Провадження № 2/554/4545/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М ЕН ЕМ У КР АЇ НИ

(З А О Ч Н Е)

14 листопада 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

за участю секретаря судового засідання Титаренко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування кімнатами АДРЕСА_1 та зняти з реєстраційного обліку .

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 31.10.2013 року за рішенням профкому і адміністрації ПАТ «Електромотор» протокол № 12 від 31.10.2013 року їхній сім`ї із трьох чоловік на підставі ордеру від 31.10.2013 року були виділені кімнати № НОМЕР_1 у гуртожитку ДП «Електромотор-побут» будинку АДРЕСА_2 , де вона мешкає по теперішній час. Відповідач , який є її сином, переїхав працювати і жити у м. Лобня Московської області, де постійно проживає по теперішній час. Фактично син за місцем реєстрації у кімнатах АДРЕСА_1 не проживає з моменту переїзду 01.01.2014 року, не бере участі в оплаті комунальних послуг. ОСОБА_1 зазначає, що спільного господарства з відповідачем не ведуть, так як син створив сім`ю з громадянкою Росії і вони проживають в іншій місцевості. Позивач вказує, що раніше зверталась до відповідача з проханням знятись з реєстраційного обліку, але він відмовився, бо немає можливості приїхати , щоб особисто подати заяву до ДМС про зняття з реєстраційного обліку. ОСОБА_1 вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням кімнатами АДРЕСА_1 в зв`язку з тривалою, понад один рік, без поважної причини відсутності за місцем реєстрації, крім того, не сплачує за комунальні послуги , не несе інших витрат на утримання житлового приміщення, а тому вона , як уповноважений наймач житла, вимушена звернутись до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює їй перешкоди у здійсненні права користування житловим приміщенням.

Ухвалою суду від 08 серпня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження , з повідомленням сторін.

Позивач ОСОБА_1 надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити (а.с.33).

Відповідач ОСОБА_2 повторно у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, місце та час розгляду справи, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду рекомендованим листом, з повідомленням про вручення, судові повістки повернулись до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.22-23, 29-30), що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням особи.

Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 31 жовтня 2013 року головою правління ПАТ «Електромотор - побут» на підставі рішення адміністрації та профспілкового комітету ПРТ «Електромотор» від 31.10.2013 р. , протокол № 12, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 - донька 1997 р.н., ОСОБА_5 син, 2000 р.н., видано ордер на кімнати АДРЕСА_1 (а.с.7).

З довідки виданої головою ОСББ «Грант Фаворит» Ляш М.А. 23.07.205 р. Вих № 44 вбачається, що у гуртожитку за адресою АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_1 уповноважений наймач, ОСОБА_2 син (а.с.14).

З копії акту про фактичне не проживання громадянином в будинку АДРЕСА_2 від 23.07.2025 року складеного ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які проживають за адресою АДРЕСА_2 вбачається, що ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 не проживає за місцем реєстрації з 01.01.2014 року (а.с.13-13).

Відповідно до ст. ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 47 Конституції Українивстановлено, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Зі змісту ст.72 ЖК України вбачається, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлення порядку надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг регулюються Законом України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні".

За приписами ч. 2 ст.4 цього Закону порядок декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання, скасування декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), форми декларацій (заяв), що подаються для декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого та зареєстрованого місця проживання (перебування), а також порядок ведення реєстру територіальної громади, надання та передачі інформації з та до такого реєстру визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року №265 затверджено Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування).

Цей Порядок визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів.

Пунктом 50 Постанови КМУ № 265 від 07.02.2022 року встановлено , що зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі:

1) заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), поданої особою або її законним представником (представником) за формою згідно з додатком 5;

2) рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується).

При визнанні судом осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, юридичним наслідком є зняття таких осіб з реєстраційного обліку за адресою зазначеного житла.

На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року, справа № 490/12384/16-ц, провадження № 61-37646св18; Верховного Суду від 22 листопада 2018 року, справа № 760/13113/14-ц, провадження № 61-30912св18.

Судом не встановлено поважних причин відсутності відповідача за місцем реєстрації понад шість місяців. З матеріалів справи вбачається, що відповідач житлом не цікавиться, витрат по його утриманню не несе.

Позивачем доведено, що ОСОБА_2 за місцем реєстрації у кімнаті АДРЕСА_1 без поважних причин не проживає з 2014 року по теперішній час, власних речей не зберігає

Таким чином, відповідач без поважних причин, понад шість місяців відсутній за місцем реєстрації, що є правовою підставою для визнання його, згідно ст.71,72 Житлового Кодексу України, таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням, що підтверджено зібраними по справі доказами, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання останнім таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Як вбачається із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

У зв`язку з цим, позовні вимоги щодо зняття з реєстраційного обліку відповідача за адресою реєстрації задоволенню не підлягають, оскільки заявлені передчасно.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.71,72 ЖК України, ст. 16, ЦК України, ст.ст.12, 81, 133,137,141, 223, 229, 247, 263,265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 1211 грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП - НОМЕР_3 .

Суддя Л.І.Савченко