справа № 694/1423/25
провадження № 2/691/695/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді Савенко О.М.

при секретарі судових засідань Шмунь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Городище Черкаської області цивільну справу за позовною заявою Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» м.Київ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив :

АТ КБ «ПриватБанк» м.Київ звернувся в Городищенський районний суд Черкаської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач мотивує, що 19 вересня 2022 року здійснено ідентифікацію клієнта, відповідача ОСОБА_1 і підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Підпис відповідачем здійснено власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови Національного Банку України від 13 грудня 2019 року № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрою власноручного підпису в банківській системі України». Відповідачем погоджено використання ОТР пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису, а саме при здійсненні будь-якої операцій та правочинів між сторонами за допомогою ОТР паролю як простого електронного підпису сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому банком ОТП паролю на фінансовий номер телефону клієнта. У подальшому відповідач виявила бажання отримати послугу «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою», ознайомилася із актуальними умовами кредитування та 03 липня 2024 року підписала Паспорт кредиту за допомогою ОТР пароля. Після чого із відповідачем за допомогою ОТР пароля було підписано Кредитний договір б/н від 03 липня 2024 року про надання строкового кредиту у розмірі 100000,00 грн., шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 36 місяців із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 31%. Додатково, із відповідачем за допомогою ОТР пароля підписаний Графік кредиту. Відповідач ОСОБА_1 не надавала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору та Графіку кредиту, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою за рахунком. У порушення умов Договору, а також ст. ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим, станом на 21 квітня 2025 року має заборгованість в розмірі 102 202 грн. 13 коп., яка складається з: 92263 грн. 67 коп. заборгованість за тілом кредиту; 9938 грн. 46 коп. заборгованість за нарахованими відсотками, для стягнення якої прийнято рішення звернутися до суду (а.с.1-5).

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 07 липня 2024 року відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче засідання з викликом сторін до суду, з наданням відповідачу часу для подачі відзиву, пред`явлення зустрічного позову (а.с.55).

В підготовчому засіданні 16 липня 2025 року постановлено ухвалу суду про закриття підготовчого провадження та призначення цивільної справи до судового розгляду (а.с.66).

У судовому засіданні представник позивача Золотарь О.С. позовні вимоги підтримав та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 102202, 13 грн. станом на 21 квітня 2025 року та понесені судові витрати в розмірі 2422, 40 грн..

Відповідач ОСОБА_1 , будучи вчасно та належним чином повідомленою про розгляд цивільної справи, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження, ухвали про закриття підготовчого провадження і призначення судового розгляду, судових повісток рекомендованим повідомленням та розміщення 09 вересня 2025 року оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі «Судова влада України» за веб-адресою: https://gd. ck. court. gov. ua., у судове засідання не з`явилася, причину своєї неявки суду не повідомила, як і не надіслала заяв чи то клопотань про розгляд справи у її відсутність або перенесення розгляду (а.с.56, 47, 53, 54, 61, 64, 70, 79).

Місце реєстрації відповідача ОСОБА_1 підтверджується довідкою Вільшанської селищної ради Звенигородського району Черкаської області від 11 серпня 2025 року №02-33/1159 (а.с.64).

З врахуванням вищезазначеного, суд, прийшов до висновку про можливість судового розгляду цивільної справи 02 жовтня 2025 року у відсутності відповідача ОСОБА_1 , остільки її неявка не перешкоджає розгляду по суті, у її відсутність, як такої, що належно інформована про судовий розгляд. При прийнятті такого рішення суд, орієнтований і на судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.Так, згідно п. 41 рішення Європейського Суду з прав людини «Пономарьов проти України» заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, п.27 рішення «Олександр Шевченко проти України» заява № 8371/02 від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» заява №50966/99 від 14 жовтня 2003 року).

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, заслухавши представника позивача Золотарь О.С., враховуючи належне повідомлення відповідача ОСОБА_1 за місцем реєстрації, відсутність відзиву, заперечення, чи то клопотань про необґрунтованість позовних вимог, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивач повинен зазначити і довести підстави позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов`язує свої матеріально-правові вимоги.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У справі "Церква села Сосулівка проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції закріплює "право на суд", в якому право на доступ до суду - право порушити провадження у судах щодо прав та обов`язків цивільного характеру - становить тільки один з його аспектів (див. "Голдер проти Об`єднаного Королівства", рішення від 21 лютого 1975 року, Серія A, N 18, ст. 18, п. 36). Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (див. "Беллет проти Франції", рішення від 4 грудня 1995 року, Серія A, N 333-Б, ст. 42, п. 36). Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

Предметом вимоги позивача АТ КБ «ПриватБанк» є порушення відповідачем ОСОБА_1 у справі, вимог ст.ст.509, 526, 530, 527, 610,611,1054 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат, згідно ст.ст.133,141 ЦПК України.

Правові відносини, які склалися між позивачем АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 , на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин зобов`язання і є зобов`язальними та регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про електронну комерцію», з врахуванням наступного.

Згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У відповідності ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із практикою Європейського Суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

В ході судового розгляду із досліджених судом доказів встановлено.

АТ КБ «ПриватБанк», згідно Статуту в редакції від 11 лютого 2025 року є державним банком, юридичною особою приватного права, утвореною відповідно до законодавства (Код ) (а.с.8-13). Між позивачем і відповідачем ОСОБА_1 , 19 вересня 2022 року підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, при цьому було здійснено ідентифікацію відповідача, як клієнта банку (а.с.16-21). Підпис відповідачем здійснено власноруч, що відповідає вимогам Постанови Національного Банку України від 13 грудня 2019 року № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрою власноручного підпису в банківській системі України» (а.с.16-21). У подальшому, відповідач виявила бажання отримати послугу «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою», та ознайомилася із актуальними умовами кредитування і 03 липня 2024 року підписала Паспорт споживчого кредиту, Графік платежів за допомогою ОТР пароля (а.с.26-28). Під час укладення кредитного договору б/н від 03 липня 2024 року, між сторонами погоджено умови кредитування (а.с.22-24). Так, згідно умов вище вказаного договору, сума строкового кредиту становить 100 000 грн., строк кредитування 20 місяців, процентів ставка, відсотки річних 31%, тип процентної ставки фіксована, змінюваної ставки не має (а.с.22-24). Базисом розрахунку для процентів та пені є фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів. Від суми, визначеної цим договором за кожний календарний день, починаючи з дня фактичного надання кредиту (включно) і до дня повернення кредиту позичальником, без врахування дня повернення (а.с.22-24). Загальні витрати за кредитом становлять 29862, 68 грн., орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом, у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі 129862, 68 грн. (а.с.22-24). За умовами кредитного договору від 03 липня 2024 року, орієнтована реальна річна процентна ставка, відсотки річних 36,38% (а.с.22-24). Відповідно до розділу 2 п.п.2.1-2.3 Загальних положень вище вказаного договору, банк зобов`язується надати позичальнику строковий на споживчі цілі, а саме відповідно до статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника) у розмірі, визначеному Договором, в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом в обумовлені цим Договором терміни. Кредит надається безготівковим шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника НОМЕР_1 Банк надає позичальнику Паспорт споживчого Кредиту "Кредит готівкою", Договір, Графік та інші додатки, шляхом розміщення у системі дистанційного обслуговування "Приват24" та відправки на електронну пошту позичальника, що визначена при ідентифікації позичальника. Позичальник підписує Договір, Графік та Паспорт споживчого Кредиту "Кредит готівкою" простим електронним підписом або цифровим власноручним підписом (а.с.22-24). Згідно розділу 3 Права та обов`язки сторін кредитного договору б/н від 03 липня 2024 року, а саме п.п.3.3, підстав для відмови позичальнику у наданні кредиту не встановлено. Як вбачається із п.п.3.2-3.4 вказаного розділу, Банк зобов`язується надати Позичальнику кредит безготівковим шляхом згідно умов, визначених розділом 1 цього Договору, Надавати позичальнику роз`яснення з питань виконання Договору, здійснювати контроль за виконанням умов цього Договору, цільовим використанням, своєчасним і повним погашенням кредиту в порядку, передбаченому договором (а.с.22-24). В свою чергу, згідно п.п.3.23.4.3, позичальник зобов`язується використовувати кредит виключно на споживчі цілі, сплачувати банку проценти за надання кредиту у розмірах та в строки, визначені договором, повністю повернути кредит у строк кінцевої дати повернення уредиту відповідно до Графіку. В разі відмови від кредиту повідомити Банк про намір відмовитися від Договору у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг" у системі дистанційного обслуговування "Приват24") протягом 14 календарних днів з дня укладення Договору. При цьому у строк до семи календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від Договору Позичальник зобов`язаний повернути Банку грошові кошти, одержані згідно з Договором та сплатити проценти за період з дня їх одержання до дня їх повернення за ставкою, встановленою Договором. Позичальник має право в будь-який час повністю або частково достроково повернути кредит, шляхом збільшення суми платежів. Позичальник має право в будь-який час здійснити часткове повернення кредиту та дострокове повне повернення Кредиту із одночасною сплатою усіх платежів, що виникли за договором на дату повного повернення, шляхом перерахування коштів на рахунок, що зазначений у договорі, у розмірі, достатньому для повного дострокового повернення. Позичальник має право повідомити Банк про намір дострокового повного повернення кредиту шляхом подання заявки одним з каналів: система дистанційного обслуговування Приват24; у відділенні Банку; звернувшись на гарячу лінію Банку за номером 3700. Часткове погашення відбувається за заявкою від позичальника (а.с.22-24). Згідно розділу 4 кредитного договору б/н від 03 липня 2024 року, п.п. 4.1-4-9, позичальник зобов`язується кожного місяця, починаючи з наступного місяця після укладання цього Договору, здійснювати повернення кредиту та сплачувати нараховані Банком проценти за користування кредитом, рівними платежами в розмірі та строки, визначені Графіком, шляхом зарахування коштів на реквізити, зазначені в Додатку №2 Реквізити для погашення заборгованості, який є невід`ємною частиною цього Договору та направлений Позичальнику у системі дистанційного обслуговування "Приват24". Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється Банком щодня, не пізніше дня сплати платежу, зазначеного в Графіку. Проценти розраховуються на залишок заборгованості за кредитом та зазначені в розділі І "Істотні умови кредитування" цього Договору. Для погашення заборгованості за кредитом позичальник до дати, зазначеній в Графіку за споживчим кредитом, зобов`язується вносити кошти у розмірі, що підлягає сплаті за договором, на рахунок, зазначений у договорі, через термінал самообслуговування, касу, систему дистанційного обслуговування "Приват24", шляхом підключення послуги "Автоплатіж" та будь-якими іншими каналами, якщо банком надається така технічна можливість. У разі, якщо дата погашення кредиту та/або сплати комісії за цим Договором припадає на вихідний або святковий день, зазначені платежі повинні бути здійснені в банківський день, що передує вихідному або святковому дню. Сторони дійшли згоди, що в разі: неповернення позичальником кредиту в кінцеву дату повернення кредиту, визначену у Графіку, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку кінцевої дати повернення кредиту; якщо позичальник не виконав вимогу Банку щодо усунення порушення, в порядку, передбаченому пунктом 3.3.2 цього Договору, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку, встановленого вимогою Банку, позичальник зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у розмірі згідно розділу 1 цього Договору. Протягом строку дії Договору істотні умови, в тому числі тарифи, комісійні винагороди та інші збори за цим Договором можуть бути змінені. Сторони домовились, що протягом строку дії цього Договору тарифи за кредитом, а також за додатковими послугами Банку встановлюються/змінюються відповідно до умов цього Договору та/або тарифів Банку для таких послуг на момент їх надання. Також сторони узгодили, що позичальник підписуючи цей Договір, надає Банку згоду на виконання кредитових та дебетових переказів, шляхом виконання Банком відповідних платіжних інструкцій на умовах визначених цим Договором. Позичальник уповноважує Банк в подальшому підписувати платіжні інструкції за "Автоплатежами" від імені позичальника, якщо інше прямо не передбачено умовами договору укладеного з Банком. Позичальник має право зупинити, відключити, створити новий або редагувати платіж за послугою "Автоплатіж" в системі дистанційного обслуговування Приват24. Сторони, керуючись статтею 212 Цивільного кодексу України, домовилися про те, що цей Договір, в частині настання прав та обов`язків сторін щодо надання Банком та повернення позичальником кредиту зі сплатою процентів на користь Банку, укладається під відкладальну обставину. Сторони встановили, що відкладальною обставиною за цим Договором є порушення позичальником зобов`язань з повернення кредиту (його частини), що триває протягом 180-ти календарних днів з дати прострочення цього зобов`язання (а.с.22-24). Відповідно до розділу 5 вказаного Договору, п.п.5.1-5.3, за несвоєчасне виконання позичальником будь-якого грошового зобов`язання за цим Договором Банк здійснює нарахування пені у розмірі 15% від суми простроченої заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня. Строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту та інших платежів, передбачених цим Договором, встановлюються сторонами тривалістю 15 років. В разі порушення строків виконання платіжних операцій, передбачених Законом України Про платіжні послуги або цим Договором, Банк зобов`язаний сплатити позичальнику пеню в розмірі 0,01 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 1 відсотка суми платіжної операції. Пеня нараховується за методом факт/360: для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів (а.с.22-24). Відповідно до п. 6.1, строк дії Договору визначається кінцевою датою повернення кредиту, однак не раніше повного виконання сторонами зобов`язань за Договором (а.с.22-24). Згідно п.8.13 Договору, Банк має право уступити право за цим Договором третій особі на свій розсуд без додаткового отримання згоди позичальника (а.с.22-24). За змістом п.п.8.15-8.17 кредитного договору б/н від 03 липня 2024 року, цей Договір укладається в електронній формі у двох оригінальних примірниках (один примірник для позичальника, один для Банку), що мають однакову юридичну силу та є автентичними за змістом. Датою укладання цього Договору є дата його підписання останньою із сторін Договору. Підписанням цього Договору позичальник підтверджує що до укладення Договору йому була надана уся необхідна, актуальна та достовірна інформація, що передбачена частиною 1, 2 ,5 статті 7 Закону України Про фінансові послуги та фінансові компанії та статтею 30 Закону України 15 "Про платіжні послуги" та він був належним чином повідомлений про усі обставини які стосуються надання фінансової послуги. Крім того, Банк забезпечив правильне розуміння суті фінансової послуги та не нав`язував її придбання (а.с.22-24). Як вбачається із п.9 вище вказаного Договору, а саме Реквізити, контактні дані та підписи сторін, при укладенні кредитного договору б/н від 03 липня 2024 року, сторонами дотримано умови Договору, та вказані всі необхідні реквізити, анкетні дані, адреси, контакти, і відповідно, підписано зі сторони Банку кваліфікованим електронним підписом та позичальника цифрового власноручного підпису (а.с.22-24). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача ОСОБА_1 , 03 липня 2024 року проведено банківську операцію, згідно якої встановлено клієнту банку ОСОБА_1 кредитний ліміт в розмірі 100 000 грн. (а.с.15). З реквізитами для погашення заборгованості за кредитним договором №4251 від 03 липня 2024 року, відповідач ОСОБА_1 ознайомлена (а.с.29). Згідно розрахунку заборгованості за договором від 03 липня 2024 року, відповідач ОСОБА_2 станом на 21 квітня 2025 року має заборгованість в розмірі 102 202 грн. 13 коп., яка складається з: 92263 грн. 67 коп. заборгованість за тілом кредиту; 9938 грн. 46 коп. заборгованість за нарахованими відсотками (а.с.14).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, ст.ст. 626,628 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася, ч.2 ст.639 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, згідно ст.ст.205,207 ЦК України.

Як вбачається із матеріалів справи, оспорюваний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» №2664-ІІІ від 12 липня 2001 року, договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію".

Згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 нього Закону; заповнення формуляра заяви (форми про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 нього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний Договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розмішено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Укладення договору вищевказаним способом підтверджується правовою позицією Верховного Суду в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19, відповідно до яких Верховний Суд застосував умови договору з застосуванням електронного цифрового підпису щодо кредитування, які розміщені на веб-сайті кредитодавця. Паперовий екземпляр не був підписаний, підписаний був лише електронний договір.

Згідно ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VІІІ договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», № 851-ІV а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію» №675-УІІІ.

У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VШ зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму, ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» №851-ІV.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк». Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Такі висновки відповідають правовим позиціям, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) та у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15).

Проаналізувавши обставини та факти, встановлені і перевірені судом в сукупності із змістом наданих до суду доказів, судом встановлено, що згідно із наданими позивачем розрахунком заборгованості за договором б/н від 03 липня 2024 року, відповідач ОСОБА_2 станом на 21 квітня 2025 року має заборгованість в розмірі 102 202 грн. 13 коп., яка складається з: 92263 грн. 67 коп. заборгованість за тілом кредиту; 9938 грн. 46 коп. заборгованість за нарахованими відсотками (а.с.14).

Представник позивача ОСОБА_3 , обґрунтовуючи розрахунок кредитної заборгованості за договором, посилався на Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору, які визначають пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, їх розміри і порядок нарахування.

Судом встановлено, що Умови та правили надання банківських послуг в матеріалах справи, містять підпис відповідача ОСОБА_1 , тому їх слід розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 03 липня 2024 року, шляхом підписання їх відповідачем (а.с.16-21).

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ч. 2, 3 ст. 83 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Згідно вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач не виконала свої зобов`язання щодо погашення суми кредиту, що є істотним порушенням договору кредиту, укладеного між сторонами, оскільки позивач внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати суму виданого кредиту, на що він розраховував при укладенні договору, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборговану суму відповідно до умов кредитного договору, оскільки протилежного відповідач до суду не спростувала, відзив на позов, заперечення не подала, в судове засідання не прибула.

До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову, а відповідач не реалізувала протягом судового розгляду своїх прав, визначених ст.ст.43,48,49 ЦПК України, тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих стороною позивача доказів. При цьому, суд звертає увагу, що банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах і саме тому суд, дослідив детально, з метою не порушення прав відповідача, як споживача банківських послуг, дотримання гарантованих йому прав при кредитуванні.

Заходи забезпечення позову судом не вживалися.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення судових витрат у виді сплаченого судового збору.

Згідно ч.1-2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі: задоволення позову - на відповідача; відмови в позові - на позивача; часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, позивачем, згідно ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» сплачено судовий збір в розмірі 2422, 40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №ZZ424B2АQ3 від 24 квітня 2025 року (а.с.6), які суд стягує з відповідача у повному обсязі, на користь позивача, згідно ст. 141 ЦПК України, так як вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно процесуальним законодавством України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 509, 526, 527, 530, 599, 610, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.2, 3, 4, 5, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 141, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування», суд, -

ухвалив:

позовну заяву Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» м.Київ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» м.Київ, юридична адреса м.Київ вул.Грушевського, №1Д, , заборгованість за кредитним договором №б/н від 03 липня 2024 року в розмірі 102202 (сто дві тисячі двісті дві) грн. 13 коп., станом на 21 квітня 2025 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» м.Київ, юридична адреса м.Київ вул.Грушевського, №1Д, , судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп..

Копію рішення суду направити сторонам у справі, для відому.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи можуть ознайомитись з текстом судового рішення, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - https://gd. ck. court. gov. ua.

Відомості про сторін:

Позивач: особа 1 - Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», , юридична адреса м.Київ вул.Грушевського, №1Д.

Відповідач: особа 2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Суддя О. М. Савенко