П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2025 року

м. Рівне

Справа № 569/15479/25

Провадження № 22-ц/4815/1426/25

Головуючий у Рівненському міському суді

Рівненської області: суддя Харечко С.П.

Ухвалу суду першої інстанції постановлено

(повним текстом) 28 серпня 2025 року

у м. Рівне Рівненської області

Дата складення повного тексту ухвали: не зазначено

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Хилевич С.В.

судді: Боймиструк С.В., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

за участі: учасники справи та їх представники в судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Воронюк Катерини Юріївни на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 28 серпня 2025 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Рівненський відділ реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції; про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

У липні 2025 року адвокат Воронюк К.Ю. як представник ОСОБА_1 звернулася в Рівненський міський суд Рівненської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення (батьківства).

Заяву мотивовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з 2007 по 2012 рік проживали разом однією сім`єю, але не перебували в зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка - ОСОБА_3 . У свідоцтві про народження дані про батька записані зі слів матері. Після народження дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом протягом двох років та спільно виховували дитину.

У зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ на територію України ОСОБА_2 був призваний на військову службу. Під час штурмових дій противника в районі населеного пункту Новоандріївка Запорізької області він зник безвісти 16 грудня 2024 року, що підтверджується сповіщенням сім`ї №1/24341. На даний час ОСОБА_1 , як законний представник неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , діючи в її інтересах, має намір оформити на неї матеріальну допомогу у зв`язку з втратою годувальника.

З наведених міркувань просила:

встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_2 , який вважається зниклим безвісти з 16 грудня 2024 року, є батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

внести зміни до актового запису про народження дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказавши батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який вважається зниклим безвісти з 16 грудня 2024 року.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 28 серпня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд виходив із того, що передумовою звернення в судовому порядку із заявою про встановлення факту батьківства за правилами окремого провадження є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою.

Проте ОСОБА_2 зник безвісти, а докази про те, що особа померла чи оголошена померлою, відсутні.

Сам по собі факт батьківства, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає розгляду у порядку окремого провадження, адже доказів про те, що ОСОБА_2 помер, надано не було, а з матеріалів справи вбачається, що існує спір про право щодо батьківства ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дитини, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Воронюк К.Ю. оскаржила її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб.

Звертає увагу, що встановлення юридичного факту в окремому провадженні повинно породжувати юридичні наслідки, а в цій справі - це можливість дитини отримати пенсію по втраті годувальника та відповідні виплати від військової частини.

Вважає, що розгляд справи у порядку позовного провадження є неможливим, оскільки не виникає спору про право як такого. Відповідно до ст. 175 ЦПК України основною підставою для пред`явлення позову є наявність предмету спору та його обґрунтування.

Тому просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Як з`ясовано судом, ОСОБА_1 просила встановити факт батьківства в порядку окремого провадження, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з внесенням відповідних змін до актового запису про його народження.

ОСОБА_1 є матір`ю ї дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 25 жовтня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції (а.с. 7).

З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька від 19 червня 2025 року вбачається, що запис про батька дитини ОСОБА_4 , вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 17).

Відповідно до сповіщення сім`ї № 1/24341 від 18 грудня 2024 року старший солдат ОСОБА_2 , старший оператор взводу спостереження розвідувальної роти військової частини НОМЕР_2 , 16 грудня 2024 року під час штурмових дій противника в районі населеного пункту Новоандріївка Запорізької області, зник безвісти (а.с. 9).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч. 4 ст. 315 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року у справі № 139/122/14-ц (провадження № 61-3238св22) вказано, що: "під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду.

Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право".

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 січня 2023 року в справі № 198/99/15-ц (провадження № 61-7049св22) вказано, що: "згідно з частиною шостою статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права".

Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (ч. 1 ст. 135 СК України).

У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу (ст. 130 СК України).

Тлумачення цієї норми закону свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19)).

Як зазначено у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2024 року у справі № 672/915/23 (провадження № 61-3583св24), статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу, зокрема матір`ю дитини.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 СК України є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері та смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим.

Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), від 15 квітня 2021 року у справі № 361/2653/15 (провадження № 61-2239св21).

Факт батьківства, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає вирішенню у порядку окремого провадження, оскільки вбачається, що існує спір про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано залишив заяву ОСОБА_1 без розгляду.

Аргументи апеляційної скарги про неактуальність положень законодавства щодо реалій сьогодення та відсутність механізмів захисту прав дитини колегія суддів відхиляє, адже законодавець чітко врегулював відповідні відносини і передбачив, що факт смерті встановлюється в окремому провадженні якщо запис про батька дитини у книзі записів народжень здійснено за вказівкою матері та настала смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим. Натомість у разі зникнення особи безвісти за особливими обставинами застосовується конструкція позову про визнання батьківства (ст. 128 СК України).

Наведені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, що висловлена ним в ухвалі від 18 квітня 2025 року у справі № 208/15131/24 (провадження № 61-4091ск25), постановленій за результатом розгляду касаційної скарги на судові рішення у справі за релевантними правовідносинами.

Отже, оскаржувана ухвала відповідно до ст. 375 ЦПК України постановлена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Воронюк Катерини Юріївни залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 28 серпня 2025 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.В. Боймиструк

Н.М. Ковальчук