Справа № 496/873/25
Провадження № 2/496/1698/25
30 вересня 2025 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Пендюри Л.О.
за участю секретаря Сурженко К.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області про відшкодування моральної шкоди,
Представник відповідача - Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про день слухання справи належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, а тому суд, приймаючи до уваги заяву позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України.
Приймаючи до уваги заяву позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.
В судовому засіданні установлено, що 20.09.2024 року в АДРЕСА_1 позивачка ОСОБА_1 під час керування мопедом Хонда діо, державний номерний знак НОМЕР_1 , впала з вказаного мопеду, внаслідок чого отримала тілесні ушкодження, а саме забій лівого коліна, садна лівого ліктя, обох кистей. Окрім того механічні ушкодження отримав мопед.
Зі слів позивачки, її падіння з мопеду сталося у зв`язку з тим, що під час руху на проїжджу частину дороги раптово вибігло декілька собак, які лаяли, кидалися на мопед та намагалися її вкусити. Одна із собак кинулась під переднє колесо мопеду, а тому уникнути падіння позивачці не вдалося.
Після падіння позивачка зателефонувала на службу 102 та повідомила про подію, що трапилася, про що свідчить копія талону-повідомлення єдиного обліку № 6168 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення на іншу подію від 23.09.2024 року.
Поліцейські, які прибули на місце події, викликали карету швидкої медичної допомоги та склали відносно позивачки протокол серії ЕПР1 № 133399 про те, що 20.09.2024 року в с. Черевичне Одеського району Одеської області по вул. Центральній, 39, водій ОСОБА_1 , керуючи мопедом Хонда діо, державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахувала дорожньої обстановки, не вибрала безпечну швидкість руху, не впоралась з керуванням та впала з мопеда. При ДТП мопед отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим водій порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Відповідно до копії картки виклику швидкої медичної допомоги № 684 від 20.09.2024 року лікар, який прибув на місце події, діагностував у позивачки садна лівого коліна, лівого ліктя та обох кистей внаслідок падіння з мопеда. Від госпіталізації позивачка відмовилась.
Цього ж дня позивачка звернулась до ВП № 2 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області із заявою, в якій просила прийняти міри до громадянина ОСОБА_4 , у якого собаки гуляють на дорозі, кидаються на мопед і людей, що підтверджується копією протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 20.09.2024 року.
Листом ВП № 2 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області від 21.10.2024 року за № 61-4-5366 позивачці було повідомлено про те, що в ході розгляду матеріалів її звернення встановлено, що гр. ОСОБА_2 не має власних собак, а займається лише годування безпритульних собак, його слова підтверджує сусідка гр-ка ОСОБА_3 , яка також займається годуванням безпритульних собак. Зазначено, що з головою Усатівської ТГ було обговорено питання регулювання та зменшення кількості безпритульних собак на території громади.
Листом Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області позивачці було повідомлено про те, що на підставі її скарги сільської радою надано заявку комунальному підприємству та спеціалізованим суб`єктам господарювання на відлов безпритульних собак в с. Черевичне для подальшого вжиття заходів з імунізації, стерилізації, прилаштування та ізоляції безпритульних собак. Цим же листом у відшкодуванні моральної шкоди позивачці було відмовлено у зв`язку з тим, що відповідно до наданих нею документів не вбачається наявність прямого завдання їй шкоди безпритульною собакою та є ознаки, що безпритульні собаки мають власника, якого їй не вдалося належним чином визначити та притягнути до відповідальності.
16.01.2025 року адвокат Зенкін В.О., який діяв в інтересах позивачки, звернувся до Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області із адвокатським запитом, в якому просив надати інформацію, чи зверталась Усатівська сільська рада протягом 2020-2024 років до комунальних підприємств та спеціалізованих суб`єктів господарювання для відлову безпритульних собак в с. Черевичне, а також повідомити, чи здійснювався відлов безпритульних собак по заявці Усатівської сільської ради, яка була подана за наслідками скарги ОСОБА_1 про напад на неї безпритульних собак 20.09.2024 року в с. Черевичне.
Згідно з відповіддю Усатівської сільської ради за вих. № 116 від 17.01.2025 року на території вказаної сільської ради немає притулків для безпритульних травин. За усним зверненням до керівництва комунального підприємства, що надає послуги з благоустрою в с. Усатове пояснено, що створити такий структурний підрозділ не має можливості. Спеціалізовані суб`єкти господарювання в м. Одесі переповнені. Дане питання стоїть на контролі. Зараз розглядається питання і вивчається комерційна пропозиція КП «Муніципальний Центр Екологічної Безпеки».
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.95 року роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В порушення вказаних вище вимог позивачкою не надано жодного доказу того, що з вини відповідача їй була завдана моральна шкода у значному розмірі. Так само позивачкою не доведено, що її падіння з мопеду сталося саме через напад на неї безпритульних собак, а не через інші обставини, зокрема, порушення Правил дорожнього руху, що зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 133399, який складено поліцейським 20.09.2024 року.
Із ЄДРСР судом установлено, що за наслідками розгляду вказаного протоколу про адміністративне правопорушення 29.11.2024 року суддею Біляївського районного суду Одеської області Пасечник М.Л. було винесено постанову, якою провадження по справі у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, ураховуючи, що факт збитків унаслідок інкримінованого порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху не підтверджений жодними доказами. Водночас, відсутність в діях ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху останньою не спростований.
Окрім того, в матеріалах справи відсутні відомості про те, чи має позивачка посвідчення водія відповідної категорії, що позбавляє суд можливості оцінити її стаж та досвід водіння мопеду.
Відповідно до частин першої та другої статті 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Правила поводження з тваринами встановлюються законом.
Згідно з абзацом першим та восьмим статті 24 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» (далі - Закон), собаки, незалежно від породи, належності та призначення, у тому числі й ті, що мають нашийники з номерними знаками і намордники, але знаходяться без власника на вулицях, площах, ринках, у скверах, садах, на бульварах, пляжах, у громадському транспорті, дворах та інших громадських місцях, вважаються безпритульними і підлягають вилову. У разі відмови особи, у якої безпритульна тварина була на утриманні та в користуванні, від набуття права власності на неї ця тварина переходить у власність територіальної громади, на території якої її було виявлено.
Відповідно до абзацу 4 статті 12 Закону шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.
Згідно з пунктом 44 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад віднесено встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.
Аналогічні вимоги викладені у статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів».
Отже, безпритульні тварини, на яких юридичною чи фізичною особою не оформлено право власності у порядку, встановленому законом, перебувають у власності територіальної громади, на території якої їх знайдено.
Разом з тим, в матеріалах справи взагалі відсутні докази (фото, відео, покази свідків тощо), що біля будинку АДРЕСА_1 проживають собаки, які, зі слів позивачки, є безпритульними, відсутні документально зафіксовані факти нападу цих собак на людей, в тому числі на позивачку та її дитину.
За таких обставин посилання позивачки, якими вона обґрунтовує заявлені позовні вимоги є голослівними та ґрунтуються виключно на припущеннях.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачкою відповідно до ст. ст. 12, 13, 77-81 ЦПК України не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження неправомірних дій відповідача, які, зі слів позивачки, виразилися, у невжитті заходів відносно безпритульних собак, що між такими діями і завданою їй шкодою є безпосередній причинний зв`язок, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. 1167 ЦК України, суд
Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області про відшкодування моральної шкоди.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.
Повний текст рішення складено 20.10.2025 року.
Виготовлення рішення суду поза межами строків, встановлених частиною шостою статті 259 ЦПК України, обумовлено рядом причин, якими є, зокрема, надмірна завантаженість суддів Біляївського районного суду Одеської області, в тому числі судді Пендюри Л.О., в провадженні якого з початку 2025 року перебуває більш, ніж одна тисяча вісімсот справ, а також недостатня кількість суддів (з 2016 року кількість суддів у Біляївському районному суді Одеської області зменшилася з 11 до 6 (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ, що створює надмірне навантаження та виключає можливість виготовлення судових рішень у строки, встановлені чинним законодавством. Крім того, на робочий процес суттєво впливають чисельні повітряні тривоги через ракетно-дронові атаки і необхідність перебування у цей момент суддів та працівників суду у безпечному місці, яким не є службовий кабінет.
Суддя Л.О. Пендюра