Номер провадження № 2-о/521/618/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року м. Одеса

Суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси, Бобуйок І.А., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, заінтересовані особи: Хаджибейська районна адміністрація Одеської міської ради, Одеська міська рада, інші особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

24.10.2025 року заявник звернувся до Хаджибейського районного суду м. Одеси, з вказаною заявою.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 27.10.2025 року вищевказану заяву залишено без руху та надано 10-ти денний строк для усунення недоліків.

Вищевказана ухвала Хаджибейського районного суду м. Одеси отримана заявником 28.10.2025 року, про що свідчить розписка з особистим підписом заявника.

28.10.2025 року, 31.10.2025 року та 06.11.2025 року заявник подавав до суду уточнені заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, однак, станом на 10.11.2025 року, недоліки заяви не усунені.

Згідно ч. 4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Згідно матеріалів справи, заявником не вірно вказано найменування учасників справи, а саме вказано: «інші особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 », що не відповідає вимогами ч. 4 ст. 294 ЦПК України.

Судом встановлено, що заявник не вказав відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти у заявника та інших осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , не вказав відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у заявника, заінтересованих осіб та інших осіб у порушення п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, не надав зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви у порушення п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, заявником подано копії письмових доказів, проте вони неналежним чином не засвідчені у порушення ст. 95 ЦПК України, заявником не надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справиу порушення п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Суд звертає увагу заявника, що 24.10.2025 року він звернувся до суду із вищевказаною заявою у паперовому вигляді, а тому позивач мав надати до суду копії заяви та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості учасників справи, проте заявник не виконав вимоги абз.1 ч. 1 ст. 177 ЦПК України.

.

Невиконання позивачем ст. 95 ЦПК України, п. п. 2, 8, 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, абз. 1 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, ч. 4 ст. 294 ЦПК України, не можуть тлумачитися як надмірний формалізм, щодо обмеження доступу до суду відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, бо ці вимоги є обов`язковими вимогами до заяви, та у разі усунення усіх недоліків заява буде прийнята до розгляду судом.

Ст. 8, 9 Конституції України вказано, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.

На підставі чого суд робить висновки, що норми ЦПК України, які прийняті на основі Конституції України, не суперечать Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а враховуючи ст. 9 Конституції України при ратифікації вказаної Конвенції, зміни до Конституції не вносились, а тому не можуть безпідставно визнаватися деякі положення ЦПК України фіктивними, як надмірний формалізм посилаючись лише на Конвенцію ігноруючи при цьому не лише норми ЦПК, а і норми Конституції України.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права на доступ до суду.

Заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст.177-175 ЦПК України, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст. 293-294 ЦПК України. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до ст.185 ЦПК постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Повернення заяви, не є перешкодою для повторного звернення до суду після усунення усіх недоліків.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст.ст. 8, 9 Конституції України, ст.ст. 175-177, 185, 293, 294 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, заінтересовані особи: Хаджибейська районна адміністрація Одеської міської ради, Одеська міська рада, інші особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , вважати неподаною та повернути заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: Бобуйок І.А.