Дата документу 24.10.2025
Справа № 334/6074/25
Провадження № 2/334/3371/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

24 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд міста Запоріжжя у складі

судді Бредіхіна Ю.Ю.,

секретаря Жураківської В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми матеріальної та моральної шкоди,

установив:

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.

Позивач звернувся із вимогою про стягнення з відповідача суми матеріальної шкоди у розмірі 31 913,33 грн., нарахованих на неї сум інфляційних втрат у розмірі 32 076,30 грн. та трьох відсотків річних у сумі 6 748,94 грн., а також моральної шкоди у розмірі 200 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 липня 2018 року, приблизно о 23 годині 45 хвилин, ОСОБА_2 , знаходячись поблизу другого під`їзду будинку АДРЕСА_1 , де діючи з, прямим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, на підґрунті раптово виниклого словесного конфлікту між ним та потерпілим ОСОБА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наніс не менше 3 ударів лівою рукою в область обличчя потерпілому, чим спричинив ОСОБА_1 садна в ділянці кореня та спинки носу, садно в ділянці лівого колінного суглоба які самі по собі кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, закритий подвійний перелом нижньої щелепи на рівні кута праворуч та на рівні 34-35 зубів (ліворуч), заподіявши таким чином тілесні ушкодження, які кваліфікуються, як тілесні ушкодження середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я строком понад 3 тижні.

Згідно обвинувального акту, органом досудового розслідування вказані умисні дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Ухвалою Ленінського районного суду від 31.01.2025 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 , за обвинуваченням за ч. 1 ст. 122 КК України - закрито та обвинуваченого ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст. 122 КК України, звільнено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Оскільки заподіяні тілесні ушкодження спричинили потерпілому тривалий розлад здоров`я, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи. Внаслідок зазначених дій ОСОБА_2 , потерпілий зазнав як матеріальної, так і моральної шкоди

Розмір матеріальної шкоди складається з витрат на лікування та втрати заробітної плати за час непрацездатності становить 31913,33 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник зобов`язаний відшкодувати суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних. З урахуванням індексу інфляції за період з липня 2018 року по липень 2025 року та 3% річних загальна заборгованість за період прострочення грошового зобов`язання 2575 днів складає: 31 913,00 (сума боргу) + 32 076,30 (інфляційне збільшення) + 6 748,94 (сума річних) = 70 738,24 грн.

Внаслідок завданих ушкоджень, позивач відчував сильний фізичний біль, страждав від обмежень у повсякденному житті, змушений був проходити тривалий процес лікування та реабілітації, який включав медичні втручання, дієтичні обмеження, обмеження в спілкуванні, прийом їжі, професійній діяльності тощо. Протягом усього часу відновлення він зазнавав психоемоційного напруження, почуття тривоги, страху за власне здоров`я, а також приниження гідності через зміну зовнішності (у зв`язку з переломом щелепи та гематомами на обличчі).

Також позивач переживав почуття беззахисності, страх за подальший фізичний стан, соціальну невпевненість, а сама ситуація стала для нього психологічною травмою. Перебування на лікарняному, втрата доходу, неможливість займатися звичними справами суттєво погіршили його якість життя.

Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінив у 200 000 грн.

Відповідач відзиву на позов не надав.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою суду від 07.08.2025 року відкрито загальне провадження у справі.

Ухвалою суду від 02.10.2025 року закрите підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті.

У судові засідання відповідач не з`явився. Будь-яких заяв чи клопотань з цього приводу не надав. Про час, дату та місце його проведення повідомлений у встановлений законодавством спосіб.

Частиною сьомою статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) визначено, що у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Враховуючи наявність підстав, визначених частиною першою статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом.

12 липня 2018 року, приблизно о 23 годині 45 хвилин, ОСОБА_2 , знаходячись поблизу другого під`їзду будинку АДРЕСА_1 , де діючи з, прямим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, на підґрунті раптово виниклого словесного конфлікту між ним та потерпілим ОСОБА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наніс не менше 3 ударів лівою рукою в область обличчя потерпілому, чим спричинив ОСОБА_1 садна в ділянці кореня та спинки носу, садно в ділянці лівого колінного суглоба які самі по собі кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, закритий подвійний перелом нижньої щелепи на рівні кута праворуч та на рівні 34-35 зубів (ліворуч), заподіявши таким чином тілесні ушкодження, які кваліфікуються, як тілесні ушкодження середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я строком понад 3 тижні.

Згідно обвинувального акту, органом досудового розслідування вказані умисні дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Ухвалою Ленінського районного суду від 31.01.2025 року у справі №334/9709/18 кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 , за обвинуваченням за ч. 1 ст. 122 КК України - закрито та обвинуваченого ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст. 122 КК України, звільнено на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Вартість лікування (придбання ліків, медичні процедури, встановлення брекет-системи тощо) ОСОБА_1 становить 31 913 грн.

ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльність особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною першою статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином ухвала Ленінського районного суду від 31.01.2025 року у справі №334/9709/18 про закриття кримінального провадження і звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності є обов`язковою для суду в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді в порядку цивільного судочинства позову, що випливає з кримінальної справи, суд згідно з роз`ясненням, даним у п.3 постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року "Про судове рішення", визначає суми, що підлягають стягненню на відшкодування шкоди, з урахуванням доказів, як наявних у кримінальній справі, так і додатково представлених сторонами і зібраних з ініціативи суду.

Представником позивача на підтвердження своїх вимог надані копії чеків про придбання лікарських засобів та проведення медичних процедур. Заперечень щодо цих сум суду не надано.

Інфляція - це знецінення грошей, зниження їхньої купівельної спроможності, дисбаланс попиту і пропозиції.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

При цьому іншого порядку компенсації грошей (грошових коштів) у зв`язку з їх знеціненням, окрім встановленого індексу інфляції (індексу споживчих цін), чинним законодавством України не передбачено.

Частина перша статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначає об`єкти індексації грошових доходів населення. Так, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.

Суд вважає, що зволікання відповідача із відшкодуванням позивачу матеріальної шкоди, завданої злочином надає право позивачу вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Проте, суд не погоджується із нарахованими та заявленими позивачем до стягнення трьома відсотками річних, адже це є формою відповідальності за невиконання саме договірного зобов`язання, а не деліктного, як у даному випадку.

У постанові від 15 грудня 2020 року № 752/17832/14-ц Велика Палата Верховного Суду висувала, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення стосунків з людьми, які його оточують, інших негативних наслідків морального характеру.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у постанові від 05.12.2022 року у справі № 214/7462/20 зазначила, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Також у цій постанові Об`єднана палата зазначила, що відбувається такий розподіл тягаря доказування: а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд, виходить із засад розумності і справедливості, з огляду на відсутність протиправності діяння заподіювача моральної шкоди, та вини останнього в її заподіянні, та зважаючи на суттєвість отриманих ушкоджень та тривалість лікування вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в розмірі 200 000 грн.

На підставі викладеного та керуючись статями 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_3 ) матеріальну шкоду у розмірі 31 913 грн. та суму інфляційних втрат у розмірі 32 076,30 грн. ,а всього 63 989 (шістдесят три тисячі дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 30 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_3 ) моральну шкоду у розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень.

В задоволені вимог решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 2639 (дві тисячі шістсот тридцять дев`ять) гривень 89 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін