РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2025 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Кіндера В.А., за участі секретаря судових засідань Сергієнко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку розгляду спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05.01.2020 між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір №1114616, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 7700,00 грн., на умовах визначених кредитним договором, а Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначений Договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Однак, Відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору.
23.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги факторингу №67-МЛ, згідно з умовами якого ТОВ «Мілоан» відступив ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги за кредитним договором.
15.10.2025 від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона заперечує з приводу задоволення позовних вимог. Зазначає, що не погоджується з розміром нарахованих відсотків, вважає, що стягненню підлягають відсотки за користування кредитом у розмірі 3465,20 грн., як передбачено умовами договору, проте ТОВ «Мілоан» здійснювалось нарахування відсотків поза межами укладеного договору. Окрім того заперечувала з приводу вимог позивача про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту, оскільки це не передбачено вимогами чинного законодавства, а також витрат на правничу допоміг з огляду на відсутність у матеріалах справи попереднього розрахунку судових витрат та доказів сплати вказаних витрат на користь представника позивача. Нарахування комісії здійснювалось ТОВ «Мілоан» відповідно до умов, визначених договором, а тому відповідачу було достеменно відомо про необхідність її сплати. Щодо витрат на правничу допомогу пояснив, що представником до позовної заяви долучено Договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, та детальний опис наданих послуг, акт наданих послуг.
04.11.2025 від представника позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до суду надійшли письмові пояснення на відзив відповідача, згідно із яким представник зазначає, що нарахування процентів здійснювалось відповідно до умов, передбачених договором, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення коштів за тілом кредиту у строк, визначений договором, тобто до 04.02.2020. у зв`язку з чим останній продовжив користуватись кредитними коштами, а тому відбулась автоматична пролонгація дії кредитного договору, що відповідає п. 2.3 договору
Ухвалою Салтівського районного суду м. Харкова від 29.08.2025 вказану справу передано за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2025 справу передано для розгляду судді Кіндеру В.А.
Ухвалою суду від 18.09.2025 року в справі відкрито спрощене позовне провадження, з викликом учасників справи.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій позов підтримав в повному обсязі, просив суд розглянути справу без його участі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву в якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності.
Суд, вивчивши подані заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив наступні фактичні обставини.
05.01.2020 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №114616 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, згідно з умовами якого позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.(п.1.1)
Відповідно до умов договору сума кредиту складає 7700,00 грн, кредит надається загальним строком на 30 днів з 05.01.2020 (п.1.3 Договору).
Згідно з п. 1.4 договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 04.02.2020.
Пунктом 1.5.1. передбачено нарахування комісії за надання кредиту 924,00 грн., яка нараховується за ставкою 12,00 відсотків від суми кредиту одноразово.
Відповідно до 1.6 кредитного стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п.2.2.3 Договору.
Платіжним дорученням №13409991 від 05.01.2020 підтверджено перерахування коштів у сумі 7700,00 грн. ОСОБА_1 на картку № НОМЕР_1 .
23.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №67-МЛ, згідно з умовами якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості).
Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Кредит-Капітал» повідомило відповідача шляхом направлення на адресу відповідача Претензію щодо виконання зобов`язання.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідач уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому за правовими наслідками цей договір прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Платіжним дорученням №13409991 від 05.01.2020 підтверджено перерахування коштів у сумі 7700,00 грн. ОСОБА_1 на картку № НОМЕР_1 .
Відтак, суд вважає, що позивачем доведено факт укладення договору та надання грошових коштів відповідачу за кредитним договором №1114616, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Щодо строку нарахування процентів за кредитним договором.
Відповідно до п. 1.3 кредитного договору кредит надається строком на 30 днів з 05.01.2020. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 04.02.2020.
Пролонгація кредиту регулюється розділом 2.3. кредитного договору. Зокрема, для продовження строку користування кредитом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 правил, у т.ч. сплатити комісію за продовження кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (п.2.3.1.). Волевиявлення позичальника продовжити строк користування/повернення кредиту та укладення угоди про це, згідно п 6.14 правил, підтверджується здійсненням ним відповідного платежу.
Окрім того, прострочення позичальника в п.4.1. кредитного договору визначається з дня наступного за днем спливу терміну (дати), вказаного в п.1.4 Договору, тобто 04.02.2020, з урахуванням угод про продовження строку користування/повернення кредиту.
Матеріали справи не містять доказів прийняття пропозиції ОСОБА_1 та подальшого укладення угод про продовження строку користування/повернення кредиту, що позбавляє суд можливості з`ясування можливого продовження строку кредиту поза, встановленого у п. 1.3. договору, тридцятиденного строку.
Відтак, суд не бере до уваги доводи позивача про те, що в даному випадку відбулася пролонгація строку кредитування, пов`язана з продовженням користування відповідачем кредитними коштами після спливу строку кредитування.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року в справі № 910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника.
Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
З наведеного вбачається, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.
Отже, при вирішенні питання щодо стягнення заявленої позивачем заборгованості за процентами необхідно керуватися чітко визначеним строком тривалістю 30 днів, узгодженим сторонами кредитного договору, що зазначено у тексті кредитного договору, а оскільки матеріали справи не містять жодних доказів про укладення додаткової угоди про пролонгацію строку кредитування, то вимоги позивача про стягнення процентів поза межами встановленого договором строку, не підлягають задоволенню.
Враховуючи вищевикладене, з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума нарахованих процентів у розмірі 3465,00 грн. (7700,00 грн х 1,5% х 30 днів).
Щодо нарахування пені.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до частин 2, 3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання
Отже, за своєю правовою природою пеня та штраф є санкцією, яка може застосовуватись до боржника у разі порушення ним грошового зобов`язання. Санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних зобов`язань.
За змістом статей 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Як передбачено у п.п. 4.1 п. 4 вказаного вище кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов`язань повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього договору позичальник, починаючи з дня продовження строку користування/повернення кредиту та оновлених графіків розрахунків, що складаються у зв`язку з укладенням цих угод, зобов`язаний сплатити на користь товариства пеню у розмірі 2,00 відсотків від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення, але у будь-якому випадку не більше 50 відсотків від загальної суми кредиту одержаного позичальником за цим договором. Вказана пеня розраховується по дату повного погашення простроченої заборгованості, включаючи день такого погашення або до досягнення максимально можливого розміру визначеного цим пунктом.
Як вже було зазначено, відповідачка прострочила виконання своїх зобов`язань зі сплати отриманого кредиту. Зазначене надає право ТОВ «Мілоан» на нарахування пені за прострочення виконання відповідачкою своїх зобов`язань в порядку, визначеному умовами договору та з урахуванням вказаних вище положень закону.
ТОВ «Мілоан» на підставі зазначеного вище пункту договору нарахувало відповідачці пеню за прострочення повернення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1386,00 грн, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 .
Щодо стягнення комісії за користування кредитом.
Відповідно до п. 1.5.1 договору встановлена комісія за надання кредиту 924,00 грн., яка нараховується за ставкою 12.00 відсотків від суми кредиту одноразово.
З детального розрахунку заборгованості вбачається, що за відповідачем ОСОБА_1 за договором № 1114616 від 05.01.2020 сума заборгованості за нарахованими комісіями 924,00 грн.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин 1, 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини 1статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Між тим, оскільки товариством не було зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які була встановлена комісія за видачу кредиту, відповідна умова кредиту є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті12 Закону України «Про споживче кредитування».
Отже, вказані витрати у сумі 924,00 грн. стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають.
Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Рішенням суду стягнуто на корить позивача 11781,00 грн, що становить 61,33% від ціни позову, а тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1485,66 грн. (2422,40 грн х 61,33 %).

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлялась у позовній заяві вимога про відшкодування понесених ним судових витрат, які складаються в тому числі із витрат понесених на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави(ч.1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).

Частиною 4 ст.137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні цього питання суд враховує, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором для не є спором значної складності, не потребує дослідження великого обсягу доказів та залучення багатьох учасників. Судовий розгляд справи здійснений без участі представника позивача, що не потребувало витрат часу адвоката для участі у судових засіданнях.

Отже, з урахуванням категорії справи, рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин, обсягу наданих позивачу послуг з правничої допомоги, змісту поданих процесуальних документів, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, суд дійшов висновку, щодо зменшення відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивача до 4000,00 грн.

Керуючись ст.2,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265,273, 354,355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце реєстрації внутрішньо-переміщеної особи: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце реєстрації внутрішньо-переміщеної особи: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 1114616 від 05.01.2020 в сумі 11781,00 грн. (одинадцять тисяч сімсот вісімдесят одна гривня 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце реєстрації внутрішньо-переміщеної особи: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1485,66 грн (одна тисяча чотириста вісімдесят п`ять гривень 66 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце реєстрації внутрішньо-переміщеної особи: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано - після закінчення апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25 листопада 2025 року.

Суддя В.А. Кіндер