Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/2016/25
Провадження № 2/494/1016/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2025 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

судді - Римаря І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Антонишиної І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №494/2016/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дебет Коллекшн" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

04.09.2025 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія " Дебет Коллекшн " до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

04.09.2025 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана для розгляду судді Римар І.А. та враховуючи, що у зв`язку з надмірним навантаженням справами, яке виходить за межі фізичної можливості розгляду кожної справи у розумні строки, оскільки у Березівському районному суді Одеської області наразі працює 2 (два) судді (за штатом 4 (чотири)), та які є водночас слідчими суддями на території колишнього Ширяївського, Іванівського, Миколаївського, частини Лиманського та Березівського районів, постійним відключенням електроенергії та повітряними тривогами на території Одеської області, тому суд позбавлений можливості проводити розгляд справи в розумні строки визначені ЦПК України.

Ухвалою суду від 08.09.2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.32).

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 06.02.2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ГОУФІНГОУ» укладено кредитний договір №/233921 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 4500.00 грн., строком на 18 днів, відсоткова ставка становить 1.85% на добу. 31.05.2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК» СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-31/05/21, згідно умов якого первісний кредитор відступив ТОВ «ФК» СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі право вимоги до відповідача. 03.06.2021 року ТОВ «ФК» СІТІ ФІНАНС ГРУП», згідно договору про відступлення прав вимоги №1-03/06/2021, відступило право вимоги за кредитним договором №/233921 від 06.02.2020 року до ТОВ "Фінансова компанія "Дебет Коллекшн", у зв`язку з чим ТОВ "Фінансова компанія "Дебет Коллекшн " набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 .Взяті на себе зобов`язання, відповідно до кредитного договору відповідач не виконав, тобто не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованості,

що у загальному розмірі становить 13824.00 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту 4500.00 грн; прострочена заборгованість за процентами 9324.00 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача сплачені ним при поданні заяви до суду судові витрати в розмірі 2422 грн. 40 коп. На підставі вказаного, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом.

06.10.2025 року на адресу суду від представника позивача до суду надійшла заява, в якій просить стягнути з відповідача по справі на користь ТОВ "Фінансова компанія " Дебет Коллекшн" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10500.00 грн.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 03.02.2026 року.

У судові засідання 14.10.2025 року та 17.11.2025 року представник позивача не з`явився, однак у прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. (а.с.5 зворотній бік).

У судові засідання 14.10.2025 року та 17.11.2025 року відповідач не з`явився, однак 23.10.2025 року на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні (а.с.49). Також 23.10.2025 року від ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позов не визнає, в матеріалах справи немає жодних доказів на підтвердження факту перерахування кредитних коштів саме на його рахунок. Передумовою надання кредиту є заявка клієнта із зазначенням банківського рахунку, однак позивачем не надано такої заявки, не надано доказів зарахування кредитних коштів та виписки по рахунку відповідача, таким чином не надано доказів наявності заборгованості, розрахунок заборгованості проведений із порушенням вимог закону. Надані позивачем витяги з реєстру боржників до договору факторингу та розрахунок заборгованості не можуть вважатися належними доказами. Позивач не мав права нараховувати проценти після закінчення строку дії договору. Позов подано після спливу строку позовної давності, вказана обставина є підставою для відмови у позові. ОСОБА_1 просить визнати недоведеними вимоги позову та відмовити у його задоволенні (а.с.52-55). 23.10.2025 року від відповідача також надійшла заява про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, зазначив, що вимога позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10500.00 грн не відповідає критеріям реальності, розумності та співмірності зі складністю справи, тому просить зменшити витрати на професійну правничу допомогу, входячи з фактичного обсягу наданих послуг і складності справи, та у разі задоволення позову стягнути лише частину витрат на правову допомогу (а.с.50-51).

04.11.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, вказав, що вважає відзив на позов відповідача безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. За умовами кредитного договору клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, однак відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати кредит в строки, передбачені договором. ОСОБА_1 діючи добровільно та усвідомлено, без жодного зовнішнього тиску, скориставшись доступом до мережі інтернет, самостійно обрав бажану суму кредиту та строк кредитування, пройшов передбачені етапи ідентифікації та підтвердження наміру укласти кредитний договір, таким чином здійснив усі передбачені дії та між сторонами укладено кредитний договір. Доводи відповідача щодо неукладеності кредитного договору є безпідставними та спростовуються наявними у справі доказами. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який перераховано кредитні кошти, може самостійно отримати виписку по рахунку для підтвердження чи спростування зарахування кредитних кошів. Перерахування коштів на платіжну карту відповідача здійснено у безготівковій формі. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт укладення кредитного договору, також факт існування заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків з повернення кредитних коштів. Строк позовної давності щодо звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості продовжено на строк дії карантину, починаючи з 24.02.2022 року та до 04.09.2025 року перебіг строку позовної давності зупинено у зв`язку з введення воєнного стану на території України, тому строк позовної давності не підлягає застосуванню до позовних вимог про стягнення заборгованості. Представник позивача просив

відзив на позов відповідача залишити без розгляду, розгляд справи проводити за його відсутності, позовну вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.58-65).

10.11.2025 року від відповідача до суду надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив позивача, вказав, що з наведеним у відповіді на відзив доводами не погоджується, не надано доказів фактичного отримання відповідачем грошових коштів, факт видачі кредиту не доведено, проценти нараховані поза межами строку дії договору, не доведено перехід права вимоги позивачем до ОСОБА_1 та пропущено строк позовної давності. Відповідач вважає, позовні вимоги необґрунтованими та недоведеними, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі (а.с.69-73).

Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

За таких обставин, у зв`язку з воєнним станом на території України, з урахуванням заяви представника позивача та відповідача про розгляд справи за їх відсутності, відзиву на позов відповідача, відповіді на відзив представника позивача та заперечень на відповідь на відзив відповідача, суд дійшов висновку про розгляд справи за їх відсутності, за наявними в матеріалах справи доказами.

В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Врахувавши думку представника позивача, викладену в позовній заяві та відповіді на відзив, думку відповідача, викладену у відзиві, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 06.02.2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ГОУФІНГОУ» укладено кредитний договір №/233921 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 4500.00 грн., строком на 18 днів, відсоткова ставка становить 1.85% на добу (а.с.8-11).

Пунктом першим частини першої статті 512 Цивільного кодексу України ( далі ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

31.05.2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК» СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-31/05/21, згідно умов якого первісний кредитор відступив ТОВ «ФК» СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі право вимоги до відповідача. 03.06.2021 року ТОВ «ФК» СІТІ ФІНАНС ГРУП», згідно договору про відступлення прав вимоги №1-03/06/2021, відступило право вимоги за кредитним договором №/233921 від 06.02.2020 року до ТОВ "Фінансова компанія"Дебет Коллекшн", у зв`язку з чим ТОВ "Фінансова компанія" Дебет Коллекшн " набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 (а.с.11 зворотній бік-15, 19-20).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №1-03/06/21 від 03.06.2021 року, ТОВ "Фінансова компанія"Дебет Коллекшн" набуло права грошової вимоги до відповідача (а.с.17 зворотній бік).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного

законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина перша статті 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно частни першої статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України зі змінами та доповненнями, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

ТОВ "Фінансова компанія"Дебет Коллекшн" свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором зобов`язань належним чином не виконував.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед відповідачем в сумі 13824.00 грн., з яких:

-прострочена заборгованість за сумою кредиту 4500.00 грн.;

-прострочена заборгованість за процентами 9324.00 грн.

Факт наявності заборгованості підтверджуються договором про надання фінансового кредиту №/233921 від 06.02.2020 року та розрахунком заборгованості за договором (а.с.17).

Щодо твердження відповідача про пропуск позивачем строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За загальним правилом згідно ч. 1ст. 261 ЦК України, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, зазначеними нормами закону початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. У зв`язку з цим початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусово-судовому порядку.

Згідно п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, який є чинним з 02.04.2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені ст.257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину.

З 12.03.2020 року на усій території України був встановлений карантин, який діяв по 30 червня 2023 року.

Виходячи із приписів п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, строки позовної давності продовжені на період дії карантину, а саме до 30.06.2023 року.

Таким чином, на час подання до суду ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» позову до ОСОБА_1 за позовними вимогами позовна давність не сплинула, відтак доводи відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності є необґрунтованими.

Що стосується посилань відповідача на те, що суду не надано доказів на підтвердження факту перерахування коштів, то вони є безпідставними, оскільки розрахунок заборгованості є належним доказом руху грошових коштів на рахунку відповідача. Також відповідач зі своєї сторони не надав свого розрахунку заборгованості та не скористався своїм правом заявити бухгалтерську експертизу у разі незгоди з наданим позивачем розрахунком заборгованості.

Таким чином, відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем.

З огляду на вищевказане, суд вважає, що позов ТОВ "Фінансова компанія"Дебет Коллекшн" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно задовольнити та стягнути з останнього на користь позивача заборгованість у розмірі 13824 грн. 00 коп.

Крім того, з відповідача відповідно до статті 141 ЦПК України, на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., сплачений ТОВ "Фінансова компанія"Дебет Коллекшн" при зверненні з позовом до суду.

Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10500 грн. 00 коп, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, за змістом ч. 4 ст.137ЦПК, України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня2020 року у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня2014 року).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.

На підтвердження понесення витрат на оплату правової допомоги позивач надав такі докази: договір про надання правової допомоги від 11.07.2025 року; Акт про отримання правоовї допомоги від 01.10.2025 року, платіжна інструкція від 01.10.2025 року, згідно якої адвокат Пархомчук С.В. отримав від ТОВ "Фінансова компанія"Дебет Коллекшн" грошові кошти за надання правової допомоги від 11.07.2025 року у розмірі 10500.00 грн.

Разом з тим, суд вважає, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 10500.00 грн. не є співмірним, зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, час, витрачений на виконання відповідних робіт, оскільки дана справа розглянута судом у порядку спрощеного провадження, а тому суд вважає за необхідне обмежити розмір заявлених позивачем про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 2000 грн 00 коп.

Керуючись статями 10, 11, 169, 209, 212, 214, 215, 224 ЦПК України, статями 526, 530, 1046,1048-1050 ЦК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія"Дебет Коллекшн" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 вмданий Березівським РСГУДМС в Одеській області, місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія"Дебет Коллекшн" (, юридична адреса: 01042, Україна, м. Київ, вул. Саперне Поле, 12, нежитлове приміщення 1008) заборгованість за кредитним договором №/233921 від 06.02.2020 року в розмірі 13824 (тринадцять тисяч вісімсот двадцять чотири) грн. 00 коп., яка складається:

-прострочена заборгованість за сумою кредиту 4500.00 грн.;

-прострочена заборгованість за процентами 9324.00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Березівським РСГУДМС в Одеській області, місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія"Дебет Коллекшн" (, юридична адреса: 01042, Україна, м. Київ, вул. Саперне Поле, 12, нежитлове приміщення 1008) суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія"Дебет Коллекшн" (, юридична адреса: 01042, Україна, м. Київ, вул. Саперне Поле, 12, нежитлове приміщення 1008).

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Березівським РСГУДМС в Одеській області, місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 18.11.2025 року.

Суддя І.А. Римар