П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2025 року місто Київ

справа № 761/43992/23

провадження № 22-ц/824/9976/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання Онопрієнко К.С.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1

заінтересовані особи: начальник Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шило Тетяна Олександрівна, Деснянський відділ державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «НАДРА», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2025 року, постановлену у складі судді Саадулаєвої А.І., -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність начальника відділу ДВС/органу ДВС, визнання її неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії.

Скарга обґрунтована тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16.11.2010 було задоволено позов ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У 2024 році по даній справі № 2-10654/10 було розглянуто заяву ТОВ «Брайт Інвестмент» про заміну сторони виконавчого провадження у виконавчих листах по цивільній справі № 2-10654/10 за позовом ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою від 13.05.2024 Шевченківського районного суду м. Києва відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «Брайт Інвестмент» про заміну сторони виконавчого провадження. Основною підставою для відмови став пропуск строків подання виконавчого документа до виконання та відсутність клопотання про поновлення такого строку. Ухвала не оскаржувалася та набула законної сили.

У 2024 році заявником при зверненні до реєстру речових прав на нерухоме майно у зв`язку з наміром здійснити реєстраційні дії було виявлено, що відносно заявника маються обтяження у вигляді арештів нерухомого майна (все майно).

Після чого, заявник звернулася до Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова щодо надання інформації про наявність активних та незавершених виконавчих проваджень, в рамках яких можливо були накладені відповідні обтяження у вигляді арешту всього майна

У відповіді було повідомлено, що на виконанні у Деснянському відділі ДВС Черніговського МУЮ перебували виконавчі провадження № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, а також № НОМЕР_3, в рамках яких були накладені арешти на все нерухоме майно ОСОБА_5 : реєстраційний номер запису про обтяження 49435069, 49434950, 13181941 зареєстровані на підставі постанови Деснянського відділу ДВС Чернігівського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 474/14, виданої 30.10.2012.

Крім того було повідомлено, що надати більш детальну інформацію щодо ходу виконання всіх виконавчих проваджень, або надати копії матеріалів виконавчого провадження відділ не має можливості, оскільки матеріали виконавчих проваджень передані до архіву відділу та на даний час знищені за закінченням терміну зберігання.

Виконавче провадження № НОМЕР_3 було відкрито на підставі виконавчого листа від 05.102012 № 2-10654/10, виданого на підставі заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 2-10654/10 від 16.11.2010.

В рамках виконавчого провадження № НОМЕР_3 були накладені наступні обтяження: 49435069, 49434950, 13181941, зареєстровані на підставі постанови Деснянського відділу ДВС Чернігівського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 474/14, виданої 30.10.2012, предмет обтяження - все нерухоме майно боржника.

У січні 2025 року заявник звернулася із заявою щодо зняття обтяжень (арешту) 49435069, 49434950, 13181941 та виключення таких записів із реєстру обтяжень на ім`я начальника Деснянського відділу ДВС у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління МЮУ, яке після численних перейменувань являється правонаступником Деснянського відділу ДВС Чернігівського МУЮ, яке і наклало відповідні обтяження більше ніж 12 років назад.

Відповіддю від 03.02.2025 заявника повідомлено, що відділ не вбачає правових підстав для зняття арештів з майна боржника та вилучення відповідних обтяжень з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, що визначені положеннями Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012.

Заявник вважає таку відмову у формі бездіяльності неправомірною, у зв`язку з чим звернулася до суду в строки, визначені законом, тобто в десятиденний строку з моменту отримання 08.02.2025 листа-відповіді з відмовою у знятті арешту та виключення із реєстру відповідних записів.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2025 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, державний виконавець: начальник Деснянського відділу ДВС у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шило Т. О., Деснянський відділ ДВС у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, боржники: ОСОБА_2 , стягувачі/правонаступники: ПАТ «Комерційний банк «НАДРА», ТОВ відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», ТОВ «Брайт Інвестмент» - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в який просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вважає, що ухвала була постановлена із порушенням норм процесуального права та неповного дослідження обставин справи, що призвело до передчасних та хибних висновків про залишення скарги без розгляду.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що в заяві від 09.09.2024, з якою заявник звертався до Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові, ОСОБА_6 не порушувалося питання про зобов`язання державного виконавця та/або орган виконавчої служби зняти арешт, припинити обтяження, виключити певний запис із реєстру речових прав на нерухоме майно. ОСОБА_6 було направлено заяву 09.09.2024 виключно із метою отримання інформації про існування вичерпного переліку арештів, обтяжень та відомостей про виконавчі провадження, в рамках яких вони були накладені, питання щодо можливості зняття таких обтяжень на той момент не ставилося. Зазначене залишилося поза увагою суду при винесенні оскаржуваної ухвали.

Твердження суду про те, що скаржник довідалася зі змісту відповіді від 17.09.2024 про порушення своїх прав не може бути взято до уваги, оскільки довідатися про порушення своїх прав у зв`язку з неможливістю зняття накладених арештів та обтяжень, ОСОБА_6 змогла лише за результатами другого звернення до відділу ДВС, де останньою вже порушувалося питання зняття арештів та обтяжень, накладених в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_3, яке було відкрито на підставі виконавчого листа від 05.10.2012 № 2-10654/10, виданого на підставі заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва.

Апелянт вважає, що пропуск строку для звернення до суду відбулося з поважних причин, а суд першої інстанції в порушення процесуальних вимог щодо можливості поновлення строку на звернення із даною скаргою, залишив її без розгляду.

Залишення скарги ОСОБА_6 без розгляду унеможливить останню в подальшому реалізувати процесуальну можливість скасувати наявні арешти, оскільки звертатися щодо їх скасування необхідно саме в порядку подання скарги ( ОСОБА_6 боржник у виконавчому провадженні), а не позову.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористалися.

В судове засідання ОСОБА_6 не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її присутності.

В судове засідання не з`явився ОСОБА_2 , про місце, день і час засідання суду повідомлений належним чином, що підтверджується повернутим до суду конвертом на його ім`я з відміткою «Укпошти» «адресат відсутній за вказаною адресою».

В судове засідання не з`явилися ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», ТОВ «Брайт Інвестмен», Деснянський відділ державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про місце, день і час засідання суду повідомлені шляхом направлення судових повідомлень до їх електронних кабінетів, причини своєї неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи та їх представників відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Оскільки рішення ухвалене за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення ( ч.5 ст.268 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про залишення скарги без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем було без поважних причин пропущено строк на подання скарги, оскільки скаржник дізналася про порушення її прав або свобод 17.09.2024. Доводи скаржника про те, що ОСОБА_6 дізналася про порушення своїх прав 08.02.2025 суд першої інстанції відхилив, зважаючи на зміст листа Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 17.09.2024 № 27.20-40/96788, відповідно до якого ОСОБА_1 була повідомлена цим листом про відсутність у відділі ДВС підстав для зняття арештів. Таким чином, суд першої інстанції вважав, що ОСОБА_6 зверталася до органів ДВС з вимогою зняття арештів з майна 17.09.2024, відтак саме з цього моменту 17.09.2024 починається перебіг строку, встановленого процесуальним законодавством для оскарження дій державного виконавця.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із способів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, інших посадових осіб державної виконавчої служби 1 позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ч.1 ст.449 ЦПК України скарга може бути подана до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами. Іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

З матеріалів наданих заявником до скарги вбачається, що 17.09.2024 ОСОБА_6 отримала відповідь в.о.начальника Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, зміст якої зводиться до того, що у відділі відсутні правові підстави для зняття арештів з майна ОСОБА_6 , оскільки відділ не володіє інформацією щодо сплати боргу згідно зазначених виконавчих документів, про рішення суду якими виконавчі документи було визнано такими, що не підлягають виконанню або скасовано у встановленому законом порядку (а.с.13-14).

Крім того, заявником до скарги додана копія відповіді Начальника Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 03.02.2025, в якій є посилання на лист від 17.09.2025, про надану раніше відповідь та зазначається про відсутність підстав для зняття арештів з майна ОСОБА_6 ( а.с.16).

Суд першої інстанції, зважаючи на наявні в матеріалах справи відповіді, дійшов обґрунтованого висновку про пропуск ОСОБА_6 строку звернення до суду зі скаргою на бездіяльність начальника відділу, оскільки про порушення своїх прав ОСОБА_6 дізналася з відповіді 17.09.2024, а до суду зі скаргою звернулася лише 17.02.2025, тобто з пропуском встановленого законом 10-денного строку.

У скарзі ОСОБА_6 не наводить причин пропуску строку з 28.09.2024.

Посилання заявника на те, що про порушення свого права вона дізналася лише з відповіді начальника відділу від 03.02.2025, спростовується наданою ОСОБА_6 до скарги копією листа від 17.09.2024, а також змістом самої відповіді від 03.02.2025. Крім того, зміст відповідей також спростовує доводи апелянта в тій частині, що у зверненні до відділу виконавчої служби у вересні 2024 року вона не ставила питання про зняття арешту з майна, а лише просила надати інформацію щодо відкритих виконавчих проваджень, з питанням про зняття арешту вона звернулася лише у січні 2025 року.

Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках ( ч.1 ст.13 ЦПК України).

Отже, ОСОБА_6 , користуючись своїми процесуальними правами, надала до своєї скарги документи, які вважала достатніми для підтвердження тих обставин, на які посилалась в її обґрунтування. Також до суду першої інстанції ОСОБА_6 подала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.60).

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про залишення скарги без розгляду, виходив із тих документів, які були надані заявником. Порушень норм процесуального права судом першої інстанції при прийнятті судового рішення допущено не було.

Надана до апеляційної скарги копія заяви, з якою ОСОБА_6 09.09.2024 звернулася до відділу виконавчої служби, не приймається апеляційним судом, оскільки апелянт не навів обґрунтувань щодо неможливості її подання до суду першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на тривалість знаходження майна під арештом не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки такі обставини не впливають на висновок суду про пропуск ОСОБА_6 строку звернення до суду зі скаргою.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються, підстави для її скасування відсутні.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

УхвалуШевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус