Номер провадження: 22-з/813/473/25
Справа № 513/1108/24
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
21.11.2025 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого Сегеди С.М.,
суддів: Громіка Р.Д.,
розглянувши в порядку письмового позовного провадження, у відсутність учасників справи, заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Кобильника Дениса Олеговича про ухвалення додаткового рішення у справі за заявою ОСОБА_1 , за участю ОСОБА_2 , про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу від 20.09.2024 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини,за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Кобильника Дениса Олеговича на ухвалу Саратського районного суду Одеської області від 11 березня 2025 року, постановлену під головуванням судді Бучацької А.І., про відмовуу задоволені заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами,
23.01.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Саратського районного суду Одеської області із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, в якій просила суд:
- скасувати судовий наказ Саратського районного суду Одеської області від 20.09.2024 року у цивільній справі № 513/1108/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 від заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 18.09.2024 року до повноліття дитини,
- ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у видачі судового наказу та вирішити питання про розподіл судових витрат.
Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 11.03.2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 було відмовлено (а.с.93-97).
Не погодившись, з ухвалою суду від 11.03.2025 року, ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Кобильника Д.О. подала апеляційну скаргу (а.с.100-102).
Постановою Одеського апеляційного суду від 04.11.2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кобильника Д.О. було задоволено, прийнято постанову, якою ухвалу Саратського районного суду Одеської області від 11.03.2025 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами скасовано, судовий наказ Саратського районного суду Одеської області від 20.09.2024 року у цивільній справі № 513/1108/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 від заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 18.09.2024 року до повноліття дитини, скасовано і у задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу було відмовлено.
Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 605,60 грн. (а.с.171-174).
Разом з тим, 11.11.2025 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Кобильника Д.О. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу у судах першої та апеляційної інстанціях у розмірі 17 000,00 грн. (а.с.178-179).
Копія заяви отримана представником ОСОБА_2 - адвокатом Реу Р.В. через підсистему Електронний суд 11.11.2025 року (а.с.191).
Однак, заперечень або пояснень на вказану заяву від інших учасників справи не надходило.
Розглянувши заяву про ухвалення додаткового судового рішення, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до п. 3 ч.1, ч.ч. 2-5 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
З врахуванням викладеного, питання про ухвалення додаткового рішення розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
За правилами ч. ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До заяви про ухвалення додаткового рішення, адвокат Кобильник Д.О. додав: договір про надання правової допомоги № 03-01/25 від 15.01.2025 року, укладений між адвокатом Кобильником Д.О. та ОСОБА_1 ; додаткову угоду № 1 від 07.11.2025 року; квитанцію № 382, з якої вбачається, що ОСОБА_1 сплатила адвокату Кобильнику Д.О. 17 000,00 грн. за надані послуги з правничої допомоги; а також Акт № 1 приймання-передачі виконаних послуг від 07.11.2025 року (а.с.180-181, 184-185,187).
Згідно зазначеного Акту, адвокатом Кобильником Д.О. ОСОБА_1 були надані у судах першої та апеляційної інстанції наступні послуги:
- вивчення матеріалів справи;
- підготовка та оформлення заяви про перегляд судового наказу, формування додатків та направлення до суду, іншій стороні;
- підготовка та подання до суду, іншій стороні процесуальних документів по справі, ознайомлення з матеріалами справи, ухвали суду та протоколами судових засідань;
- підготовка та подання апеляційної скарги;
- підготовка та подання до суду, іншій сторони процесуальних документів по справі під час перегляду її апеляційним судом; ознайомлення з відзивом на апеляційну скаргу;
- участь у трьох судових засіданнях, включаючи час, витрачений адвокатом на дорогу, час очікування, час підготовки до засідання та час безпосереднього судового засідання (а.с.187).
Тобто зазначені обставини свідчать про те, що вказані витрати апелянта ОСОБА_1 були фактичними і неминучими, а тому вони підлягають відшкодуванню, шляхом стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .
Однак, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зменшення заявленого розміру витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу у судах першої та апеляційної інстанціях, виходячи з наступних підстав.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений також і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі 904/4507/18.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18).
Присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції, ЄСПЛ застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року).
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанціях, через призму критеріїв, встановлених ч. 4 ст. 137 та ч. 3 ст. 141 ЦПК України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді першої та апеляційної інстанції.
При зменшенні витрат на правову допомогу апеляційним судом враховано:
- чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої та апеляційної інстанціях;
- чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.
Згідно матеріалів справи, адвокат Кобильник Д.О. надавав правову допомогу ОСОБА_1 в суді першої та апеляціної інстанціях, тому, відповідно, був обізнаний у справі з усіма деталями, що з неї випливають.
З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись, у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерії розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу та про необхідність покладення на ОСОБА_2 судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з наданням такої правової допомоги ОСОБА_1 у судах першої та апеляційної інстанціях, у загальному розмірі 8 500,00 грн.
При цьому колегія суддів виходить із принципів розумності та справедливості судових витрат на правничу допомогу, а також із того, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2025 року складає 3 028,00 грн. на місяць.
У зв`язку з цим, сума витрат на правничу допомогу складає 8 500,00 грн., що відповідає більш ніж 2,5 прожитковим мінімумам на місяць для працездатних осіб з 01.01.2025 року.
Керуючись ст.ст. 137, 141, 270, 381, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,
Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Кобильника Дениса Олеговича про ухвалення додаткової постанови задовольнити частково.
Ухвалити додаткову постанову до постанови Одеського апеляційного суду від 04.11.2025 року та стягнути зОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судові витрати на правничу допомогу у судах першої та апеляційної інстанціях у розмірі 8 500, 00 грн. (вісім тисяч п`ятсот гривень 00 копійок).
Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня її складання.
Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда