Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.
У Х В А Л А

25 листопада 2025 року місто Київ

справа № 940/205/20

провадження№ 22-ц/824/18825/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

вирішуючи питання про відкриття провадження за апеляційною скаргою Державної іпотечної установи на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 3 жовтня 2022 року у справі запозовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 3 жовтня 2022 року позовну заяву Державної іпотечної установи залишено без розгляду.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач Державна іпотечна установа подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі позивач заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду.

В обґрунтування клопотання зазначав, що повний текст оскаржуваної ухвали від 3 жовтня 2022 року було отримано апелянтом 16 листопада 2023 року, а тому останнім днем для подачі апеляційної скарги вважав 1 грудня 2023 року. У зв`язку з цим, просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду, оскільки такий пропущений з поважних причин. Також посилався на введення на території України карантину пов`язаного з Covid-19 та воєнного стану.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 січня 2024 року позивачу Державній іпотечній установі поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 3 жовтня 2022 року та відкрито провадження у справі.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року апеляційну скаргу Державної іпотечної установи задоволено. Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 3 жовтня 2022 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Верховного суду від 8 жовтня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Київського апеляційного суду від 16 січня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року скасовано, а справу передано до цього суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

4 листопада 2025 року з Касаційного цивільного суду до Київського апеляційного суду надійшли матеріали цивільної справи № 940/205/20.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що підстави для відкриття апеляційного провадження у справі відсутні, виходячи з наступного.

В лютому 2020 року позивач Державна іпотечна установа звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив: стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором №02-06-И/34 від 7 грудня 2006 року, що складає 1033320,24 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 3 жовтня 2022 року позовну заяву Державної іпотечної установи залишено без розгляду.

В матеріалах справи міститься клопотання позивача від 26 листопада 2021 року про розгляд підготовчого судового засідання без участі представника позивача, з проханням повідомити про час та дату розгляду справи (том 1 а.с. 209).

Відповідно до ч. 6, п. 2 ч 8 ст. 128 ЦПК України (в редакції чинній станом на день надсилання позивачу судової повістки судом першої інстанції) судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи.

Згідно довідки про доставку електронного листа, судова повістка в судове засідання, призначене на 3 жовтня 2022 року, була надіслана Державній іпотечній установі на офіційну електронну пошту 8 липня 2022 року.

Також а матеріалах справи міститься довідка про те, що фіксування судового процесу не здійснювалось, у зв`язку із неявкою у судове засідання учасників справи.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції залишив без розгляду позовну заяву Державної іпотечної установи на підставі ч. 5 ст. 223 ЦПК України - у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки.

Шевченківським районним судом міста Києва забезпечено надання загального доступу оскаржуваної ухвали 7 жовтня 2022 року.

Відомостей щодо направлення судом першої інстанції копії оскаржуваної ухвали позивачу, матеріали справи не містять.

Державною іпотечною установою подано заяву про видачу копії ухвали від 3 жовтня 2022 року, що зареєстрована судом першої інстанції 21 березня 2023 року та 16 листопада 2023 року. Також в матеріалах справи міститься розписка, датована 16 листопада 2023 року про отримання відповідної копії представником позивача.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, неабсолютне і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження слід застосовувати з правомірною метою та досягати пропорційності між застосованими засобами та поставленого метою (див. mutatis mutandis рішення у справі «Volovik v. Ukraine» від 6 грудня 2007 року, заява № 15123/03, § 55).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Тобто парламент імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку. Тому у випадку такого оскарження слід з`ясовувати дотримання умов, передбачених частиною другою статті 358 ЦПК України, а саме: а) чи подала апеляційну скаргу особа, не повідомлена про розгляд справи або не залучена до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; б) чи пропущений строк на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 4 червня 2025 року у справі № 477/735/16-ц).

З наведеного вбачається, що з апеляційною скаргою позивач звернувся до Київського апеляційного суду 29 листопада 2023 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження терміном понад 1 рік з дня постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали 3 жовтня 2022 року.

В обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду, як на обставини непереборної сили, позивач посилався на запровадження карантинних обмежень у зв`язку з поширення короновірусної хвороби Covid-19 з 12 березня 2020 року до літа 2023 року та введення воєнного стану на території України з 24 лютого 2022 року.

Колегія суддів звертає увагу, що саме по собі введення воєнного стану та запровадження карантину без доведення взаємозв`язку неможливості саме позивачем звернутись до суду з апеляційною скаргою - не може вважатись поважною причиною пропуску визначеного законом строку для оскарження ухвали суду.

Посилання апелянта на неотримання копії судового рішення після його складення також не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, враховуючи наступне.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо при цьому не завдається шкоди самій суті права і переслідується легітимна мета за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами вимоги щодо строків оскарження судових рішень.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм в тому числі і процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначав, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства, які призначені для належного відправлення правосуддя та забезпечення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України (заява № 19164/04) від 21 жовтня 2010 року, пункт 47).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03) 03 квітня 2008 року, вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41 рішення).

Особою, неповідомленою про розгляд справи, не можна вважати ту, яка ініціювала такий розгляд, тобто позивача, який подав позовну заяву, на підставі якої суд відкрив провадження. Частина друга статті 358 ЦПК України не передбачає, що для її застосування слід враховувати дату внесення судом першої інстанції рішення до Єдиного державного реєстру судових рішень. Відсутність у цьому рішенні вказівки на дату складання його повного тексту та несвоєчасне надіслання оскарженого судового рішення до вказаного реєстру за умови, що учасник справи (зокрема позивач), який подав апеляційну скаргу, знав про розгляд справи, не є перешкодою для отримання цією особою у розумний строк інформації про стан відомого їй судового провадження та не підтверджує наявність випадків, передбачених у частині другій статті 358 ЦПК України (див. постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 4 листопада 2024 року у справі № 405/4689/19, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 травня 2025 року у справі № 359/303/19).

Оскільки, з дня складення повного тексту оскаржуваної ухвали та оприлюднення такої в Єдиному державному реєстрі судових рішень для загального доступу минуло більше одного року, про розгляд справи судом першої інстанції позивачу, який ініціював такий розгляд, було відомо, що також підтверджується і змістом апеляційної скарги (позивач зазначає направлення клопотання про участь в судовому засіданні 3 жовтня 2022 року в режимі відеоконференції та надає відповідні докази), доказів на підтвердження виникнення обставин непереборної сили, що стали перешкодою для своєчасного подання апеляційної скарги, апелянтом не надано, а наведені в апеляційній скарзі обставини непереборної сили не доведені в розрізі причинно - наслідкового зв`язку між запровадженням карантинних обмежень та воєнного стану та їхнього прямого впливу на обмеження позивача в діях щодо звернення з апеляційною скаргою до суду (в тому числі за допомогою підсистеми «Електронний суд»), з урахуванням зазначеного наявні передбачені частиною 2 статті 358 ЦПК України підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 358 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної іпотечної установа на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 3 жовтня 2022 року справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя- доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус