КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №756/6686/24 Головуючий у І інстанції - Шевчук А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Журби С.О.,Приходька К.П.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 травня 2025 року у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просило стягнути заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з надання теплової енергії у розмірі 27 584,81 грн; заборгованість за спожиті з 01листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 19 980,27 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування з теплової енергії у розмірі 900,91 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування з гарячої води у розмірі 483,38 грн; заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 202,37 грн; заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води у розмірі 195,02 грн; витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 43,00 грн, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 3 028 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 під`єднана до внутрішньо будинкової системи теплопостачання, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані у зазначеній квартирі, а отже є споживачами послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року - споживачами послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Відповідачі від послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року - від послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялися (не відключалися).

Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків між позивачем та відповідачами підтверджується діями сторін, а саме: позивач щомісячно надає відповідачам послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року - послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, надсилає відповідачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а відповідачі споживають надані послуги та зобов`язані оплатити їх вартість.

Вказано, що відповідачі, порушуючи умови договору та норми законодавства, своєчасно не вносили плату за надану теплову енергію, в результаті у останніх утворилась заборгованість, яка станом на 01 квітня 2024 року складає 47 565,08 грн, а саме: за період з 01 листопада 2021 року заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 27 584,81 грн; за період з 01 листопада 2021 року заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 19 980,27 грн; заборгованість з оплати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 900,91 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 483,38 грн; заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 202,37 грн; заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води у розмірі 195,02 грн, яку і просить стягнути позивач.

На підставі викладеного, позивач просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 травня 2025 року позов КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 27 584,81 грн, заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 19 980,27 грн, заборгованість з плати за абонентське обслуговування з постачання теплової енергії у розмірі 900,91 грн, заборгованість з плати за абонентське обслуговування з постачання гарячої води у розмірі 483,38 грн, заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 202,37 грн, заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води у розмірі 195,02 грн, витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 43,00 грн, суму сплаченого судового збору у розмірі 3 028 грн.

Не погоджуючись з указаним рішенням, відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю та стягнути з позивача на її користь суму сплаченого судового збору.

Уважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції має бути скасовано у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що вона не є власником (співвласником) нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується доказами, які були надані самим позивачем, а саме інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за якою відомості, які б підтверджували наявність у ОСОБА_1 речових прав на вказану квартиру, відсутні.

Вказує, що вона дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проте не проживає там близько десяти років, впродовж яких користується орендованим житлом, що підтверджується копіями договорів оренди, які були надані суду першої інстанції.

Наголошує, що сам факт реєстрації за певною адресою не створює для особи обов`язку зі сплати житлово-комунальних послуг й не прирівнює таку особу до індивідуального споживача житлово-комунальних послуг у розумінні пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», за виключенням обставин, коли безпосередньо такою особою, за згодою власника, було укладено договір про надання житлово-комунальних послуг.

Посилається на те, що Закон України «Про житлово-комунальні послуги» не містить вимог, які б покладали на особу обов`язок направляти виконавцю (надавачу) житлово-комунальних послуг повідомлення про зміну місця проживання.

Позивач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 належним чином повідомлялись про розгляд даної справи апеляційним судом шляхом направлення поштової кореспонденції за адресою місця їх реєстрації, наявною у матеріалах справи, проте поштові відправлення повернулися на адресу суду з довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання».

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Отже, листи, що повернулися з відміткою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування (Правовий висновок Верховного Суду у постанові від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18).

Таким чином, листи, направлені на адресу відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що повернулися до суду з відміткою поштового відділення про причину повернення «за закінченням терміну зберігання», є належно врученими, що дає суду можливість здійснювати розгляд справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

За змістом частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів частини тринадцятої статті 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не виконували своїх зобов`язань щодо сплати грошових коштів за спожиті послуги.

Матеріли справи не містять звернень ОСОБА_1 до управителя чи виконавців комунальних послуг про зміну місця проживання. Також, наданий відповідачем договір оренди житла не є достатнім доказом на спростування факту проживання за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Судом установлено, що згідно інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської РДА №113124850, №113124787 від 28 травня 2024 року, а також відповідей з Єдиного державного демографічного реєстру №609998, №610003 від 27 травня 2024 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 під`єднана до внутрішньо будинкової системи теплопостачання, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані у зазначеній квартирі, а отже є споживачами послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року - споживачами послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води та згідно статей 156, 162 ЖК України зобов`язані не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири та прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги.

11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київнерго» та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) №601-18 (далі - Договір цесії), відповідно до якого ПАТ «Київнерго» відступило, а Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців (далі - споживачі) щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 01 травня 2018 року теплової енергії.

Згідно пункту 3.4.2 Договору цесії новий кредитор має право на отримання замість кредитора споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії, сплати заборгованостей.

Відповідно до пунктів 18, 20, 30 Правил споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у встановлені строки. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Судом також установлено, що надання послуг здійснювалось на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами 630, який був опублікований 31 липня 214 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року №111 (4511).

Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а отже може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору вцілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови.

Правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, чинної на час виникнення спірних правовідносин (далі - Правила).

Вказані Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який набрав чинності з 10 грудня 2017 року, визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Правилами надання послуг з централізованого опалення встановлено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Згідно статей 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за отриману теплову енергію. У разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Частиною другою статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлені обов`язки індивідуального споживача, зокрема оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до пункту 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно частини другої статті 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положеннями частини другої статті 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Наявність правовідносин між сторонами за договорами теплопостачання, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого теплопостачання, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Відповідно до пункту 11 вищезазначених Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Пунктом 20 Правил установлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Пунктом 21 Правил визначено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, КП «Київтеплоенерго» є надавачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а відповідачі є споживачами послуг, які надаються позивачем, проте останні, порушуючи умови договору та норми законодавства, своєчасно не вносили плату за надану теплову енергію, у результаті чого утворилась заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з надання теплової енергії у розмірі 27 584,81 грн, заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 19 980,27 грн, заборгованість з плати за абонентське обслуговування з теплової енергії у розмірі 900,91 грн, заборгованість з плати за абонентське обслуговування з гарячої води у розмірі 483,38 грн, заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 202,37 грн, заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води у розмірі 195,02 грн.

Матеріали справи свідчать, що позивачем в обґрунтування заявлених вимог разом з позовною заявою було надано суду розгорнуті (детальні) розрахунки заборгованості, зокрема, за надання теплової енергії за період з 01 листопада 2021 року; за постачання гарячої води за період з 01 листопада 2021 року; за абонентське обслуговування з теплової енергії; за абонентське обслуговування з гарячої води; за обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення;за обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води.

Розрахунок заборгованості на послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води було здійснено позивачем за тарифами, які закріплені Розпорядженнями КМДА, інформація про які є загальнодоступною та загальновідомим фактом, офіційно опублікована.

Отже, суду надані достатні та належні докази на підтвердження наявності та розміру заборгованості.

Розрахунки заборгованості, подані стороною позивача, відповідачем не спростовані ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанцій.

Окрім того, суд першої інстанції правильно встановив, що Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до споживачів ПАТ «Київенерго» з 11 жовтня 2018 року.

Договір № 602-18 про відступлення права вимоги від 11 жовтня 2018 року у судовому порядку недійсним не визнавався.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не є власником (співвласником) нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , вона дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проте не проживає там близько десяти років, впродовж яких користується орендованим житлом, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 , як особа, місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , не зверталась до КП «Київтеплоенерго» щодо документального оформлення факту її не проживання в квартирі, а як наслідок оформлення звільнення від оплати комунальних послуг, також ОСОБА_1 не знімалась з реєстрації у вказаній квартирі протягом спірного періоду.

Відповідно до положень законодавства України та усталеної судової практики, відповідне документальне оформлення не проживання в квартирі обов`язково здійснюється безпосередньо перед виконавцями комунальних послуг, а зменшення вартості послуг можливе лише з часу звернення.

Звернень щодо уточнення фактичної кількості зареєстрованих/фактично проживаючих осіб у квартирі до КП «Київтеплоенерго» від відповідачів не надходило, відповідних заяв та заяв щодо документального оформлення не проживання у квартирі матеріали справи не містять.

Крім того, право на неоплату вартості комунальних послуг не застосовується до постачання теплової енергії, що випливає з характеру наданої послуги, - послуга надається в будинок та нарахування здійснюються у залежності від опалювальної площі квартири, незалежно від кількості фактичного проживаючих/зареєстрованих осіб. Навіть за відсутності мешканців у квартирі, житло та будинок опалюються.

Право на неоплатність вартості комунальних послуг виникає лише за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Усі споживачі зобов`язані солідарно сплачувати за житлово-комунальні послуги на підставі частини 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яка встановлює, що всі дієздатні особи, які проживають або зареєстровані у житлі, несуть солідарну відповідальність за оплату послуг.

Відповідно до статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Враховуючи вищезазначене, позивач скористався своїм правом подати позовну заяву саме до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Водночас, це не позбавляє відповідачів права в подальшому звернутися до суду про стягнення коштів на утримання майна в порядку регресу на частину понесених витрат з недобросовісного співвласника.

Таке право забезпечується частиною першою статті 544 ЦК України, яка передбачає, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Дані норми закону регулюють відносини, що виникають при пасивній солідарності (множинності осіб на стороні боржника).

Згідно частини 4 вищевказаної статті, виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Отже, після виконання солідарного зобов`язання незалежно від того, виконане воно всіма боржниками або одним із них, воно повністю припиняється.

Натомість виникає нове зобов`язання між боржником, який виконав зобов`язання, й іншими боржниками, яке визначено положеннями статті 544 ЦК України.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 серпня 2020 року у справі №703/2200/15-ц, де зазначив, що «співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування».

Таким чином, на підставі викладеного, аргументи скаржника, що сам факт реєстрації за певною адресою не створює для особи обов`язку зі сплати житлово-комунальних послуг й не прирівнює таку особу до індивідуального споживача житлово-комунальних послуг у розумінні пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», за виключенням обставин, коли безпосередньо такою особою, за згодою власника, було укладено договір про надання житлово-комунальних послуг, а також що Закон України «Про житлово-комунальні послуги» не містить вимог, які б покладали на особу обов`язок направляти виконавцю (надавачу) житлово-комунальних послуг повідомлення про зміну місця проживання, спростовуються встановленими вище положеннями та обставинами справи, фактично зводиться до власного тлумачення відповідачем норм чинного законодавства.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Інших доводів, які б давали підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Зважаючи на зазначене, колегія доходить висновку, що місцевий суд повно, всебічно та об`єктивно дослідив обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону.

Обставин, які б свідчили про наявність підстав для сумніву у правильності висновків суду першої інстанції, в апеляційній скарзі не наведено.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні, а отже, у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 травня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині третій статті 389 ЦПК України.

Головуючий Т.О. Писана

Судді С.О. Журба

К.П. Приходько