13.11.2023 вона звернулася до Солом`янського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області із заявою про оформлення паспорта громадянина України. Проте їй було відмовлено, оскільки дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави, органів місцевого самоврядування або підприємств, установ та організацій, не підтверджують надану заявником інформацію.

Таким чином, через неможливість ДМС отримати відповідь на запит щодо видачі вилученого паспорту заявниці, у зв`язку з окупацією території, на якій свого часу видавався паспорт громадянина України, їй було відмовлено у видачі паспорту громадянина України у формі ID-картки та повідомлено про можливість проведення ідентифікації у встановленому законом порядку.

Зауважує, що суд дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_1 не було відмовлено в оформленні паспорта, та не зазначено необхідності встановлення особи за допомогою судового рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а було рекомендовано у разі усунення обставин, у зв`язку з якими було відмовлено в оформлені паспорта громадянина України, звернутись з повторною заявою про його видачу.

Вказує, що такий висновок не відповідає матеріалам справи, оскільки зі змісту листа Відділу оформлення документів № 4 Управління оформлення документів, що підтверджують громадянство України, Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області чітко вбачається, що було розглянуто звернення щодо оформлення видачі паспорта громадянина України, проте в оформленні паспорта було відмовлено.

Звертає увагу, що судом першої інстанції не було враховано, що заявниця не може вплинути на наповнення реєстрів та баз даних, доступ до картотек та даних обліку на окупованій території, а також отримання таких відомостей органами ДМС. Отже, відносно заявниці була проведена процедура встановлення особи та відмовлено в оформлені паспорта громадянина України. Таким чином, заявниця вичерпала усі доступні позасудові процедури для встановлення особи та оформлення паспорта громадянина України та отримала відмову. Зазначене в силу ст. 318 ЦПК України є належним доказом неможливості встановлення особи в позасудовому порядку та свідчить про безпідставний висновок суду про передчасність звернення з заявою про встановлення юридичного факту до суду та не вичерпання усіх засобів встановлення особи.

Зауважує, що встановлення особи на підставі показань членів сім`ї або сусідів на підставі абзацу 3 п. 43 Порядку провадиться виключно в разі обміну паспорта у випадку, зазначеному в підпункті 5 пункту 6 цього Порядку, тобто непридатності паспорта для подальшого використання. В той час як заявниця зверталась відповідно до підпункті 7 пункту 6 цього Порядку - наявності в особи паспорта зразка 1994 року (за бажанням). У ОСОБА_1 відсутні живі родичі, а сусіди проживають на даний момент в місті Донецьк, що є тимчасово окупованою територією, та зв`язок з ними втрачено.

Від представника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Вахненка С.В. на адресу апеляційного суду надійшов відзив, у якому вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін. Зазначає, що викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , її представника адвоката Чекменьова Д.М., представника заінтересованої особи Вахненка С.В., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вище вимогам закону не відповідає.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не було відмовлено в оформленні паспорта, та не зазначено необхідності встановлення особи за допомогою судового рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а було рекомендовано у разі усунення обставин, у зв`язку з якими було відмовлено в оформлені паспорта громадянина України, звернутись з повторною заявою про його видачу. Суд вважав передчасним звернення заявниці до суду за встановленням її особи, так як в порядку проведення адміністративної процедури не вичерпані усі засоби встановлення її особи.

Проте, з такими висновками суду погодитися не можна з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно довідки №9837799 від 13.11.2023 Солом`янського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області, виданої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Україна, Донецька область, м. Донецьк, місце проживання: АДРЕСА_1 , у неї вилучено паспорт громадянина України НОМЕР_3 , дата видачі: 01.07.2009, виданий Новоазовським РВ ГУМВС України в Донецькій області.

В матеріалах справи також наявна копія сторінки паспорту громадянина України серія НОМЕР_4 , виданого 01.07.2009 Новоазовським РВ ГУМВС України в Донецькій області, де міститься фотографія заявниці.

У Листі Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Управління оформлення документів, що підтверджують громадянство України, Відділу оформлення документів №4 Державної міграційної служби України від 29.11.2023 року зазначено, що оскільки дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек не підтверджують надану заявником інформацію, відповідно до вимог підпункту 3 пункту 100 ПКМУ 302, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС має право відмовити особі в оформленні або видачі паспорта громадянина України. Одночасно зазначено, що у разі усунення обставин, у зв`язку з якими заявниці було відмовлено в оформлені паспорта громадянина України, вона має право звернутись з повторною заявою про його видачу.

Згідно відповіді Державної податкової служби України від 29.02.2024 №1328/ж/99-00-12-04-02-09 у 2001 році заявницю було зареєстровано в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків за номером НОМЕР_2 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 (повторне), виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області 18 квітня 2009 року, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Донецьк Пролетарський район Донецька область.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.ч. 2, 7 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Перелік фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, міститься у ч. 2 ст. 293 ЦПК України, зокрема встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як зазначалося вище, відмова заявниці в оформлені паспорта громадянина України ґрунтується на пп. 3 п. 100 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 302, а саме дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави, органів місцевого самоврядування або підприємств, установ та організацій, не підтверджують надану заявником інформацію.

Пункт 81 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 302, зазначає, що у разі коли картотеки заяв про видачу паспорта територіального підрозділу ДМС не збереглися, відсутня будь-яка інформація в наявних даних обліку територіального органу ДМС, проводиться процедура встановлення особи відповідно до пункту 43 цього Порядку.

Встановлення особи в порядку, визначеному в абзаці третьому пункту 43 цього Порядку, проводиться в разі обміну паспорта у випадку, зазначеному в підпункті 5 пункту 6 цього Порядку.

Відповідно підпункті 5 пункту 6 цього Порядку обмін паспорта здійснюється у разі: непридатності паспорта для подальшого використання (паспорт/фотокартка має пошкодження (та/або відсутня його/її частина), що не дають змогу візуально ідентифікувати особу, прочитати прізвище, власне ім`я, по батькові, дату та місце народження, ким виданий паспорт, підпис посадової особи та дату видачі, пошкодження перфорованої серії та номера, що не дають змогу встановити реквізити паспорта, виправлення, зокрема внесення змін до персональних даних особи/найменувань органу/штампа/печатки, пошкодження, які блокують можливість зчитування, а також внесення змін до інформації безконтактного електронного носія).

Пункт 43 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 302, встановлює, що у разі неподання особою, яка досягла 18-річного віку, документів з фотокартками, проводиться процедура встановлення особи шляхом надсилання запитів щодо перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до Мін`юсту, територіальних органів Національної поліції, ДПС, навчальних закладів, військових частин, територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, установ виконання покарань, для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотокартки особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник.

Одночасно проводиться перевірка за даними обліку територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС. Перевірка стосовно осіб, які проживають на тимчасово окупованій території України проводиться, зокрема, за даними Державного реєстру виборців шляхом надсилання запитів до відповідних відділів ведення Державного реєстру виборців.

Пункт 82 цього Порядку визначає, що за результатами проведення процедури встановлення особи, підтвердження факту видачі паспорта зразка 1994 року, перевірки факту належності до громадянства України особи, яка набула громадянство України відповідно до статті 6 Закону України "Про громадянство України", працівник територіального підрозділу ДМС складає висновок за встановленою МВС формою, який затверджується керівником територіального органу ДМС або його заступником, та приймає рішення про оформлення паспорта або про відмову в його оформленні.

Якщо за результатами проведення процедури встановлення особи її не було встановлено, приймається рішення про відмову в оформленні паспорта особі, яке доводиться до відома заявника в порядку і строки, встановлені законодавством, із зазначенням підстав відмови.

Таким чином, в разі не збереження картотек та даних обліку здійснюється процедура встановлення особи, як складова розгляду заяви про оформлення паспорта громадянина України. Така процедура відбувається шляхом подання запитів органом ДМС до вищевказаних реєстрів та баз даних, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, а також до Державного реєстру виборців з урахуванням усіх відомостей, які зміг повідомити заявник. Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 302, не передбачає подання заявником додаткових заяв в межах заяви про оформлення паспорта громадянина України для проведення встановлення особи органами ДМС за визначеною у Порядку процедурою.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що заявниця не може вплинути на наповнення реєстрів та баз даних, доступ до картотек та даних обліку на окупованій території, а також отримання таких відомостей органами ДМС. Отже, відносно заявниці була проведена процедура встановлення особи та відмовлено в оформлені паспорта громадянина України. Таким чином, заявниця вичерпала усі доступні позасудові процедури для встановлення особи та оформлення паспорта громадянина України та отримала відмову. Як зазначає заявниця, у неї відсутні живі родичі, а сусіди проживають на даний момент в місті Донецьк, що є тимчасово окупованою територією, та зв`язок з ними втрачено.

Зазначене свідчить про неможливість встановлення особи в позасудовому порядку та спростовує висновок суду першої інстанції про передчасність звернення з заявою про встановлення юридичного факту до суду та не вичерпання усіх засобів встановлення особи.

Крім того, встановлення особи на підставі показань свідків на підставі абзацу 3 п.43 Порядку провадиться виключно в разі обміну паспорта у випадку, зазначеному в підпункті 5 пункту 6 цього Порядку, тобто непридатності паспорта для подальшого використання. В той час як заявниця зверталась відповідно до підпункті 7 пункту 6 цього Порядку - наявності в особи паспорта зразка 1994 року (за бажанням).

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно зазначеного Порядку рішення суду про встановлення особи для оформлення паспорта подається особами, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи.

Відповідно до п. 43, 44 Порядку № 302 за результатами проведення процедури встановлення особи, підтвердження факту державної реєстрації народження, а також перевірки факту належності особи до громадянства України працівником територіального підрозділу ДМС складається висновок за встановленою МВС формою, який затверджується керівником територіального органу ДМС або його заступником. Якщо за результатами проведення зазначеної процедури особу не встановлено, приймається рішення про відмову особі в оформленні паспорта, яке доводиться до відома заявника в порядку, передбаченому пунктами 100 і 101 цього Порядку.

Згідно ст. 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» якщо особу не буде ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи, строк якої не перевищує двох місяців. У разі неможливості встановити особу протягом зазначеного строку особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи, прийняття відповідного рішення суду документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що особа може звернутися до суду із заявою про встановлення особи за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, у разі, якщо особу не було встановлено за результатами проведеної ДМС процедури встановлення особи згідно п.п. 43, 44 Порядку № 302, ст. 10 зазначеного Закону.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів дійшла висновку про встановлення факту того, що заявниця є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою м. Донецьк Донецької області, Україна, згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 (повторне), виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області 18 квітня 2009 року; довідки №9837799 від 13.11.2023 Солом`янського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області, про вилучення у заявниці паспорта громадянина України НОМЕР_3 , дата видачі: 01.07.2009, виданий Новоазовським РВ ГУМВС України в Донецькій області; копії паспорту громадянина України серія НОМЕР_4 , виданого 01.07.2009 Новоазовським РВ ГУМВС України в Донецькій області, де міститься фотографія заявниці: відповіді Державної податкової служби України від 29.02.2024 №1328/ж/99-00-12-04-02-09, згідно якої у 2001 році заявницю було зареєстровано в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків за номером НОМЕР_2 .

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

З урахуванням наведених мотивів колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити постанову про задоволення заяви ОСОБА_1 .

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

В контексті вказаної практики колегія суддів вважає обґрунтування цієї постанови достатнім.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Чекменьова Дениса Миколайовича задовольнити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 травня 2025 року у цій справі скасувати та ухвалити постанову наступного змісту.

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити особу заявниці, а саме що вона є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою м. Донецьк Донецької області, Україна.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 17 листопада 2025 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: Е.А. Онищенко

О.З. Поляков