УХВАЛА

Іменем України

"20" листопада 2025 р. м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді Мартьянової С.М.

при секретарі - Безпяткової Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернулася із позовною заявою до відповідача про визнання недійсним договору дарування.

Суддею Франківського районного суду м.Львова Мартинишин М.О. відкрито провадження у справі 11.09.2017 року та призначено судове засідання.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розпорядження керівника апарату Франківського районного суду м. Львова № 110/Р від 25.09.2019 року, 25.09.2019 року вказану цивільну справу передано судді Мартьяновій С.М.

Ухвалою суду від 10.10.2019 справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 27.07.2022 залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору недійсним.

Постановою Львівського апеляційного суду від 25.04.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задоволено. Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 27.07.2022 скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Після надходження вищевказаної цивільної справи до Франківського районного суду м. Львова, неодноразово призначалися судові засідання в які викликалися учасники справ.

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 в судові засідання не з`являється, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомляє.

Як вбачається з матеріалів справи кореспонденція, яка направляється Франківським районним судом м. Львова на адресу позивача ОСОБА_1 , нею не отримується та повертається до суду з довідкою поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Смолинець Я.І. про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується відповідними розписками про сповіщення наступного судового засідання по справі та повідомленнями телефонограмами.

Однак, адвокат Смолинець Я.І. в судове засідання не з`явився, причини неявки в судове засідання суду не повідомив та не звертався до суду з клопотаннями про відкладення розгляду справи.

20 листопада 2025 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 надійшла заява про залишення позову без розгляду, у зв`язку з тим, що позивач регулярно та систематично не з`являється в судові засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ст. ст. 13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.

В свою чергу, сторона зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, утриматися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

За змістом положень п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо, належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи;

Аналогічні положення містить також ч. 5 ст. 223 ЦПК України.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Системний аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторонивідповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18 (провадження № 61-13892св20).

Так, в судові засідання, призначені 24 березня 2025 року на 11 годину 00 хвилин позивачу відправлені та отримані повідомлення у додаток «Viber» щодо документу «Судова повістка про виклик до суду по цивільній справі» позивачу ОСОБА_1 на номер телефону НОМЕР_1 , а також її представнику - адвокату Смолинець Я.І. на номер телефону НОМЕР_2 було надіслано повідомлення у додаток «Viber» щодо документу «Судова повістка про виклик до суду по цивільній справі», а також на його електрону адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12 травня 2025 року о 13 годині 00 хвилин позивачу відправлені та отримані повідомлення у додаток «Viber» щодо документу «Судова повістка про виклик до суду по цивільній справі» позивачу ОСОБА_1 на номер телефону НОМЕР_1 , а також її представнику - адвокату Смолинець Я.І. було надіслано повідомлення на його електрону адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23 червня 2025 року об 11 годині 00 хвилин позивачу відправлені та отримані повідомлення у додаток «Viber» щодо документу «Судова повістка про виклик до суду по цивільній справі» позивачу ОСОБА_1 на номер телефону НОМЕР_1 , та було надіслано судову повістку рекомендованим повідомленням, яка не була отримана позивачем та повернута до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а також її представнику - адвокату Смолинець Я.І. на номер телефону НОМЕР_2 було надіслано повідомлення у додаток «Viber» щодо документу «Судова повістка про виклик до суду по цивільній справі», а також на його електрону адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04 серпня 2025 року о 15 годині 30 хвилин позивачу відправлені та отримані повідомлення у додаток «Viber» щодо документу «Судова повістка про виклик до суду по цивільній справі» позивачу ОСОБА_1 на номер телефону НОМЕР_1 , а також її представнику - адвокату Смолинець Я.І. на номер телефону НОМЕР_2 було надіслано повідомлення у додаток «Viber» щодо документу «Судова повістка про виклик до суду по цивільній справі», а також на його електрону адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , крім того на адресу позивача було надіслано судову повістку рекомендованим повідомленням, та як вбачається через офіційний сайт «Укрпошти» судова повістка була повернути відправнику з позначкою «одержувач відсутній за вказаною адресою», 06 жовтня 2025 року о 13 годині 00 хвилин на адресу позивача було надіслано судову повістку рекомендованим повідомленням, та як вбачається через офіційний сайт «Укрпошти» судова повістка була повернути відправнику з позначкою «одержувач відсутній за вказаною адресою», також позивачу відправлені та отримані повідомлення у додаток «Viber» щодо документу «Судова повістка про виклик до суду по цивільній справі» позивачу ОСОБА_1 на номер телефону НОМЕР_1 , а також її представнику - адвокату Смолинець Я.І. на номер телефону НОМЕР_2 було надіслано повідомлення у додаток «Viber» щодо документу «Судова повістка про виклик до суду по цивільній справі», та на його електрону адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , крім того представнику позивача - адвокату Смолинець Я.І. була надіслана судова повістка рекомендованим повідомленням, яка була ним отримана 16.09.2025 за довіреністю, 20 листопада 2025 року о 10 годині 45 хвилин на адресу позивача було направлено судову повістку рекомендованим повідомленням, яка повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній», а також її представнику - адвокату Смолинець Я.І. на номер телефону НОМЕР_2 було надіслано повідомлення у додаток «Viber» щодо документу «Судова повістка про виклик до суду по цивільній справі», та на його електрону адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, у судові засідання, які були призначені 24.03.2025, 12.05.2025, 23.06.2025, 04.08.2025, 06.10.2025 та 20.11.2025 позивач та її представник повідомлялися належним чином. Однак, кореспонденція, яка направляється на адресу ОСОБА_1 нею не отримується та повертається до суду з довідками поштового відділення з позначками про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

Також, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Смолинець Я.І. повідомлявся про дату, час та спосіб проведення судових засідань, однак участі у цих судових засіданнях не приймав, причини неявки суду не повідомив та не звертався до суду з клопотаннями про відкладення розгляду справи.

Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Повернення конверту з довідками поштового відділення з позначками про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою», свідчить про умисне неотримання ОСОБА_1 судової повістки.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18, провадження № 12-109гс19; від12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, провадження № 14-507цс18; від 10 травня 2023 року № 755/17944/18 провадження №61-185св23.

До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, та у Постанові № 591/4832/22від 01грудня 2023 року зазначив, що довідко поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Відтак, позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Смолинець Я.І. в судових засіданнях 06.10.2025 року та 20.11.2025 року участі не приймали та про причини неявки суд не повідомляли та не зверталися з заявами про розгляд справи у їх відсутності, хоча були належним чином повідомлені про дату судового розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Учасник справи, який бере в ній участь через представника, а саме адвоката, вважається таким, що отримав копію судового рішення, за результатами розгляду справи в суді першої інстанції, якщо представнику доставлено такий процесуальний документ до електронного кабінету. (Постанова ВС від 28.01.2025 року у справі №756/1579/24)

Таким чином, суд зазначає, що для виклику позивача, судом були здійсненні заходи спрямовані на своєчасне та належне повідомлення ОСОБА_1 про виклик в судові засідання стосовно розгляду її позовної заяви.

У відповідності до п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України «У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Частиною 1 статті 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У випадку повторної неявки позивача до суду, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду. Для застосування зазначених наслідків неявки позивача в судове засідання правове значення має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Зазначений висновок міститься в постанові Верховного Суду від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14-ц.

Законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18.

ЄСПЛ в рішенні від 07.07.1989 року в справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 в справі № 310/12817/13 процесуальний закон не вказує на необхідності врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Також, відповідно до позиції Верховного Суду, яка зазначена у постанові від 12.08.2022 в справі № 686/32906/19, законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, правове значення у цьому випадку має належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 10 лютого 2022 року у справі № 756/16448/18 (провадження № 61-16720св20), від20 червня 2022 року у справі № 607/2015/17 (провадження № 61-19391св21).

Відтак, повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Подібний висновок викладений у постанові Верховного суду від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи, або виконанням рішення, ухваленого на користь особи. Недотримання строків розгляду цивільних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантованийст.55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади. Відтак, суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц.

Нез`явлення в судове засідання позивача та його представника перешкоджає вирішенню спору, оскільки позбавляє суд можливості встановити всі обставини справи, необхідні для вирішення спору.

Суд з врахуванням викладеного, приймаючи до уваги те, що належним чином повідомлена позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Смолинець Я.І. про дату, час та спосіб розгляду справив призначених судових засіданнях 06.10.2025 року та 20.11.2025 року участі не приймали, та не надали заяви про відкладення розгляду справи, суд доходить висновку про те, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Частиною 2 статті 257 ЦПК України передбачено, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно. Отже, за обставин цієї справи право позивача на доступ до правосуддя буде забезпеченим саме шляхом повторного подання до суду відповідної позовної заяви.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що одним із принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи, що передбачено п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, тому учасникам судового розгляду слід належним чином виконувати усі свої процесуальні обов`язки для забезпечення реалізації вказаного принципу.

З врахуванням викладеного, позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Смолинець Я.І. будучи належним чином повідомленими про дату, час та спосіб проведення судового засідання, повторно участі в судовому засіданні не приймали, та не надали заяви про відкладення розгляду справи або заяв про розгляд справи у їх відсутності.

За таких обставин, у зв`язку із наведеним вище, враховуючи, що позивач повторно не з`явилася у судові засідання, повідомлена судом належним чином про час та місце розгляду справи у встановленому процесуальним законом порядку, із заявою про розгляд справи у відсутність або про проведення засідання у режимі відеоконференції до суду не зверталася, що на переконання суду свідчить про втрату актуальності справи для позивача, суд вважає можливим застосувати наслідки, які передбачені ст. 257 ЦПК України та приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору недійсним підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.257,260, 353,354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору недійсним - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Мартьянова С.М.