Справа № 466/3706/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова
у складі: головуючого судді Зими І.Є.
секретаря судового засідання Васичник М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача у справі 466/6146/24, адвоката Луки Тараса Миколайовича, про стягнення витрат на правничу допомогу , -
в с т а н о в и в:
рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24.10.2025 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Управління патрульної поліції у Львівській області про відшкодування шкоди в розмірі 25 502 грн. 64 коп.

04.11.2025 року, представник відповідача звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, яким просить стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові витрати , понесені відповідачем на надання професійної правничої допомоги у розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування заяви зазначає, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова, перебувала цивільна справа №466/6146/24, за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Управління патрульної поліції у Львівській області про відшкодування шкоди в розмірі 25 502 грн. 64 коп. Рішенням суду від 24.10.2025 року, у задоволенні позову було відмовлено.

Адвокат зазначає, що між ОСОБА_3 та адвокатським об`єднанням «АК «Фарвор» укладено договір про надання правової допомоги та представництво інтересів від 29.08.2025 року. В зв`язку з розглядом справи ОСОБА_3 понесено витрати в розмірі 10 000 грн. У зв`язку з чим, адвокат звертається до суду з вказаною заявою.

10.11.2025 року, на адресу суду надійшли заперечення по заяві від ОСОБА_1 та Шевчука Д.М. Зазначають, що представником відповідача не представлено належних доказів щодо понесених відповідачем витрат на професійну правову допомогу адвокату. Копії наданих документів носять формальний характер. Вважають, що вказана заява є необґрунтованою та безпідставною, просять суд відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду клопотання. Представник ОСОБА_3 , адвокат Лука Т.М. просив проводити розгляд заяви без участі заявника.

Згідно з ч.4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, матеріали поданої заяви, суд приходить до наступного висновку.

За правилами п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. (ч.8 ст. 141 ЦПК України).

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правову допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До матеріалів справи представником позивача долучено: копія договору №01/29.08.2025 року про надання правової допомоги та представництва інтересів, Додаток №1 до договору про надання правової допомоги на представництво інтересів «01/29.08.2025 від 27.10.2025 року, копія акту приймання виконаних робіт від 28.10.2025 року.

Відповідно до вищевказаних доказів, відповідачем понесено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час вирішення питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц у постанові від 19.02.2020 року. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Судом враховано, що дану цивільну справу судом відкрито у спрощеному провадженні. Вказані витрати про надання правничої допомоги є належним чином підтверджені, проте, на думку суд не є співмірні з тривалістю розгляду справи, та її складністю. Суд вважає за необхідне заяву про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково, та стягнути з ОСОБА_1 . Та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7 000 грн. Визначаючи вказаний розмір відшкодування суд виходить з того, що за умовами договору про надання правової допомоги (арк.182) передбачено, що вартість правової допомоги на виконання цього Договору визначається за домовленістю сторін. Відтак, враховуючи складність справи, час, який затрачених адвокатом для підготовки до розгляду справи та його участі в судових засіданнях, вказана сума буде відповідати ринковим цінам адвокатських послуг.

Керуючись ст.ст. 133,137,141, ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

ухвалити додаткове рішення.

заяву представника відповідача ОСОБА_3 , у справі 466/6146/24, адвоката Луки Тараса Миколайовича, про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 на користь ОСОБА_3 , 7 000 грн. (сім тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

Дане рішення є невід`ємною частиною рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24.10.2025 року.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Суддя І. Є. Зима