Справа №516/225/25
Провадження №2/516/144/25
17 листопада 2025 рокум.Теплодар
Теплодарський міський суд Одеської області в складі:
головуючої судді Ширінської О.Х.,
за участю секретаря Дарієнко М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Теплодарського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ТОВ «Споживчий Центр», через представника Логош Т.В., звернулося з зазначеним позовом.
В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначила, що 27.09.2024 між ТОВ "Споживчий Центр" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 27.09.2024-100002796. Відповідно до умов зазначеного договору позичальнику надано кредит у розмірі 4500 грн. строком на 124 дні.
Згідно п. 3.1. Договору, за цим Договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.
Свої зобов`язання за кредитним договором ТОВ "Споживчий Центр" виконало належним чином. Відповідачка отримала кредит в сумі 4500 грн. строком на 124 дні, згідно квитанції про видачу коштів від 27.09.2024.
Представник позивача Логош Т.В. просила задовольнити позов, стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № 27.09.2024-100002796 від 27.09.2024 на користь ТОВ «Споживчий Центр» у розмірі 12 150 грн. 00 коп. та судові витрати у розмірі 2 422 грн. 40 коп.
В судове засідання сторони не з`явились.
Представник позивача просила розглянути справу у відсутність представника Товариства, задовольнити заявлені позовні вимоги, не заперечувала щодо заочного розгляду справи.
Відповідачка ОСОБА_1 у встановленому законом порядку повідомлялася про день, час і місце розгляду справи, в тому числі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Заяв і клопотань від відповідачки не надходило.
Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Виходячи з наведеного, з урахуванням думки позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 27.09.2024 був укладений кредитний договір № 27.09.2024-100002796, який разом з пропозицією про укладення кредитного договору (оферта), заявкою, відповіддю позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), складає кредитний договір.
Відповідно до його умов ТОВ "Споживчий центр" надало відповідачеві кредит у розмірі 4 500 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків у розмірі 0.97% за 1 день користування кредитом, терміном на 124 календарних дні. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 405 грн. 00 коп. Неустойка: 45 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
Згідно п. 2 Кредитного договору та ч. 1 ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" договір позики був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію".
Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно інформаційного повідомлення позичальника від 27.09.2024 вбачається, що позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор Е155, для підписання кредитного договору та додатків до нього.
Сторонами договору також узгоджено порядок повернення кредиту згідно Графіку платежів за Договором про надання фінансового кредиту № 27.09.2024-100002796.
ТОВ "Споживчий центр" умови Кредитного договору виконало в повному обсязі, зарахувавши 27.09.2024 відповідачці грошові кошти в сумі 4 500 грн. 00 коп. на платіжну картку № НОМЕР_1 (вказану позичальником в пропозиції про укладення кредитного договору), номер транзакції в системі iPay.ua 522076752, призначення платежу: Видача за договором кредиту №27.09.2024-100002796, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за вих. № 509-1906 від 19.06.2025.
Відповідачка зі свого боку не виконала умови Кредитного договору № 27.09.2024-100002796, що підтверджується довідкою розрахунком про стан заборгованості та станом на 28.01.2025 заборгованість відповідачки склала 12 150грн. 00 коп., з яких 4 500 грн. 00 коп. основний борг, 4 185 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками; 405 грн.00 коп. комісія; 810 грн. 00 коп. додаткова комісія; 2 250 грн.00 коп. - неустойка.
Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
В порядку ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Разом з цим, як вбачається з наданого представником позивача до суду розрахунку заборгованості за договором кредиту № 27.09.2024-100002796 від 27.09.2024, укладеного між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 , нарахування боргу здійснено із порушенням п. 18 Перехідних та Прикінцевих положень Цивільного кодексу України та пункту 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тобто до суми боргу включено суму неустойки, нараховану кредитодавцем за прострочення позичальником грошового зобов`язання.
Так, відповідно до п. 18 Перехідних та Прикінцевих положень Цивільного кодексу України згідно п. 18 Перехідних та Прикінцевих положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
- у періоді існування особливих правових наслідків, - таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
- у договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
-у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Такі самі наслідки закріплені в п. 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 зі змінами з 24.02.2022 року на території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і станом на дату розгляду цієї справи діє на території України.
Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).
Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)).
Враховуючи вищевикладене, кредитодавець в порушення вимог п. 18 Перехідних та Прикінцевих положень Цивільного кодексу України та п. 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» неправомірно нарахував неустойку.
З урахуванням зазначених вище обмежень встановлених п. 18 Перехідних та Прикінцевих положень Цивільного кодексу України та п. 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» відсутні правові підстави для стягнення з відповідачки ОСОБА_1 неустойки у загальному розмірі 2 250 грн.
Крім того, стосовно заявлених позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по комісії у розмірі 405, 00 грн. та додаткової комісії у розмірі 810, 00 грн. суд зазначає наступне.
Відлповідно до п. 9 Заявки, комісія за обслуговування кредитної заборгованості встановлюється за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. Протягом дії договору тарифи та комісія за фінансовою послугою залишається незмінними. Кредитодавець не надає додаткових або супутніх послуг (п. 11 Заявки).
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення ч.ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць.
Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19.
Встановивши, що позивачем були заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідачки комісії - плати за надання кредиту, суд дійшов до висновку про те, що стягнення з відповідачки заборгованості по комісії є безпідставним.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по тілу кредиту та відсоткам за користування кредитом є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь АТ «Споживчий Центр»неустойки та комісії задоволенню не підлягають.
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості на користь ТОВ «Споживчий Центр» у загальному розмірі 8 685 грн. 00 коп., що складає 71,48 %, то на користь позивача підлягають стягненню з відповідача понесені судові витрати за сплачений судовий збір у розмірі 1 731 грн. 53 коп. ( 2 422 грн. 40 коп.* 71,48 % = 1 731 грн. 53 коп.).
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 229, 258-259, 263-268, 280, 284, 289 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 549, 623, 1048-1052, 1054 ЦК України, суд,
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В решті заявлених позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене у загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: О.Х. Ширінська