Справа № 296/6935/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" листопада 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира

в складі: головуючого судді Пилипюк Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Клименко Е. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

24 червня 2025 року до Корольовського районного суду м. Житомира надійшла позовна заява АТ «Сенс банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 16 листопада 2020 року між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду про надання споживчого кредиту № 501276967 (далі по тексту рішення - Кредитний договір). Відповідно до умов Кредитного договору банк зобов`язався надати відповідачу кредит, а ОСОБА_1 зобов`язалася в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Крім того, 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».

Внаслідок невиконання відповідачем умов Кредитного договору у ОСОБА_1 станом на 24 березня 2025 року виникла заборгованість у розмірі 62 787,48 гривень, з яких: 23 613,83 гривень заборгованість по тілу кредиту, 14 342,22 гривень заборгованість по відсотках, 24 831,43 гривень заборгованість по комісії.

На підставі наведеного АТ «Сенс Банк» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором в розмірі 62 787,48 гривень та понесені витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою судді від 30 червня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали.

25 вересня 2025 року до суду від представника відповідача Кірюшина А. А надійшла заява про часткове визнання позову. У зазначеній заяві представник відповідача зазначає, що відповідач визнає факт отримання грошових коштів за Кредитним договором, однак відповідач вважає, що в банку не було правових підстав для нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 36 800,71 гривень, оскільки відповідні умови Кредитного договору є нікчемними. Крім того, відповідачем було сплачено 11 969,28 гривень комісії, які мали бути спрямовані на погашення відсотків та заборгованості за тілом кредиту. А тому, загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором становить 25 986,77 гривень, розрахунок: 23 613,83 гривень (тіло кредиту) + 14 342,22 гривень (відсотки за користування кредитом) 11 969,77 гривень (кошти, сплачені відповідачем на комісію) = 25 986,77 гривень. На підставі наведеного представник відповідача просить позов задовольнити частко та стягнути з відповідача на користь АТ «Сенс банк» 25 989,77 гривень заборгованості за Кредитним договором.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, заявою від 26 вересня 2025 року просить розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник у судове засідання не з`явилися. У заяві від 25 вересня 2025 року представник відповідача заявляє про розгляд справи за відсутності відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч. 3 ст. 211 ЦПК України).

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд установив, що 16 листопада 2020 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду про надання кредиту № 501276967, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (далі по тексту рішення Кредитний договір). З копії оферти на укладення Кредитного договору вбачається, що ОСОБА_1 запропонувала банку надати їй кредит в розмірі 31 170 гривень з процентною ставкою за користування кредитом 21,99 % річних, строк кредиту 48 місяців. Під час користування кредитом відповідач запропонувала банку надавати їй послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та договором, за надання яких пропонується встановити комісійну винагороду, а саме: за надання кредиту 0 % від суми кредиту; за обслуговування кредиту 2,4 % від суми кредиту.

Установлено, що 16 листопада 2020 року АТ «Альфа-Банк» акцептував вищевказану оферту ОСОБА_1 .

Дата повернення кредиту 16 листопада 2024 року.

Також установлено, відповідач ОСОБА_1 під час укладення Кредитного договору ознайомилась та підписала додаток № 1 до цього договору, яким є графік платежів по кредиту, відповідно до якого відповідач зобов`язалась до 16 числа кожного місяця сплачувати мінімальний платіж у розмірі 1 729,96 гривень.

Крім того, 16 листопада 2020 року відповідач підписала паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені основні умови кредитування:

-тип кредиту споживчий кредит;

-сума/ліміт кредиту 31 170 гривень;

-строк кредитування 48 місяців;

-процентна ставка, відсотків річних 21,99 %;

-тип процентної ставки фіксована;

-орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 83 037,74 гривень;

-реальна річна процентна ставка, відсотків річних 80,15%.

Суд ураховує, що відповідач підтверджує укладення нею Кредитного договору та отримання суми кредиту в розмірі 31 170,00 гривень.

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».

Відповідно до листа Національного банку України № 27-0010/83901, 01.12.2022 Національним банком України на виконання вимог абзацу другого пункту 226 глави 24 розділу IV Положення про ліцензування внесено запис до Державного реєстру банків щодо зміни найменування Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (скорочене найменування - АТ «Альфа-Банк») на Акціонерне товариство «Сенс Банк» (скорочене найменування - АТ «Сенс Банк»). Відповідний запис було внесено на підставі повідомлення про державну реєстрацію змін до Статуту Акціонерного товариства «Сенс Банк» у зв`язку зі зміною найменування Банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк» та приведенням деяких положень Статуту Банку у відповідність до вимог чинного законодавства України. Національний банк України вніс запис до Державного реєстру банків щодо зміни найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».

Суд установив, що відповідач належним чином не виконала умов Кредитного договору, кредит в повному обсязі не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість.

Згідно з розрахунком, здійсненим позивачем, заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором на 24 березня 2025 року становить 62 787,48 гривень, з яких: 23 613,83 гривень заборгованість по тілу кредиту, 14 342,22 гривень заборгованість по відсотках, 24 831,43 гривень заборгованість по комісії.

На доведення позовних вимог позивач надав виписку по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 16 листопада 2020 року по 24 березня 2025 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд ураховує наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

За ч. ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з ч. 5ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.

Відтак, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 ст.11, ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Зі змісту Кредитного договору, який укладений між сторонами 16 листопада 2020 року, встановлено, що відповідачу визначено комісію за обслуговування кредиту у розмірі 2,4 % щомісячно.

Разом з тим, позивачем не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.

Суд ураховує, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні Кредитного договору, відтак положення цього щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати комісію за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Подібні висновки викладені у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовна вимога в частині стягнення з відповідача комісії за Кредитним договором 24 831,43 гривень до задоволення не підлягає.

Також суд ураховує, що відповідно до розрахунку заборгованості відповідач ОСОБА_1 на виконання умов Кредитного договору сплатила 11 969,28 гривень комісії за обслуговування кредиту.

Верховним Судом в постанові від 07 червня 2023 року у справі № 686/14530/15 (провадження № 61-13299св22) зроблений висновок, що оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником.

Наведене свідчить, що банк неправомірно зараховував сплачені відповідачем кошти на погашення комісії, а тому такі кошти слід зарахувати на погашення процентів за користування кредитом.

Здійснивши відповідний розрахунок, суд установив, що заборгованість відповідача за Кредитним договором становить 25 986,77 гривень, з яких 23 613,83 гривень тіло кредиту, 2 372,94 гривень проценти за користування кредитними коштами.

Відповідач, як споживач кредитних послуг була належним чином поінформована про умови кредитування та порядок повернення кредиту. Те, що відповідач належним чином була поінформована про умови повернення кредиту також свідчить те, що вона з 16 листопада 2020 року (дата укладення Кредитного договору) дотримувалась погодженого Графіку платежів та вносила відповідні платежі. Однак, відповідач у повному обсязі свої кредитні зобов`язання не виконала, а тому АТ «Сенс Банк» правомірно здійснено нарахування процентів за користування кредитом на залишок заборгованості відповідача.

На підставі наведеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» 25 986,77 гривень заборгованості за Кредитним договором.

Розподіл судових витрат.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову -на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Суд дійшов висновку про часткове задоволення позову (на 41,39 % від ціни позову), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 002,63 гривень

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, ст. ст. 509, 510, 511, 525, 526, 536, 553, 554, 651, 1048, 1054, 1055 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 501276967 від 16 листопада 2020 року в розмірі 25 986 (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) гривень 77 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» понесені судові витрати в сумі 1002 (одна тисяча дві) гривні 63 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство "Сенс Банк" (, адреса місцезнаходження: Україна, 03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська будинок 100.

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 26 листопада 2025 року.

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК