РІШЕННЯ

Іменем України

26 листопада 2025 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Коваленко І. І.

за участю секретаря судового засідання Гуцул Д. Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ціна позову 57 949,92 грн.

Стислий виклад позиції Позивача

У цій справі Позивач (Новий кредитор) подав позов, в якому просить стягнути з Відповідачки (Позичальниці) заборгованість за кредитним договором, укладеним між Відповідачкою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" (Первісний кредитор), право вимоги за яким було набуто Позивачем на підставі договору відступлення.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" (Новий кредитор), просить стягнути з Відповідачки, ОСОБА_1 , заборгованість за кредитним договором № 103362180 від 23.04.2024 у розмірі 57 949,92 грн. Заявлена до стягнення заборгованість складається з: 18 000,00 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 28 969,92 грн - прострочена заборгованість за відсотками; 1 980,00 грн - прострочена заборгованість за комісією; 9 000,00 грн - неустойка (штраф, пеня).

Стислий виклад позиції Відповідачки

Відповідачка не скористалася своїм правом на подання відзиву на позов. Відповідачка подала заяву про часткове визнання позову. Також вона просила розстрочити виконання рішення на 12 місяців.

Відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання Відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання Відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання Відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (частини перша, четверта статті 206 ЦПК України).

У постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 вересня 2020 року у справі № 572/2515/15-ц (провадження № 61-1051св17) роз`яснив, що "відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання Відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання Відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання Відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову Відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову".

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ОЦІНКА СУДУ

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 ЦК України).

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України "Про споживче кредитування", який встановлює, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (пункт 1-1 частини першої статті 1).

Також цей Закон встановлює, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості , розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (пункт 4 частини першої статті 1, абзац четвертий частини другої статті 8).

Порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися) зазначаються у договорі про споживчий кредит (пункт 10 частини першої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування").

23.04.2024 року ТОВ "Мілоан" перерахувало Відповідачці кошти в сумі 18 000,00 грн (платіжне доручення 187533387 від 23.04.2024). Ці кошти були перераховані на виконання договору про споживчий кредит № 103362180 від 23.04.2024, укладеного між ТОВ "Мілоан" та Відповідачкою в електронній формі із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

У цій справі, за умовами договору, Відповідачка зобов`язана була повернути кредит протягом 360 днів за умови виконання Позичальницею Графіку платежів (пункт 1.3), дата остаточного повернення кредиту 18.04.2025 (пункт 1.4).

Відповідачка порушила умови договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати нарахованих платежів згідно з Графіком.

Відповідно до розрахунку Первісного кредитора, що надав Позивач, Відповідачка 28.05.2024 сплатила процентів по кредиту у розмірі 7560,00 грн та 90,00 грн за надання кредиту. Позивач зазначає, що Відповідачка порушила умови договору, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку він розрахував у розмірі 57 949,92 грн. Суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку заборгованості, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми заборгованості та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначення позивачем максимального розміру заборгованості та інших нарахувань (постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.09.2020 у справі № 916/4693/15; постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.10.2020 у справі № 911/19/19 (пункт 33), постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі № 925/872/21 (пункт 76); постанова Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2019 у справі № 320/8618/15-ц).

Щодо нарахування відсотків, то Суд виходить з того, що 24 грудня 2023 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року № 3498-IX. Пунктом 5 розділу I цього Закону було внесено зміни Закону України "Про споживче кредитування", зокрема, статтю доповнено частиною п`ятою такого змісту: "Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %".

Дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом (пункт 2 розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року № 3498-IX).

Отже, за загальним правилом норма частини п`ятої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" щодо обмеження ставки застосовується до договорів про споживчий кредит, укладених починаючи з 24 грудня 2023 року. Водночас до договорів, укладених до 24 грудня 2023 року, вимога щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовується виключно у випадку, якщо строк дії таких договорів було продовжено.

Також цим же Законом розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" доповнено пунктом 17, яким передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів (з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року) - 2,5%; протягом наступних 120 днів (з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року) - 1,5%.

У цій справі, що розглядається, кредитний договір був укладений після набрання чинності змін до Закону України "Про споживче кредитування" (дата договору - 23.04.2024), тому пункт 17 Перехідних положень не може бути застосований до спірних правовідносин. Для нових договорів діє норма частини п`ятої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування", тому максимальний розмір денної процентної не може перевищувати 1%.

Суд встановив, що пунктом 1.5.2 Договору встановлено процентну ставку у розмірі 511,00 % річних, що в перерахунку на денну ставку становить приблизно 1,4%, тобто перевищує встановлений законом максимальний розмір (1%). Водночас умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним (частина п`ята статті 12 Закону України "Про споживче кредитування").

Тому Суд не бере до уваги розрахунок відсотків, наданий Позивачем, оскільки він ґрунтується на нікчемних умовах договору, та здійснює власний перерахунок в межах максимальної ставки 1% на день.

З матеріалів справи та наданої Позивачем виписки встановдено, що 28.05.2024 Відповідачка здійснила платіж на користь кредитора у розмірі 7 560,00 грн.

Суд, здійснивши розрахунок встановив, що за період користування кредитом з 24.04.2024 по 28.05.2024 (35 днів) на суму тіла кредиту 18 000,00 грн максимальний розмір процентів (1% в день) становить 6 300,00 грн (18 000 грн х 1% х 35 днів). Тому, ураховуючи платіж від 28.05.2024 у сумі 7 560,00 грн, Відповідачка повністю погасила нараховані за цей період відсотки (6 300,00 грн). Решта коштів у сумі 1 260,00 грн (7 560,00 - 6 300,00) відповідно до черговості погашення вимог за споживчим кредитом зараховується у погашення тіла кредиту. Отже, станом на 29.05.2024 залишок заборгованості за тілом кредиту зменшився і становить 16 740,00 грн (18 000,00 - 1 260,00).

За наступний період з 29.05.2024 по 24.09.2024 (дата розрахунку, зазначена у розрахунку, який надав Позивач) кількість днів користування становить 119. Розмір відсотків за цей період нараховується на залишок тіла кредиту (16 740,00 грн) і становить 19 920,60 грн (16 740,00 грн х 1% х 119 днів).

Отже, Суд визнає обгрунтованими вимоги в частині стягнення 16 740,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 19 920,60 грн заборгованості за відсотками. Вимоги щодо стягнення комісії у розмірі 1980,00 грн (залишок несплаченої комісії) підтверджуються умовами договору та розрахунком, а тому підлягають задоволенню.

Позивач також нарахував Відповідачці неустойку та/або проценти за порушення грошового зобов`язання у розмірі 9 000,00 грн відповідно до пунктів 4.1, 4.2, 4.3 договору. Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Водночас особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина четверта статті 14 ЦК України).

Так, 15.03.2022 був прийнятий Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", що набрав чинності 17.03.2022.

Цим Законом розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 18, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Верховний Суд розглянув питання застосування пункту 18 "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у подібних правовідносинах (постанова від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22 (провадження № 61-14740св23)) і зробив такі висновки:

"Законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:

(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;

(2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;

(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення".

Ураховуючи, що порушення зобов`язання відбулося в період дії воєнного стану в Україні, нарахування Позивачем неустойки є безпідставним, а відповідна сума підлягає списанню в силу закону. Та обставина, що пункт 6-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" виключено на підставі Закону № 3498-IX від 22 листопада 2023 року не виключають необхідність застосування положень пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, оскільки основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (частина друга статті 4 ЦК України), а положення Закону України "Про споживче кредитування" з 23 січня 2024 року взагалі не мають предметом правового регулювання питання щодо нарахування неустойки (штрафу, пені) та платежів, визначені частиною другою статті 625 ЦК України, у кредитних правовідносинах під час воєнного стану в Україні.

Тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Щодо права вимоги Позивача

Позивач має право вимагати сплату заборгованості, оскільки кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України).

У цій справі Позивач набув права вимоги до Відповідачки за договором споживчого кредиту, що є предметом спору, на підставі договору відступлення прав вимоги №112-МЛ/Т від 24.09.2024, що був укладений з Первісним кредитором.

Щодо клопотання про надання розстрочення виконання рішення Суд виходить з такого.

Відповідачка просить розстрочити виконання рішення на 12 місяців. Свою позицію вона мотивує наміром добросовісно виконати судове рішення, але підкреслює скрутне фінансове становище, що унеможливлює одночасне повне погашення заборгованості перед Позивачем (фінансовою установою).

Суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, про що зазначає в резолютивній частині рішенні (пункт 2 частини сьомої статті 265, частина перша статті 267 ЦПК України).

Стаття 265 ЦПК України не містить окремо визначені підстави для розстрочення виконання рішення суду, тому застосовуються положення статті 435 цього Кодексу.

Так, підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини Відповідачки у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (частина третя та четверта статті 435 ЦПК України).

Розстрочка виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення (частина п`ята статті 435 ЦПК України).

Суд, беручи до уваги обставини платоспроможності Відповідачки, соціальний аспект та ті, виклики, що постали перед українським суспільством внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації, що призвело до значного погіршення матеріального становища більшості громадян, у тому числі й Відповідачки, вирішив розстрочити виконання судового рішення за клопотанням Відповідачки на максимально можливий строк.

При цьому, Суд бере до уваги, що Позивач має повне право на негайне та повне виконання судового рішення. Водночас Суд вважає, що розстрочка виконання стане значним стимулом для Відповідачки добровільно виконати свої зобов`язання, що забезпечить задоволення вимог Позивача без понесення додаткових витрат, пов`язаних з примусовим виконанням судового рішення. Таке рішення відповідає головному завданню цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими міркуваннями - забезпечити ефективний захист порушених прав та інтересів, мінімізуючи витрати для обох сторін та забезпечуючи розумний строк розгляду справи.

Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина друга статті 141 ЦПК України).

Позивач сплатив судовий збір у сумі 2 422,40 грн. Загальна ціна позову становила 57 949,92 грн. Суд задовольнив вимоги на суму 38 640,60 грн. Пропорція задоволених вимог становить 66,68% (38 640,60/57 949,92 х 100). Отже, з Відповідачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 615,26 грн (2 422,40 х 66,68%).

Також Позивач заявив вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. Відповідачка клопотання про зменшення цих витрат не заявляла, їх неспівмірність не доводила. Застосовуючи принцип пропорційності, Суд вважає за необхідне стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 5 334,40 грн (8 000,00 х 66,68%). Такий розмір витрат на правничу допомогу, на переконання Суду, відповідає критеріям розумності та співмірності зі складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт (підготовка позовної заяви, розрахунків, участь у справі) та досягнутим результатом, і не покладає на Відповідачку надмірного тягаря, враховуючи часткове задоволення позову

Керуючись статтями 4, 13, 19, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, Суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 57 949,92 грн задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" (, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, IBAN: НОМЕР_2 в АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", МФО 300614) заборгованість за Кредитним договором № 103362180 від 23.04.2024 у загальній сумі 38 640,60 грн (тридцять вісім тисяч шістсот сорок гривень 60 копійок), що включає: 16 740,00 грн заборгованості за тілом кредиту; 19 920,60 грн заборгованості за відсотками; 1 980,00 грн заборгованості за комісією, розстрочивши виконання рішення суду терміном на 12 місяців, а саме: на боржника покладається обов`язок здійснити виплати на користь кредитора у розмірі 3220,05 грн щомісячно протягом 12 місяців. Кожен платіж повинен бути внесений до 15 дня відповідного календарного місяця, починаючи з грудня 2025 року.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" (, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, IBAN: НОМЕР_2 в АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", МФО 300614) судовий збір у розмірі 1 615,26 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 334,40 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Через неявку всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України), а датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України) - 26 листопада 2025 року.

Суддя Інна КОВАЛЕНКО