ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 листопада 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/1404/25

Головуючий у першій інстанції Костюкова Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1587/25

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Промкомплект»

Відповідач: ОСОБА_1

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 серпня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Промкомплект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики (суддя Костюкова Т.В.), постановлену у м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Промкомплект» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 травня 2025 року у цій справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

19 червня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв представник - адвокат Кульгейко Л.Ю., через підсистему «Електронний суд» подав відзив і зустрічну позовну заяву про стягнення заборгованості із заробітної плати, а 07 серпня 2025 року заявив клопотання про поновлення строку на їх подання.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 серпня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку; відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ ВКФ «Промкомплект» про стягнення заборгованості із заробітної плати; відмовлено у прийнятті відзиву на позовну заяву; матеріали зустрічної позовної заяви та відзив повернуто заявникові.

Ухвала мотивована тим, що відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження 03 червня 2025 року, відтак строк для подання відзиву та зустрічної позовної заяви сплив 18 червня 2025 року, тоді як відповідні документи подано лише 19 червня 2025 року. Суд дійшов висновку, що підстав для поновлення пропущеного процесуального строку не встановлено, оскільки доводи представника відповідача про визначення початку строку за інформацією з сайту АТ «Укрпошта» не заслуговують на увагу, оскільки перебіг строку визначається з дня, наступного після фактичного отримання ухвали відповідачем, а не з дати, коли про неї дізнався його представник. Крім того, суд зазначив, що первісний позов виник із правовідносин позики, тоді як зустрічний - із трудових правовідносин, що виключає їх спільний розгляд у межах однієї справи відповідно до частини другої статті 193 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про відмову у прийнятті відзиву та зустрічної позовної заяви і передати справу для продовження розгляду. Вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у прийнятті зазначених процесуальних документів, не врахувавши, що представник відповідача орієнтувалась на інформацію з офіційного сайту «Укрпошта», згідно з якою ухвалу про відкриття провадження отримано 04 червня 2025 року. Наголошує, що строк на подання документів пропущено лише на один день, а відтак суд мав поновити його відповідно до статті 127 ЦПК України, оскільки доступ до правосуддя має бути не лише формальним, а й реальним. Також зазначає, що відмова у прийнятті зустрічного позову порушує принцип змагальності сторін і право відповідача на ефективний захист у межах цього провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ ВКФ «Промкомплект» просить оскаржувану ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вказує на те, що відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження 03 червня 2025 року, отже кінцевим строком для подання відзиву та зустрічної позовної заяви було 18 червня 2025 року. Натомість подання відбулося 19 червня 2025 року, з пропуском строку без поважних причин. Роздруківка із сайту «Укрпошта» не може замінити рекомендованого повідомлення з підписом адресата та відбитком дати вручення. Крім того, первісний позов виник із правовідносин позики, а зустрічний стосується трудових відносин, відсутні підстави для їх спільного розгляду відповідно до ч. 2 ст. 193 ЦПК України. Також заперечує щодо розміру заявлених витрат на правничу допомогу у сумі 10 000 грн, який вважає явно завищеним та не співмірним з обсягом виконаної роботи.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст. 368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону частково не відповідає ухвала суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Промкомплект» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики (а.с. 2-7).

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 травня 2025 року у цій справі відкрито спрощене позовне провадження. Розгляд справи по суті призначено на 12 червня 2025 року на 15 годину (а.с.38-39).

11 червня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв представник адвокат Кульгейко Л.Ю., подав через підсистему «Електронний суд» клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване тим, що 04 червня 2025 року відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження, що підтверджується копією конверта з трек-номером № 669 та роздруківкою з офіційного сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження зазначеного відправлення. Відповідач позов не визнає та бажає скористатися правом на подання відзиву та зустрічної позовної заяви, у зв`язку з чим, з метою дотримання принципів рівності сторін і змагальності у цивільному процесі просив відкласти розгляд справи (а.с.45-51).

Судове засідання призначене на 12 червня 2025 року було відкладено на 07 серпня 2025 року на 09 годину у зв`язку із задоволенням клопотання відповідачем. (а.с. 55).

19 червня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Кульгейко Л.Ю., через підсистему «Електронний суд» подав відзив та зустрічну позовну заяву про стягнення заборгованості із заробітної плати (а.с. 3885)

07 серпня 2025 року в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кульгейко Л.Б. просила суд поновити процесуальний строк на подання відзиву та зустрічної позовної заяви оскільки здійснювала обрахунок початку строку за інформацією із сайту «Укрпошта».

Оскаржуючи ухвалу суду від 07 серпня 2025 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про поновлення процесуального строку та у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ ВКФ «Промкомплект» про стягнення заборгованості із заробітної плати, відповідач вказував про надмірний формалізм допущений судом першої інстанції та надання необґрунтованої оцінки наданим суду доказам на підтвердження поважності пропуску строку на подання зустрічної позовної заяви.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими доводами апеляційної скарги виходячи з наступного:

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, установлених законом. Надмірний формалізм у тлумаченні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як складової права на справедливий суд відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( див. постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 05 серпня 2020 року у справі № 177/1163/16-ц, від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20).

Зазначене узгоджується із практикою ЄСПЛ, який в своїх рішеннях вказує на те, що надмірний формалізм при застосуванні процедурних правил буде впливати на справедливість процедури, що призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення від 26 липня 2007 року в справі «Волчлі проти Франції» (Walchli v. Franc)», рішення від 08 грудня 2016 року в справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Обмеження такого права суперечить вимогам цивільного процесуального законодавства, а також гарантіям закріпленим у статті 6 Конвенції про доступ до правосуддя.

Суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги доводи представника відповідача про закінчення строку на подання відзиву та зустрічної позовної заяви 19 червня 2025 року включно, оскільки остання при визначенні моменту отримання ухвали суду обґрунтовано покладалася на дані офіційного сайту АТ «Укрпошта», відповідно до яких відправлення з трек-номером № 669 вручено 04 червня 2025 року, а не 03 червня 2025 року, як зазначено у повідомленні про вручення. Відбиток дати на наданій копії конверта є нечітким, тому у представника відповідача були об`єктивні підстави вважати достовірною інформацію з офіційного джерела при визначенні граничного строку подання процесуальних документів. Про отримання ухвали саме 04 червня 2025 року вона також повідомила суд у клопотанні про відкладення розгляду справи.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем не пропущено строк на подання зустрічного позову.

З тих же підстав колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо невірних висновків суду про пропуск строку на подання відзиву.

Крім того, суд відмовляючи у поновленні процесуального строку повинен був залишити зустрічну позовну заяву без розгляду, а не поновивши строк вирішувати питання щодо можливості її прийняття чи відмови у прийнятті.

Так, суд відмовив у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ ВКФ «Промкомплект» про стягнення заборгованості із заробітної плати у зв`язку з тим, що первісний позов виник із правовідносин позики, тоді як зустрічний - із трудових правовідносин, що виключає їх спільний розгляд у межах однієї справи відповідно до частини другої статті 193 ЦПК України.

Відповідно до положень частини другої статті 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може повністю чи частково виключити задоволення первісного позову.

Отже, умовами пред`явлення зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність спільного розгляду. Доцільним є спільний розгляд, коли це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, уникнути ухвалення взаємовиключних або суперечливих судових рішень. Недоцільним є спільний розгляд первісного та зустрічного позовів, якщо це призведе до затягування розгляду справи, істотного розширення предмета доказування чи необхідності залучення нових учасників процесу. Кожна із зазначених умов має самостійний характер, і наявність будь-якої з них є підставою для прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним.

Таким чином, вирішуючи питання про прийняття зустрічного позову, суд повинен з`ясувати: чи виникають позовні вимоги з одних правовідносин; чи можуть вимоги за позовами бути зараховані; чи виключить задоволення зустрічного позову повністю або частково задоволення первісного позову.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Промкомплект» звернулося з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики № 26/12 від 26 грудня 2019 року у розмірі 35 000,75 грн, що складається з 30 000 грн основного боргу, 1 033,15 грн трьох відсотків річних та 3 968,60 грн інфляційних втрат, зазначаючи, що відповідач не повернув грошові кошти у встановлений договором строк до 31 грудня 2020 року.

Зі змісту зустрічних вимог ОСОБА_1 вбачається, що він просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Промкомплект» заборгованість із заробітної плати у розмірі 366 000 грн з утриманням обов`язкових податків і зборів, посилаючись на те, що з лютого 2021 року товариство припинило виплату заробітної плати.

Зважаючи на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обидва позови не є взаємопов`язаними між собою, а задоволення зустрічного позову не може повністю чи частково виключити задоволення первісного позову, у зв`язку з чим їх спільний розгляд є недоцільним.

Відтак висновок суду першої інстанції про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 про стягнення заборгованості із заробітної плати є обґрунтованим і відповідає вимогам частини другої статті 193 ЦПК України.

У зв`язку з наведеним, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала в частині відмови у поновленні процесуального строку щодо прийняття зустрічної позовної заяви та відзиву підлягає скасуванню, в іншій частині залишенню без змін.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У частинах першій, тринадцятій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом апеляційної чи касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції у цій справі не ухвалював остаточне рішення у справі, а після перегляду ухвали суду першої інстанції від 07 серпня 2025 року справа підлягає продовженню розгляду судом першої інстанції, який ухвалить остаточне рішення за результатами розгляду справи. Керуючись загальними правилами розподілу судових витрат, апеляційний суд не здійснює розподіл судових витрат при перегляді даної справи.

Керуючись ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 серпня 2025 року в частині вирішення клопотання про поновлення процесуального строку та відмови у прийнятті відзиву, повернення його відповідачу скасувати, прийнявши відзив на позовну заяву .

В іншій частині ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: