БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1461/25
Провадження № 2/497/1037/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2025 року Болградський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Кравцової А.В., секретар судового засідання Георгієва А.В., розглянувши за відсутністю сторін в залі суду в м.Болград цивільну справу за позовом адвоката Цоєвої Вікторії Вікторівни представника і в ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну виду та пособу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

26.06.2025р. представник позивачки звернулася до суду з вищезазначеним позовом, яким просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 для утримання їх спільної дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягувати 1 / 4 частину усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш, ніж передбачені законом 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення повноліття.

В обґрунтування вимог позову заявник посилається на те, що відповідач, будучи батьком дитини, сплачує аліменти в розмірі 1500грн. на місяць щомісячно за судовим наказом Болградського районного суду Одеської області від 23.03.2021р., але цих коштів недостатньо для утримання дитини в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, м оскільки це ставить позивачку та її дитину у скрутне матеріальне становище, а добровільно відповідач додаткових коштів не надає, тому вона змушена звернутися з позовом до суду, зазначивши підставою позову збільшення розміру аліментів, що стягнуті судом.

Сторони у судове засідання не прибули, надали суду заяви про розгляд справи за їхньою відсутністю, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а відповідач не заперечує проти вимог позову, не заперечує проти стягнення з нього рішенням суду 50% від його доходів, зазначивши, що він не працює здійснює догляд за хворою матір`ю.

Згідно вимог ст.287 ЦПК України неявка у судове засідання належним чином повідомлених сторін учасників справи, не перешкоджає її розгляду а, відповідно до ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши надані суду матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Так, судом встановлено, що підставою позову є не збільшення розміру аліментів, а зміна виду і способу стягнення аліментів, що за сучасних обставин, фактично, є збільшенням, але все-таки не є зміною, а тому позов підлягає задоволенню частково, адже зміна виду та способу стягнення аліментів та збільшення розміру стягнутих судом аліментів, по суті є різними підставами для подання позову до суду, хоча й переслідують однакову мету, оскільки фактичні обставини, що впливають на розмір та порядок виплат, можуть змінюватися з часом. Це може бути, наприклад, зміна матеріального стану платника, народження інших дітей або необхідність у додаткових витратах на дитину, і Законом регламентовано такий спосіб захисту прав дитини та того з батьків, з ким дитина проживає.

Так, українське законодавство передбачає два види аліментів це сплата у твердій грошовій формі або у виді частки від доходів платника, а способи стягнення включають: добровільну угоду (укладену нотаріально), судовий наказ (найшвидший варіант) або позов про стягнення в суді, який може бути розглянутим як за спрощеним, так і за загальним порядком.

Суд трактує підстави позову як факти та правові норми, на яких позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права або законного інтересу. Це означає, що суд розглядає як фактичну підставу (юридичні факти, що призвели до спору), так і правову підставу (посилання на конкретні статті законів чи нормативних актів). Суд має обов`язок самостійно встановити правову кваліфікацію правовідносин, навіть якщо позивач помилився у посиланні на норми права. Фактична підстава позову це сукупність юридичних фактів, які обґрунтовують вимогу позивача. Незгода суду з правовим обґрунтуванням позовної заяви не є підставою для визнання її неподаною і повернення позивачу, а є надмірним формалізмом таке правове обґрунтування міститься у Постанові КЦС ВС від 08.04.2020 (у справі №761/41071/19 (провадж. №61-2192св20), http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/88815618.

Відповідно до ч.2ст.51 Конституції України, ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Положеннями ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, а, відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено у 2025 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 грн.

Нормами ч. 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.ст.183,192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у певній твердій грошовій сумі на аліменти у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини та навпаки).

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою ВС України у Постанові від 05.02.2014 у справі №6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України, може мати під собою й зміну способу їх присудження. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не лише ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідно до ч.1ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце у даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обґрунтування своїх вимог.

Згідно ч.4ст.206 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У даному випадку представник/Позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку заробітку відповідача, та стягувати з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вивчивши надані суду матеріали і дослідивши докази, судом встановлено наступне:

- сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Болградського районного суду Одеської області від 30.11.2021 (спр. №497/1645/2021), рішення набрало законної сили ( а.с.11-12);

- у цьому шлюбі народилася дитина спільна дочка сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про її народження (серії НОМЕР_1 , вид. 01.10.2012р., а/з№33), сторони є батьками дитини (а.с.6);

- судовим наказом Болградського районного суду Одеської області від 25.03.2021р. (справа №497/367/2021), з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 стягнуто аліменти для утримання їхньої спільної малолітньої дочки в розмірі 1500грн. у твердої грошовій сумі щомісячно, з 12.03.2021 і до 18.09.2030р. (а.с.9-10);

- з довідки Городненської сільської ради Болградського району Одеської області від 18.06.2025р. №398 вбачається, що дитина сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована разом з позивачкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , але за даною адресою вони не проживають (а.с.7).

Враховуючи право позивача на зміну способу стягнення аліментів, якнайкращі інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення, законодавчо встановлений прожитковим мінімумом для дітей, з урахуванням їх віку та потреб, керуючись принципом розумності і справедливості, суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми в розмірі 1500грн. для утримання дитини позивачки і відповідача що були стягнуті за судовим наказом, на 1 / 4 частку від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на кожну, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини в залежності від її віку що передбачено чинним законодавством України. Такий спосіб стягнення і розмір аліментів, на переконання суду, відповідатиме реальним потребам дитини, а також матеріальному становищу сторін у справі.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, на що звернув увагу ВС України в п.23 Постанови Пленуму №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Станом на теперішній час чинним законодавством України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а ст.ст.182,183 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів в разі встановлення наявності в нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ця стаття зазнала змін згідно із Законом № 2037-VIII від 17.05.2017 в редакції Закону № 2475-VIII від 03.07.2018). Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Статтею179 СК України регламентовано право власності на аліменти, одержані на дитину, які є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Тому, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позову є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки при визначенні розміру аліментів, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі та за період, визначені позивачем, що не суперечать вимогам законодавства для утримання неповнолітньої дитини, починаючи з дня звернення позивача до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, визначений даним судовим рішення розмір аліментів підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки з часу набрання даним рішенням законної сили.

У зв`язку із зміною способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходів, стягнення аліментів, яке здійснюється на підставі судового Наказу Болградського районного суду Одеської області від 23.03.2021, слід припинити, після набрання законної сили цим рішенням суду.

Відповідно до ч.ч.1,2ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до п.3ч.1ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники в разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Тому, з врахуванням того, що позивачка звільнена від сплати судового збору, а судові витрати в разі задоволення позову покладаються на відповідача, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір відповідно до вимог ч.6ст.141 ЦПК України у встановленому законодавством розмірі 1211,2грн.

На підставі ст.ст.141,180-182,184,191,192 СК України та керуючись ст.ст.12,13,80,82,141,142, 206,247,263-265,268,273,274-279,354-355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Змінити вид та спосіб стягнення аліментів, що стягуються за судовим наказом Болградського районного суду Одеської області від 25.03.2021р. з відповідача на користь позивачки для утримання їхньої спільної дитини.

Стягнення аліментів в новому розмірі розпочати з дня набрання даним рішенням суду законної сили і проводити щомісячно до досягнення дитиною повноліття: з моменту набрання законної сили цим судовим рішенням - продовжувати стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ), для утримання їхньої спільної дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1 / 4 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після набрання цим рішенням суду законної сили припинити стягнення за судовим наказом Болградського районного суду Одеської області від 25.03.2021року.

Стягнути з з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 )на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20коп.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення його повного тексту, після чого набирає законної сили. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: bg.od.court.gov.ua. Повний текст судового рішення виготовлено 13.10.2025 року.

Суддя А.В. Кравцова