Номер провадження 2/756/8461/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.,

секретаря судового засідання - Лисенко Д.О.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру і способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 30 листопада 2020 року (справа №756/7871/20), у подальшому стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_4 , батьком якої є відповідач.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 13 жовтня 2020 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 4000,00 грн., щомісячно до досягнення повноліття. Посилаючись на ту обставину, що розмір стягнутих аліментів не забезпечує належне утримання та повноцінний розвиток неповнолітньої доньки, майновий стан позивача погіршився, споживчі ціни зростають, потреби дитини збільшуються, просить суд задовольнити позовні вимоги.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 жовтня 2025 року визначено головуючим у справі суддю Шролик І.С.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2025 року відкрито спрощене провадження у справі.

На адресу суду 21 жовтня 2025 року надійшов відзив від ОСОБА_3 , в якому просить врахувати, що він не має власного житла, вимушений винаймати в оренду, в 2020 році відмовився від своєї часки належної житлової квартири АДРЕСА_1 на користь доньки. З нього стягнуто аліменти в більшому ніж законодавчо визначеному розміру аліментів. В нього на триманні перебуває бабуся ОСОБА_5 , яка є особою з інвалідністю, якій він надає фінансову допомогу на оплату комунальних послуг та придбання ліків. Долучив довідку зі зареєстрованого місця проживання, з місця роботи, довідку про доходи.

Від позивача 10 листопада 2025 року надійшли заперечення на відзив, в якому зазначає про зменшення її розміру заробітної плати, наявність у відповідача заощаджень, які він декларує. Дарування частки квартири не може замінювати обов`язок утримання дитини, відповідач може бути забезпечений службовим житлом, що виключає обов`язок винаймати житло. Отримані аліментні платежі залишаються на рівні 4000,00 грн без індексації. Відповідач не приймає участь у житті доньки, її вихованні, не спілкується із нею, не забезпечує дозвілля та відпочинок.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити. Долучила до матеріалі справи довідку про доходи.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_4 , у свідоцтві пр. народження батьком зазначений ОСОБА_2 (а.с.9).

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 30 листопада 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 , щомісячно в розмірі 4000 грн. до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 13 жовтня 2020 року шлюб, зареєстрований 26 лютого 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Відповідно до витягу з реєстру територіальної м.Києва від 15 жовтня 2025 року ОСОБА_2 має зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 (а.с.28).

ОСОБА_2 з листопада 2015 року по теперішній час працює інспектором з особливих доручень відділу охорони публічного порядку ГУ Національної поліції у м.Києві. Середньомісячний заробіток ОСОБА_2 становить 38287,98 грн, з урахуванням доплати та додаткової винагороди. Щомісячно утримано аліменти в розмірі 4000,00 грн (а.с.30).

ОСОБА_5 , 1937 року народження є особою з інвалідністю другої групи безстроково та бабусею ОСОБА_2 . В поданій заяві зазначає, що онук надає їй допомогу з придбанням медикаментів та оплати комунальних послуг (а.с.39-44).

Відповідно до довідки про доходи від 19 листопада 2025 року ОСОБА_1 працює в Київському національному лінгвістичному університеті, середньомісячний дохід за 2025 рік становить 28316, 62 грн.

Між сторонами виник спір щодо наявності підстав для зміни розміру аліментів,кі стягуються з відповідача на утримання доньки на користь позивача за судовим рішення.

Статтею 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про охорону дитинства» всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

ри розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 5.02.2014 №6-143цс13. і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21,

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 жовтня 2022 року в справі № 759/22898/20 (провадження № 61-7913 св 22), постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2023 року в справі № 372/3260/20 (провадження № 61-8523св22)).

Як на підставу заявлених вимог ОСОБА_1 посилалась на зміну її майнового стану, погіршення фінансового становища. Матеріальне становище одержувача аліментів як одна з умов, із якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, має істотне значення для розв`язання відповідного спору, водночас при цьому підлягають врахуванню конкретні обставини справи. А саме лише посилання позивачки на те, що розмір аліментів є недостатнім для належного утримання дитини, не може відповідно до закону бути достатньою підставою для задоволення вимоги про збільшення розміру аліментів;

Судом досліджено довідки про дохід сторін, з якої встановлено що середньомісячний заробіток позивача становить 28316, 62 грн, що спростовує її твердження про отримання щомісячного доходу в розмірі 16000,00 грн. Середньомісячний заробіток відповідача становить 38287,98 грн, з якого утримуються аліменти у визначеному рішенням суду розмірі 4000,00 грн.

Позивачкою не надано суду достатніх, належних і допустимих доказів на підтвердження доводів погіршення власного майнового стану, також відсутні докази на покращення майнового стану відповідача.

Твердження позивача про здороження цін на споживчі цілі, порівняно з 2020 роком не може бути підставою для зміни способу стягнення аліментів, оскільки як вбачається з рішення суду, розмір аліментних платежів визначений 4000,00 грн з проведенням індексації, відповідно до вимог законодавства.

Частинами 1 та 2 ст. 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені в Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Закон України «Про виконавче провадження» у своїй статті 71 встановлює, що індексація аліментів, призначених у фіксованій грошовій сумі, має відбуватися згідно з умовами, визначеними у виконавчих документах або угодах між батьками про утримання дитини, в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з Порядком проведення індексації доходів населення, затвердженим у липні 2003 року, індекс споживчих цін для аліментів, встановлених у фіксованій сумі, обчислюється від місяця призначення аліментів.

Індексація фінансових виплат населенню є процедурою, що регулюється законодавством України, з метою адаптації доходів громадян до змін на ринку споживчих товарів і послуг, згідно зі статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Цей механізм дозволяє компенсувати зростання вартості життя частково або повністю.

На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог про зміну розміру і способу стягнутих аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про зміну розміру і способу стягнення аліментів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25 листопада 2025 року.

Суддя І.С. Шролик