Справа № 128/3085/25
Провадження № 2/145/927/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.25 с-ще Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іванця В. Д. ,

за участі секретаря Урсуляк Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Споживчий центр" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 06.10.2023 між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) №06.10.2023-100002990, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у розмірі 7000,00 грн, строком на 70 днів. Дата повернення (виплати) кредиту - 14.12.2023. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,3% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 15% від суми кредиту та дорівнює 1050,00 грн, нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту.

ТОВ "Споживчий центр" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит.

Відповідачка ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим, станом на 14.12.2023 утворилась заборгованість у розмірі 14419,99 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7000,00 грн, по процентам в розмірі 6369,99 грн, та комісії - 1050,00 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ "Споживчий центр".

Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 06.10.2023-100002990 від 06.10.2023 у розмірі 14419,99 грн та понесені судові витрати.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 10.09.2025 справу прийнято до свого провадження суддею Іванцем В.Д. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім цього, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Зазначену ухвалу суду відповідач ОСОБА_1 отримала особисто 19.09.2025, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (Ф.119).

30.09.2025 відповідачем ОСОБА_1 подано до суду відзив на позовну заяву в якому вона просила задоволити позов частково та клопотала про розгляд справи без її участі.

Суд, вивчивши відзив для формування об`єктивної позиції у справі, встановив, що його зміст стосується іншого кредитного договору укладеного відповідачем із ТОВ "Споживчий центр", а саме №22.01.2025-100002576 від 22.01.2025, що не є предметом розгляду у даній справі.

Враховуючи вищевикладене суд не враховує відзив поданий відповідачем під час розгляду даної справи.

Інших заяв та клопотань до суду не надходило.

Оскільки Тиврівським районним судом Вінницької області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Судом установлено, що 06.10.2023 між ТОВ "Споживчий центр" та відповідачем ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 06.10.2023-100002990 від 06.10.2023, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною цього договору.

Пропозицію про укладання кредитного договору (оферти), заявку, паспорт споживчого кредиту, додаток до анкети позичальника, підтвердження укладання кредитного договору - підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором - Т741.

Відповідно до умов договору відповідачці надано кредит, сума - 10000,00 грн, строк кредитування 70 днів. Дата повернення (виплати) кредиту - 14.12.2023. Процентна ставка - фіксована незмінна у розмірі 1,3% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія пов`язана з наданням кредиту - 15% від суми кредиту та дорівнює 1050,00 грн, нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту, неустойка: 70,00 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежного виконання зобов`язання.

ОСОБА_1 погодилась на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Без реєстрації відповідача на сайті товариства, без створення особистого кабінету, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без подання заявки на отримання кредитних коштів, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Тому укладення кредитного договору відповідало внутрішній волі відповідача.

ТОВ "Споживчий центр" умови договору виконало, надавши відповідачці кредит у розмірі 7000 грн, що стверджується квитанцією ID платежу від 06.10.2023, призначення платежу - видача за договором № 06.10.2023-100002990 (а.с.19).

Відповідачка ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку із чим згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 06.10.2023-100002990 від 06.10.2023 (а.с.10) має заборгованість у розмірі 14419,99 грн, яка складається із: 7000,00 грн - основний борг, 6369,99 грн - відсотки, 1050,00 грн - комісія.

Суд погоджується з довідкою-розрахунком позивача, а саме щодо тіла кредиту, відсотків, які нараховані в строк дії договору з 06.10.2023 по 14.12.2023 та комісією, яка узгоджена зі споживачем та нарахована кредитодавцем за надання кредиту, а не за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування.

Водночас суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Подані позивачем докази підтверджують, що ОСОБА_1 уклала кредитний договір (оферти) № 06.10.2023-100002990 від 06.10.2023,отримала кредит, користувалася кредитними коштами й допустила прострочення виконання грошового зобов`язання.

Водночас суд зазначає, що зміст відзиву, який подала відповідач ОСОБА_1 стосується іншого кредитного договору, що не є предметом розгляду у цій справі, доказів на спростування факту укладення саме договору №06.10.2023-100002990 від 06.10.2023, використання кредитних коштів чи розміру заборгованості остання не надала, крім того, просила розглянути справу за її відсутності, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляла.

Отже, відповідач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.01.2020, справа №755/18920/18.

Оскільки ОСОБА_1 в добровільному порядку не виконувала свої зобов`язання перед товариством, що є істотним порушенням договору, внаслідок якого позивач позбавлений можливості отримати суму кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, на що розраховував при укладенні договору, а тому суд вважає, що даний позов є обґрунтований та доведений належними доказами, тому підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст. 512, 514, 516, 525, 526, 530, 610, 615, 625, 638, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 7, 10, 12, 13, 75-79, 81, 137, 141, 263, 265, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" заборгованість за кредитним договором №06.10.2023-100002990 від 06 жовтня 2023 року в розмірі 14419 (чотирнадцять тисяч чотириста дев`ятнадцять) гривень 99 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" судовий збір в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 13узгоджена зі споживачем та нарахована кредитодавцем за видачу кредиту (оплата за супутню послугу на користь кредитного посередника (ТОВ «Універсальні платіжні рішення»), а не за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) листопада 2025 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подана протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр", , адреса: вул. Саксаганського, буд. 133-А, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Іванець В. Д.