Провадження № 22-ц/801/2407/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач :Ковальчук О. В.
УХВАЛА

18 листопада 2025 рокуСправа № 127/34914/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Ковальчука О.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2024 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Арбітражного керуючого Гонти Оксани Анатоліївни про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

03 грудня 2024 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області вищевказану позовну заяву повернуто особі, яка її подала.

08 жовтня 2025 року, не погодившись із такою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу засобами поштового зв`язку, у якій просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

22 жовтня 2025 року ухвалою Вінницького апеляційного суду витребувано вказану справу із Вінницького міського суду Вінницької області.

17 листопада 2025 року з Вінницького міського суду Вінницької області надійшла зазначена цивільна справа для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Проте зі змісту апеляційної скарги та матеріалів справи вбачається, що ця скарга не відповідає вимога ст. 356 ЦПК України та подана понад встановлені процесуальні строки.

Частиною 4 ст. 356 ЦПК України встановлено, що до апеляційної скарги додаються, крім іншого, документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Порядок сплати судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 1.9 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року за подання до суду апеляційної скарги фізичною особою на ухвалу суду сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» передбачено, що з 01 січня 2025 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3 028 грн.

Враховуючи викладене, скаржнику необхідно сплатити суму судового збору за подачу цієї апеляційної скарги у розмірі 605, 60 грн (3 028 грн х 0,2) за такими платіжними реквізитами (про що надати апеляційному суду оригінал відповідного платіжного документу):

Отримувач коштів ГУК у Він. обл./м.Вінниця/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37979858

Банк отримувача Казначейство України (ЕАП)

Рахунок отримувача UA0002856

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу*;101; (код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від (Дата оскарження справи) по справі (Номер справи), Вінницький апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

Крім того, разом із апеляційною скаргою скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2024 року, яке мотивоване тим, що копію оскаржуваної ухвали суду ОСОБА_1 отримав 23 січня 2025 року, після чого 05 лютого 2025 року він оскаржив її до апеляційного суду.

Однак, 22 квітня 2025 року ухвалою Вінницького апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2024 року у даній цивільній справі визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала, у зв`язку із несплатою судового збору.

22 серпня 2025 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу до Верховного Суду на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 22 квітня 2025 року. Разом з тим, 11 вересня 2025 року ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду відмовлено у відкритті касаційного провадження за вказаною касаційною скаргою ОСОБА_1 . Копію ухвали Верховного Суду від 11 вересня 2025 року у скаржник отримав 05 жовтня 2025 року.

За таких обставин, скаржник вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції від 03 грудня 2024 року пропущено із поважних причин.

Однак, апеляційний суд вважає, що наведенні скаржником обставини не можуть бути підставою для поновлення процесуального строку для подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

В апеляційній скарзі має бути зазначено дату отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується (п. 8 ч. 2 ст. 356 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (MPP GOLUB v. UKRAINE, № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати наданих процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Норми, які регулюють строки подання скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Заінтересовані особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Тлумачення вказаних норм, з урахуванням усталеної практики ЄСПЛ, свідчить, що апеляційний суд під час вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що існують поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарження не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожній справі національні суди мають перевіряти чи є підстави для поновлення строків на оскарження, виправдовуючи втручання у принцип res judicata (принцип визначеності).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення може бути визнано порушенням права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. Особа, яка подає апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, у тому числі щодо доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, суд має виходити із того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними лише у тому випадку, якщо таке недотримання строків апеляційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду першої інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали своєчасному зверненню з такою скаргою.

Як встановлено, вперше подану апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу суду першої інстанції від 03 грудня 2024 року повернуто апеляційним судом 22 квітня 2025 року.

За загальним правилом повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (ч. 7 ст. 185 ЦПК України).

Cам по собі факт повернення апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку. Однак, при вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду, яким чином діяла ця особа протягом зазначеного часу.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі № 705/124/23.

Усталеною є практика Верховного Суду, що сам по собі факт повернення поданої вперше апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку, тому при вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду, яким чином діяла ця особа протягом зазначеного часу. Суди мають враховувати, чи вчинялись особою, яка має намір подати апеляційну скаргу, усіх можливих та залежних від неї дій у розумні строки, без невиправданих зволікань з метою виконання процесуального обов`язку щодо дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень.

У постановах від 24 липня 2023 року (справа №200/3692/21), від 07 вересня 2023 року (справа №120/3679/22) Верховний Суд сформував висновок, відповідно до якого строк на апеляційне оскарження у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:

- первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;

- повторне подання апеляційної скарги відбулось в межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;

- скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;

- доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником;

- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.

Однак, апеляційний суд зауважує, що таких умов ОСОБА_1 під час повторного звернення із апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції від 03 грудня 2024 року дотримано не було, враховуючи, що ні первісне звернення з апеляційною скаргою, ні повторне подання апеляційної скарги не відбулося у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження. Також скаржник не усунув недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для її повернення, оскільки ним не сплачено за вдруге подану апеляційну скаргу судовий збір, про що наведено вище.

Крім того, як зазначив Верховний Суд у постанові від 11 вересня 2025 року у даній справі, зі змісту касаційної скарги ОСОБА_1 та ухвали апеляційного суду від 22 квітня 2025 року вбачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та дотримання норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскарженого судового рішення.

Таким чином, подавши апеляційну скаргу повторно, яка дублює апеляційну скаргу, подану вперше, скаржник повністю проігнорував висновки апеляційного та касаційного судів.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що подаючи повторно апеляційну скаргу, ОСОБА_1 не доведено, що повернення попередньо поданої апеляційної скарги відбулося з причин, які не залежали від нього, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції та не могли бути усунуті скаржником.

Отже, наведені скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2024 року не є поважними.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (провадження № 14-92цс19) зазначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій.

Під час вирішення питання про поновлення строку, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане заявником клопотання може бути задоволене.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Також згідно із ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу.

Положеннями ч. ч. 1-3 ст. 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких умов, апеляційну скаргу належить залишити без руху з наданням скаржнику строку для усунення недоліків, а саме для надання доказів сплати судового збору, а також для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, у якій потрібно зазначити поважні причини для поновлення такого строку (за їх наявності) та надати докази на їх підтвердження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК України, апеляційний суд

Керуючись ст. ст. 359, 360 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Визнати наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2024 року неповажними.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2024 року залишити без руху, про що повідомити скаржника і надати йому строк для усунення вищенаведених недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У випадку невиконання вимог ухвали щодо подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження особі, яка подала апеляційну скаргу, буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

У випадку невиконання вимог ухвали суду в іншій частині, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута особі, яка її подала.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук