Справа № 166/1282/25 Головуючий у 1 інстанції: Свистун О. М.
Провадження № 22-ц/802/1206/25 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Киці С. І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 , подану в її інтересах представником ОСОБА_2 , на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 28 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року ТОВ "Юніт Капітал" звернулось до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 29 квітня 2023 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором, перерахувавши 29 квітня 2023 року відповідачці 8900 грн на банківську картку № НОМЕР_1 , вказану нею в заявці при укладенні кредитного договору.

Зазначає, що 28 листопада 2018 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" уклали договір факторингу № 28/1118-01. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 238 від 04.07.2023 ТОВ "Таліон Плюс" отримало право вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором.

27 травня 2024 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 27/0524-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 27.05.2024 від ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги до відповідачки за цим кредитним договором.

04 червня 2025 року ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та позивач уклали договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників № б/н від 04.06.2025 за договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 від ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" до позивача ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором на загальну суму 35461,18 грн, що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 35461,18 грн, яка складається з 8900 грн за тілом кредиту та 26561,18 грн відсотків за користування кредитом, а також судові витрати: сплачений судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу - 7000 грн.

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 28 серпня 2025 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТОВ "Юніт Капітал" заборгованість за договором кредитної лінії № 729868955 від 29 квітня 2023 року в розмірі 35461,18 грн, з яких тіло кредиту 8900 грн, відсотки за користування кредитом 26561,18 грн, а також 2422,40 грн судового збору та 4000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись із даним рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Також просила стягнути з ТОВ "Юніт Капітал» сплачених нею судових витрат: 3 664,50 грн судового збору та 8000 грн витрат за надання правової допомоги.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що позивачем ТОВ "Юніт Капітал» не доведено належними та допустимими доказами набуття ним права вимоги до неї за спірним кредитним договором через укладення кількох договорів факторингу. Крім того, відповідач вважає що позивачем були нараховані проценти за кредитом поза межами строку кредитування, що визначено договором. У позові зазначено, що їй були надані кредитні кошти в розмірі 8900 гривень (як тіло кредиту), строк кредитування 30 днів, відповідно до п.8.5 договору за користування кредитом визначено проценти у розмірі 2,1% за один день, отже за 30 днів - 4 914 грн, а загальна вартість кредиту разом з процентами складає 12 714 грн. Однак, як убачається з розрахунку заборгованості та додатків до позову, вказані умови договору виконані не були та відповідно у позивача не було підстав для автоматичної пролонгації дії строку кредитування, який закінчився 29.05.2023 року, оскільки необхідною умовою для пролонгації є сплата відсотків у сумі 2442 грн в межах цього строку. Вважає, що нарахування позивачем заборгованості за відсотками за період після закінчення строку кредитування є необгрунтованим.

Також звертає увагу на те, що позивачем не зараховані сплачені кошти у розмірі 5 000 грн, які були внесені нею 16.11.2023 року, хоча інформація про це знаходиться в розрахунку заборгованості, однак ця сума не врахована в розмірі заборгованості.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що 04.07.2023 відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №238 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідачки на загальну суму 18 447,92 грн. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчили передачу права вимоги до боржників у повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги. Таким чином, право вимоги перейшло від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку, а отже право вимоги до відповідача перейшло до ТОВ Таліон Плюс 04.07.2023, тобто після укладання кредитного договору № 729868955 від 29.04.2023. Отже, відповідач не врахував усі матеріали справи та помилково визначив, що передача права вимоги відбулася в момент укладення договору факторингу. Проте, відповідно до умов договору факторингу передача права вимоги здійснюється не за самим договором, а за реєстрами, які є додатками до нього.

Щодо доводів про нарахування відсотків позивач зазначив, що нарахування відсотків здійснювалося за період 29.04.2023 -29.05.2023 за визначеною договором формулою: 8900,00 грн * 30 (строк кредитування)*0,84 (процентна ставка)/100= 2242,80 грн. Боржник сплатила свою заборгованість у розмірі 2242,80 грн, що покрило усю заборгованість за відсотками за дисконтний період. Оскільки відповідно до п. 8.3.2. договору позичальник вчинила описані в п. 3.2. договору дії щодо продовження дисконтного періоду ( пролонгацію), за період з наступного дня після 29.05.2023 проценти нараховані за ставкою 766,50 % річних, що на день укладення договору становить 2,10 % на день (Індивідуальна процента ставка). 8900,00 грн* 2,10 /100= 265,22 грн - сума за один день користування кредитом після закінчення дисконтного періоду), а тому 265,22 грн*35=9282,70 грн відсотки за користування кредитом після закінчення дисконтного періоду), що здійснювалось за період 30.05.2023 -04.07.2023 (що підтверджується розрахунком, підготовленим ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога»).

Надалі право вимоги перейшло до ТОВ « Таліон Плюс», яке продовжило нарахування боргу згідно з п. 8.3.2. договору: 265,22*82 =21748,04 грн відсотки за користування кредитом за період 04.07.2023 - 25.09.2023.

Позивач вказує, що відповідач, не відмовлялася від одержання кредиту, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликала, не зверталася за додатковим роз`ясненням положень договору, тобто не скористалася цим своїм правом. Кредитний договір вважає правомірним, оскільки його недійсність законом прямо не встановлена та судом він недійсними не визнаний, а тому відповідно до ст. 204 ЦК України, є правомірним і повинен виконуватися належним чином.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно із статтями 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що 29 квітня 2023 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, який підписаний електронним підписом відповідачки шляхом відтворення одноразового ідентифікатора MNV695НС.

За умовами кредитного договору ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" надає ОСОБА_1 кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 8900 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальниця зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (п. 2.1 кредитного договору).

На виконання умов цього кредитного договору 29 квітня 2023 року позивач надав відповідачці кредит у розмірі 8900 грн, перерахувавши кошти на платіжну картку № НОМЕР_1 , вказану відповідачкою у заявці на отримання грошових коштів у кредит від 29.04.2023, що підтверджується копією платіжного доручення № 1fd6a1ae-0fa4-4c5b-8073-b6b2806aaed6 від 29.04.2023, довідкою ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога від 21.09.2025 (а.с. 9, 58).

Сторонами не заперечується, що 28 листопада 2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс" укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" відступає ТОВ "Таліон плюс" права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ "Таліон плюс" зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" за плату на умовах, визначених цим договором. "Право вимоги" означає всі права ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому. Строк договору закінчується 04.08.2021 року. Договір може бути змінений повністю або частково за спільною письмовою згодою сторін. Додатки та додаткові угоди до даного договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину.

Як зазначено у відзиві на апеляційну скаргу позивачем, а також підтверджено відповідними доказами, додатковими угодами № 19 від 28.11.2018, № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31.12.2023 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс" продовжили строк дії вказаного договору факторингу до 31.12.2024 року.

Витягом із реєстру прав вимоги № 238 від 04.07.2023 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" також підтверджується відступлення ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" до ТОВ "Таліон Плюс" права вимоги до боржниці ОСОБА_1 за кредитним договором № 729868955 від 29.04.2023 в сумі 18477,92 грн, з яких 8900 грн заборгованість за тілом кредиту; 9547,92 грн заборгованість за відсотками.

Сторони також стверджують, що 27 травня 2024 року між ТОВ "Таліон Плюс" і ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 27/0524-01, відповідно до умов якого ТОВ "Таліон Плюс" зобов`язується відступити ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "Таліон Плюс" за плату на умовах, визначених цим договором. "Право вимоги" означає всі права ТОВ "Таліон Плюс" за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому. Строк цього договору закінчується 31 грудня 2024 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.

Згідно з витягом із реєстру прав вимоги № 1 від 27.05.2024 ТОВ "Таліон Плюс" відступило ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" право вимоги до боржниці ОСОБА_1 за кредитним договором № 729868955 від 29.04.2023 в сумі 35461,18 грн, з яких 8900 грн заборгованість за тілом кредиту; 26561,18 грн за відсотками.

04 червня 2025 року між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" і ТОВ "Юніт Капітал" укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, згідно з умовами якого ТОВ "Юніт Капітал" зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" за плату, а ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" відступити ТОВ "Юніт Капітал" право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому, до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1, що є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" відступило ТОВ "Юніт Капітал" право вимоги до боржниці ОСОБА_1 за кредитним договором № 729868955 від 29.04.2023 в сумі 35461,18 грн, з яких 8900 грн заборгованість за тілом кредиту; 26561,18 грн заборгованість за відсотками.

Статтею 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні. За однією з таких підстав кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передавання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом.

Крім того, статтею 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним Договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1 статті 1077 ЦК України).

Як визначено статтею 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Таким чином, наведені норми закону та надані представником позивача копії договорів факторингу, додаткових угод та реєстрів права вимоги, які є належними, допустимими та достатніми доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах, спростовують доводи апеляційної скарги відповідачки частині щодо відсутності у позивача права вимоги до неї за спірним кредитним договором .

Щодо інших доводів апеляційної скарги слід зазначити таке.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як установлено судом першої інстанції, 29 квітня 2023 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, який підписаний електронним підписом відповідачки шляхом відтворення одноразового ідентифікатора MNV695НС.

За умовами даного кредитного договору ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" надало ОСОБА_1 кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 8900 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальниця зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (п. 2.1 кредитного договору).

На підставі наявних у матеріалах справи доказів суд першої інстанції вірно вважав доведеним факт укладання ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 кредитного договору в електронній формі та виконання кредитором своїх обов`язків за цим договором, а саме надання грошових коштів позичальнику у розмірі та на умовах, установлених договором.

Відповідач ОСОБА_1 також не заперечує, що вказаний у позові кредитний договір нею було укладено та отримано від первісного кредитора кошти в сумі 8900 грн. Також нею стверджувалось, що вона погасила в користь позикодавця в якості процентів 2242,80 грн 01.05.2023 року та 5000 грн 16.11.2023 року на рахунок ТОВ «Таліон Плюс».

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Юніт Капітал» як новий кредитор, до якого перейшли права вимоги за укладеним ОСОБА_1 кредитним договором від 29 квітня 2023 року, просило про стягнення з позичальника суми неповернутої заборгованості станом на 25.06.2025 в розмірі 35461,18 грн, з яких тіло кредиту - 8900 грн та проценти за користування кредитом 26561,18 грн.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, вважав позовні вимоги доведеними в повному обсязі.

Разом з тим, колегія суддів не може у повній мірі погодитися з таким висновком у частині розміру стягнутої заборгованості на користь позивача, виходячи з наступного.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до умов договору, позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку, передбаченому п. 3.2. договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії та строк дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором. (п. 3.1 кредитного договору).

Сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена.

На умовах цього пункту договору строк продовження дисконтного періоду кожен раз розраховується за визначеною формулою .

Для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 (тридцять) днів дисконтного періоду проценти у розмірі 2242 грн 80 коп. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій, позичальник інформується через особистий кабінет (п. 3.3 кредитного договору).

За період від дати видачі кредиту до 29.05.2023 (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 306,60 відсотків річних, що на день укладення договору становить 0,84 відсотки від суми кредиту за кожний день користування ним; у разі якщо позичальник вчинить описані в п. 3.2. договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 29.05.2023 проценти нараховуються за ставкою 766,50 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98 відсотків в день від суми кредиту за кожний день користування ним (далі індивідуальна процента ставка) (п.8.3.1, 8.3.2 договору).

Після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним ( п. 8.4 кредитного договору).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц викладено правовий висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 в п. 95-108 вказано щодо нарахування процентів на підставі статті 625 ЦК України, що регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак, якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.

Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)).

Згідно з п.7.1. договору про надання фінансових послуг № 72986855 від 29.04.2023 року на момент укладення цього договору сторони дійшли згоди, що орієнтовна дата повернення кредиту 30 днів, а тому строк кредитування закінчився саме 29.05 .2023 року.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази продовження строку кредитування (дисконтного періоду) шляхом здійснення позичальником ОСОБА_1 протягом дисконтного періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та за умови, що позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця встановлено функцію продовження строку дисконтного періоду.

Отже, позивачем не доведено факту продовження дисконтного періоду, визначеного договором, а тому строк кредитування, упродовж якого підлягали нарахуванню відсотки за користування кредитом, становив лише 30 днів. В подальшому слід було здійснювати нарахування відсотків відповідно до норм ст.625 ЦК України, однак у позовній заяві кредитор про це не просив.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постановах Верховного Суду від 26 травня 2021 року в справі № 755/15853/15-ц, від 10 лютого 21022 року у справі № 263/1976/16-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050ЦК України припиняється також і право кредитодавця нараховувати обумовлену в договорі неустойку.

З огляду на наведене відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал» процентів за користування кредитом після 29 травня 2023 року (більше 30 днів), тобто поза межами строку кредитування.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами, нарахованих за період поза межами погодженого сторонами строку кредитування є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Разом з тим, відповідно до розрахунків, наданих ТОВ «Юніт Капітал» за договором між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 № 729868955 від 29.04.2023 року, нараховано проценти з 29.04.2023 року по 04.07.2023 року в сумі 11 790, 72 грн.

Крім того, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про неврахування сплачених відповідачкою 16.11.2023 року коштів у сумі 5000,00 грн, що вбачається з наданого суду позивачем розрахунку заборгованості.

Отже, доведеним є зобов`язання ОСОБА_1 з повернення ТОВ «Юніт Капітал» кредиту в сумі 11142,80 грн, а саме тіло кредиту 8900,00 грн; проценти за користування кредитом в межах строку кредиту (30 днів) 2242,80 грн. Однак, з урахуванням сплати нею боргу в сумі 2242,80 грн 01.06.2023 на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та 5000 грн 16.11.2023 на рахунок ТОВ «Таліон Плюс», кредитний борг за тілом кредиту становить 3900 грн (11142,80 грн 2242,80 грн 5000 грн).

Стосовно тверджень апелянта про те, що вона не була повідомлена про заміну кредитора, що є порушенням її прав, то вказане не впливає на її обов`язок погашення кредиту, оскільки у зазначеному нею випадку вона не позбавлена сплатити борг на користь попереднього кредитодавця.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду - змінити в частині вирішення позовних вимог та судових витрат, а саме зменшити суму заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з 35461,18 грн до 3900 грн та відповідно перерозподілити судові витрати.

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції зміні.

Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги відповідачки, змінив рішення суду першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги позивача на 11%, то наявні підстави для відшкодування відповідачкою позивачу понесених ним судових витрат за розгляд справи в суді першої інстанції у вигляді судового збору у сумі 266,46 грн та витрат за професійну правничу допомогу у сумі 440 грн.

Позивач у свою чергу повинен відшкодувати відповідачці судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 3261,41 грн, виходячи із того, що вимоги апеляційної скарги задоволені на 89%.

Витрати на правничу допомогу відповідачки в сумі 8000 грн, які вона просила стягнути з позивача, не підлягають компенсації, оскільки вони не доведені відповідачем та суду апеляційної інстанції відповідачкою ОСОБА_1 не надано ні копії договору про правничу допомогу з адвокатом Лабіком Г. І., ні розрахунку цих витрат, а також не додано підтвердження сплати йому цих коштів.

Отже, враховуючи, що відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні, і тоді сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат, то з позивача на користь відповідачки слід стягнути вказану різницю 2554,95 грн (3261,41 грн (266,46 грн + 440 грн).

Як передбачено частинами 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення постанови у цій справі є 13 листопада 2025 року дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 268, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , подану в її інтересах представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 28 серпня 2025 року в частині розміру стягнутої заборгованості та судових витрат змінити.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю Юніт Капітал заборгованість за договором кредитної лінії № 729868955 від 29 квітня 2023 року в розмірі 3900 (три тисячі дев`ятсот) гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Юніт Капітал на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 2554 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят чотири) гривні 95 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді