РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 рокуСправа № 495/6775/25
Номер провадження 2-о/495/237/2025

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Мишка В.В.,

з участю секретаря судового засідання Федорової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Мологівська сільська рада про встановлення факту постійного проживання,

Встановив:

Адвокат Тулянцева В.В. в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа Мологівська сільська рада звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання.

Короткий зміст та обґрунтування заявлених вимог.

Свою заяву обґрунтовує наступним, заявниця є дочкою ОСОБА_2 , а вона є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Тобто заявниця є онучкою останніх.

З дня народження та станом на момент звернення із заявою заявниця проживала спільно із матір`ю та дідом з бабою, за адресою - АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід заявниці ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .

Після його смерті приватним нотаріусом Базан Т.П. 20.10.2015 року була заведена спадкова справа №19/2015 за заявою його дружини ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати заявниці - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 .

На той час вона була зареєстрована за адресою - АДРЕСА_2 .

Після її смерті спадкова справа не заводилась.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла баба заявниці - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 .

Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок по АДРЕСА_1 , яку заявниця прийняла за правом представлення відповідно до ст.1266 ЦК України, адже спільно проживала разом із спадкоємицею.

16.07.2025 року заявниця звернулась до приватного нотаріуса Базан Т.П. Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області із заявою щодо оформлення спадщини після померлої баби ОСОБА_4 , але отримала відмову, оскільки пропущено строк для прийняття спадщини, який встановлено згідно ст. 1270 ЦК України, адже місце реєстрації, зазначене в її паспорті відмінне від місця реєстрації спадкодавця.

Рух справи у суді

03.09.2025 ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області відкрито провадження по цивільній справі №495/6775/25 та призначено до судового розгляду.

03.11.2025 ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області задоволено клопотання представника заявниці ОСОБА_1 адвоката Тулянцевої В.В. про виклик свідків по цивільній справі №495/6775/25.

Короткий виклад позицій сторін по справі

У судове засідання заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Тулянцева В.В. не з`явились, однак подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, заяву підтримали та просили задовольнити.

У судове засідання представник заінтересованої особи Мологівської сільської ради не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, причини неявки суду не відомі.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Заявниця ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 10.12.2002 року /а.с.9/

ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України /а.с.12/. Тобто заявниця ОСОБА_1 є онучкою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

З дня народження та станом на момент звернення із заявою заявниця ОСОБА_1 проживала спільно із матір`ю та дідом з бабою за адресою - АДРЕСА_1 , що підтверджується актом обстеження на предмет проживання від 13.08.2025 року /а.с.22/.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер дід заявниці ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 /а.с.16/.

Після його смерті приватним нотаріусом Базан Т.П. 20.10.2015 року була заведена спадкова справа №19/2015 за заявою його дружини ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мати заявниці - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 /а.с.11/.

На той час вона була зареєстрована за адресою - АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №482 від 13.05.2025 року /а.с.14/.

Після її смерті спадкова справа не заводилась.

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла баба заявниці - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 /а.с.19/.

Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок по АДРЕСА_1 , яку заявниця прийняла за правом представлення відповідно до ст.1266 ЦК України, адже спільно проживала разом із спадкоємицею.

16.07.2025 року заявниця звернулась до приватного нотаріуса Базан Т.П. Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області із заявою щодо оформлення спадщини після померлої баби ОСОБА_4 , але отримала відмову, оскільки пропущено строк для прийняття спадщини, який встановлено згідно ст. 1270 ЦК України, адже місце реєстрації, зазначене в її паспорті відмінне від місця реєстрації спадкодавця /а.с.23/.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_5 вбачається, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 та знає ОСОБА_1 з часу її народження, тобто з 2002 року. Весь час вона проживала зі своєї матір`ю ОСОБА_2 та дідом ОСОБА_3 і бабою ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Але з жовтня 2022 року по 25.05.2023 року була зареєстрована в с. Бикоза Білгород-Дністровський район. А з 27.06.2025 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 померла баба заявниці ОСОБА_4 . На час її смерті ОСОБА_1 проживала з нею за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час ОСОБА_1 так і проживає за вказано адресою.

Відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_6 вбачається, що вона знає ОСОБА_1 з її дитинства. Весь час вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Однак зареєстрована ОСОБА_1 була за другою адресою, а саме з жовтня 2022 року в с. Бикоза, Білгород-дністровський район, а з 27.06.2025 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Зареєструватись за місцем свого проживання ОСОБА_1 не мала змоги, тому що будинок по АДРЕСА_1 зареєстровано на ім`я її дідуся ОСОБА_3 , який помер в 2011 році. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабка ОСОБА_1 ОСОБА_4 . На той час вони проживали сумісно по АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України, справи про встановлення фактів що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу(стаття 1258 ЦК України).

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Статтями 2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Зміст наведених норм закону свідчить про те, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду: від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17; від 28 квітня 2021 року в справі № 204/2707/19, від 12 січня 2022 року у справі № 446/53/16-ц, від 17 січня 2022 року у справі № 643/790/20, від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20, від 14 грудня 2022 року у справі № 198/132/21, від 07 червня 2023 року у справі № 227/5018/21.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця за місцем проживання спадкоємця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20, від 07 червня 2023 року у справі № 227/5018/21.

Згідно з пунктами 3.19, 3.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Відповідно до частин першої та другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Оцінюючи встановлене, суд прийшов до висновку вважати встановленим факт, що заявник ОСОБА_1 постійно проживала з ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_1 . Даний факт є необхідним для реалізації заявником права спадкування.

Враховуючи, що в позасудовому порядку встановити факт постійного проживання з спадкодавцем заявник не має можливості, досліджені по справі докази в їх сукупності підтверджують факт постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, заява підлягає задоволенню.

Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству України і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 13, 89, 258, 259, 263 - 265, 295 300, 315, 319 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Мологівська сільська рада про встановлення факту постійного проживання - задовольнити.

Встановити факт сумісного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складений 27.11.2025 року.

Суддя Віталій МИШКО