Провадження № 2/161/5902/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 листопада 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Мазур Д.Г.,

за участю секретаря судового засідання Дручок О.М.

розглянувши в залі Луцького міськрайонного суду Волинської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гроші 247» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Гроші 247» звернулося до суду з позовною заявою, поданою через систему "Електронний суд" до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.09.2024 між ТОВ «Гроші 247» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 2702, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 6000,00 грн строком на 29 календарних днів, зі сплатою процентів 1 % від суми кредиту, щоденно за кожен день користування кредитом. ТОВ «Гроші 247» виконало у повному обсязі свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, перерахувало суму кредиту на картковий рахунок позичальника. Відповідач своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти у визначений договором строк не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив.

На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі 18000,00 грн. та понесені судові витрати по справі, а саме: 2 422, 40 грн. судового збору.

08 вересня 2025 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник ТОВ «Гроші 247» в судове засідання не з`явилася, в прохальній частині позовної заяви просила розгляд справи проводити у відсутності представника позивача. Проти винесення заочного рішення у справі не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Встановлено, що копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками надіслано відповідачу засобами поштового зв`язку на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України. На адресу суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштових відправлення з відміткою працівника пошти «за закінчення терміну зберігання».

Таким чином, судом вжито всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи. Суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті.

Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити їх правову позицію щодо предмета спору.

Відтак, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, суд висновує, що відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне розглянути справу за відсутності відповідача.

Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.

Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, відзиву на позов не подав та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що 26.09.2024 між ТОВ «Гроші 247» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний договір про споживчий кредит №2702, який підписано позичальником електронним підписом (а.с.25-26).

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору.

Згідно п. 2.1. цього договору позикодавець надає позичальнику грошові кошти в сумі 6000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а споживач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування.

Відповідно до п. 2.5 договору позика надається строком на 29 днів (з 26.09.2024 по 26.10.2024).

Згідно з п. 2.2. кредит надається споживачу виключно за допомогою веб-сайту кредитодавця за умови ідентифікації споживача одноразовим ідентифікатором шляхом безготівкового перерахунку на номер особистого електронного платіжного засобу споживача.

Відповідно до довідки щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «Профі-Гід» 26.09.2024 року на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 6000,00 грн за реквізитами платіжної картки № (а.с.33).

За умовами цього договору відповідач отримав отримав кредит у сумі 6000,00 грн. строком на 29 календарних днів, з остаточною датою повернення кредиту 26.10.2024 року, зі сплатою відсотків 1 % за кожен день від суми кредиту.

Таким чином, позивачем належним чином виконані умови договору про споживчий кредит, а відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2702 від 26.09.2024 загальний розмір заборгованості становить 18000,00 грн, яка складається з: 6000,00 грн основного боргу, 12000,00 грн відсотки за неправомірне користування чужими грошовими коштами.

Згідно з п. 2.7 договору строк та проценти за користування кредитом є фіксованими та обчислюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом на наступних умовах:

протягом строку дії кредитного договору, встановленого п. 2.3 договору, розмір основних відсотків складає : 1,0 % від суми кредиту, але не менше гривень копійок за перший день користування кредитом; 1,0 % від суми кредиту щоденно за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня в межах строку кредиту, зазначеного в п. 2.3 цього договору. При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення споживачем коштів на погашення кредиту та належних на дату погашення платежів ( п.2.5.1. договору);

у разі, якщо споживач не повернув кредит у строк, встановлений п. 2.3 договору, нарахування процентів , встановлених п. 2.5 договору проводиться за фактичну кількість календарних днів користування кредитом до дня повного погашення заборгованості , включаючи день погашення як плату за неправомірне користування чужими грошовими коштами в розумінні частини 2 статті 265 ЦК України ( порушення грошового зобов`язання). При цьому, нарахування процентів проводиться в момент внесення споживачем коштів на погашення кредиту та належних на дату погашення платежів ( п.2.5.2. договору).

Строк та проценти за користування кредитом та нарахування процентів за цим договором обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються з дня надання кредиту споживачу (день перерахування грошових коштів на банківський рахунок споживача) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування на поточний рахунок кредитодавця), включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом ( п.4.3. договору).

Згідно з п.4.3. договору заборгованість за договором, що включає в себе суму кредиту, нараховані основні проценти, плата за порушення грошового зобов`язання у разі несвоєчасного повернення заборгованості (частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України) споживачем, підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок кредитодавця у строк, встановлений договором.

Пунктом 8.1. договору передбачено, що невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику у формі споживчого кредиту, що затверджені Товариством з обмеженою відповідальністю «Гроші 247» (далі - Правила), які регламентують порядок надання грошових коштів у позику споживачам.

Відповідно до п.8.2. договору, уклавши цей договір споживач підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись внутрішніх Правил Товариства, у тому числі, правил надання позики, текст яких розміщено на сайті кредитодавця: https://groshi247.com/.

Відповідно до п.2.2. договору про споживчий кредит №2702 від 26.09.2024, укладеного між ТОВ «Гроші 247» та ОСОБА_1 , позичальник ОСОБА_1 зазначив номер особистого електронного платіжного засобу картки №246588, на яку перераховуються кошти.

Відповідач на спростування факту отримання коштів доказів не надав.

Частиною першою статті 526 цього Кодексу передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

У матеріалах справи відсутні докази виконання ОСОБА_1 обов`язку за договором про споживчий кредит №2702 від 26.09.2024 з повернення кредиту в сумі 6000,00 грн.

Будь-яких доказів того, що відповідач повернув кредит у строк, передбачений договором, або ж вносив платежі на погашення заборгованості, матеріали справи не містять.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2702 від 26.09.2024 загальний розмір заборгованості становить 18000,00 грн, яка складається з: 6000,00 грн основного боргу, 12000,00 грн відсотки за неправомірне користування чужими грошовими коштами.

ТОВ «Гроші 24» в позовній заяві наведено розрахунок заборгованості за договором про споживчий кредит №2702 від 26.09.2024, за яким проценти в розмірі 4400,00 грн нараховані за неправомірне користування чужими коштами згідно з частиною другою статті 625 ЦК України ( а.с.27-32).

Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 625ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У постанові від 23 травня 2018 року у справі №910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку про те, що положеннями частини першої статті 1048 ЦК України врегульовано правовідносини щодо сплати процентів за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, тоді як частиною другою статті 625 ЦК України встановлено наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Відповідно до п. 2.5. договору про споживчий кредит №2702 від 26.09.2024 строк кредиту складає 29 днів, який починається з 26.09.2024 та має бути повернутий до 26.10.2024.

Згідно з п.2.5.1. договору протягом строку дії кредитного договору, встановленого п. 2.3 договору, розмір основних відсотків складає : 1,0 % від суми кредиту, але не менше гривень копійок за перший день користування кредитом; 1,0 % від суми кредиту щоденно за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня в межах строку кредиту, зазначеного в п. 2.3 цього договору. При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення споживачем коштів на погашення кредиту та належних на дату погашення платежів. Пунктом 2.5.2. договору передбачено, що у разі, якщо споживач не повернув кредит у строк, встановлений п. 2.3 договору, нарахування процентів, встановлених п. 2.5 договору, проводиться за фактичну кількість календарних днів користування кредитом до дня повного погашення заборгованості, включаючи день погашення як плату за неправомірне користування чужими грошовими коштами в розумінні частини 2 статті 265 ЦК України (порушення грошового зобов`язання). При цьому, нарахування процентів проводиться в момент внесення споживачем коштів на погашення кредиту та належних на дату погашення платежів.

Отже, ТОВ «Гроші 247» та відповідач погодили відповідальність позичальника в якості процентів за порушення грошового зобов`язання.

Враховуючи, що договір про споживчий кредит №2702 від 26.09.2024 укладений на визначений термін, за яким відповідач повинен сплатити проценти, що є платою за користування кредитом, з відповідача підлягають стягненню проценти за користування кредитом відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, які нараховані згідно з п.2.5.1. договору в межах строку, визначеного п.2.5. договору, з 26.09.2024 по 26.10.2024 та становлять 1740,00 грн (6000,00 грн х 1 % : 100 х 29 днів), тобто проценти за правомірне користування грошовими коштами.

Щодо процентів, нарахованих з 27.10.2024 по 14.04.2025 в сумі 10260,00 грн, то такі проценти нараховані відповідно до п.2.5.2. договору за порушення відповідачем грошового зобов`язання, тобто як плата за неправомірне користування грошовими коштами відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Проте нарахування відповідачу таких процентів є неправомірним.

Так, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено.

Як передбачено п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Враховуючи зазначене, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Гроші 247» підлягає стягненню заборгованість за договором про споживчий кредит №2702 від 26.09.2024 в розмірі 7740,00 грн, з яких: 6000,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням ( тілом кредиту), 1740,00 грн- заборгованість за процентами за користування кредитом, нарахованими в межах строку кредитування, за період з 26.09.2024 по 26.10.2024.

Позовні вимоги в частині стягнення процентів в розмірі 10260,00 грн, нарахованих поза межами строку кредитування, за період з 27.10.2024 по 14.04.2025, є необґрунтованими з вищенаведених мотивів, тому задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (2 422,40 грн).

З урахуванням часткового задоволення позову, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Гроші 247» пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню судовий збір в сумі 1041,63 грн ( 7740*2422,40/18000).

Керуючись статтями258-259,263-265,280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Гроші 247» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гроші 247» заборгованість в розмірі 7740 (сім тисяч сімсот сорок) гривень 00 копійок, з яких: 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок -заборгованості по тілу кредиту, 1740 (одна тисяча сімсот сорок) гривень 00 копійок - заборгованості по процентам.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гроші 247» понесені витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1041 (одну тисячу сорок одна) гривня 63 копійки.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Гроші 247», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Героїв Севастополя, б. 48, офіс 214;

Відповідач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Д.Г. Мазур