Р І Ш Е Н Н Я
Справа №377/125/24
Провадження №2/377/301/25
18 листопада 2025 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої судді Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання Присяжного В.В., за відсутності учасників справи, розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Славутичі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого постачання холодної води та водовідведення, штрафних санкцій,
06 лютого 2024 року до суду надійшла позовна заява, в якій позивач, посилаючись на статті 7, 9, 13, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV, статті 5, 7, 9, 10, 12, 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VШ, статті 19, 25 Закону України «Про теплопостачання», статті 11, 16, 205, 319, 322, 509, 526, 530, 625, 629, 634,641,642,901,903 ЦК України, просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого постачання холодної води та водовідведення станом на 01 січня 2024 року в розмірі 226 566 гривень 84 копійки, інфляційні втрати в сумі 1 359 гривень 68 копійок, три відсотки річних в сумі 392 гривні 15 копійок, а також сплачений судовий збір у сумі 3 424 гривні 78 копійок.
Заочним рішенням Славутицького міського суду Київської області від 23 травня 2024 року, що набрало законної сили 24 червня 2024 року, ухваленому у справі № 377/125/24, провадження №2/377/143/24, за позовом Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого постачання холодної води та водовідведення, штрафних санкцій, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в розмірі 226 566, 84 гривень; інфляційні втрати за послугу з постачання теплової енергії в сумі 1 359,68 гривень; три відсотки річних за послугу з постачання теплової енергії в сумі 392,15 гривень, всього на загальну суму 228 318 гривень 67 копійок, а також стягнуто з відповідачів на користь Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028 гривень, а саме : з ОСОБА_1 1 141,60 гривень; ОСОБА_2 1 141,59 гривень; ОСОБА_3 1 141,59 гривень (том 2 а.с. 77-91).
Ухвалою суду від 28 квітня 2025 року заяву ОСОБА_3 , від імені якої діє представник-адвокат Піндур Микола Михайлович, про перегляд заочного рішення суду від 23 травня 2024 року в цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого постачання холодної води та водовідведення, штрафних санкцій задоволено. Заочне рішення Славутицького міського суду Київської області від 23 травня 2024 року в цивільній справі № 377/125/24, провадження №2/377/143/24, за позовом Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого постачання холодної води та водовідведення, штрафних санкцій скасовано та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження, підготовче засідання призначено на 28 травня 2025 року ( том 3 а.с. 3-9, 69-73).
16 травня 2025 року представником відповідачів ОСОБА_9 та ОСОБА_1 адвокатом Піндуром М.М. через підсистему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що відповідач ОСОБА_9 та ОСОБА_1 позовні вимоги визнають частково. Вказував, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 37 806,78 гривень, тому у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з 01.01.2014 по квітень 2017 року у розмірі 37 806,78 гривень необхідно відмовити, оскільки позовна заява до суду надійшла тільки 16.02.2024, тобто з пропуском строку позовної давності, що відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України є підставою для відмови у задоволенні позову. Відповідачі ОСОБА_9 та ОСОБА_1 заявляють про застосування строків позовної давності. Підстави для переривання строків позовної давності відсутні, оскільки будь-яка часткова оплата комунальних послуг не є підставою для переривання строку позовної давності. Окрім того, представник відповідачів вважає, що з довідки про заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, централізованого постачання холодної води та водопостачання встановлено, що нараховувалась заборгованість по гарячій воді. В довідці відсутні дані, на яку кількість осіб нарахована заборгованість за гарячу воду, так як відповідач ОСОБА_1 не проживав за місцем реєстрації з 08.09.2016 року по грудень 2024 року, оскільки відбував покарання у виправних колоніях, що підтверджується довідкою від 18.04.2024 №61 виданою ДУ Старобабанівська виправна колонія №92 та довідкою про звільнення від 04.12.2024 ( том 3 а.с. 90-97).
21 травня 2025 року представником позивача КП «УЖКГ» подано до суду відповідь на відзив, в якій позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначає, що у поданому відзиві вказано, що відповідачі ОСОБА_9 та ОСОБА_1 позовні вимоги визнають частково, але в порушення вимог пункту 3 частини третьої статті 178 ЦПК України не зазначено, які саме вимоги визнаються відповідачами. Заяву про пропуск позивачем строку звернення до суду, позивач вважає необґрунтованою та недоведеною, оскільки заборгованість у розмірі 37 806,78 гривень виникала станом на березень 2017 року, а в кінці квітня 2018 року споживачі, будучи щомісяця проінформованими про розмір боргу за попередні періоди, шляхом отримання щомісячних квитанцій, здійснили оплату спожитих послуг у сумі 7 054, 53 гривень, тобто у розмірі, який перевищує суму поточних нарахувань, а призначення платежу не визначене, тому дана оплата зарахована на погашення заборгованості за попередні періоди в межах строків позовної давності, тому заборгованість, про яку заявляє представник відповідача є меншою та складає 30 752, 25 гривень. Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору, затвердженими постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, які діяли у спірний період, встановлено місячний розрахунковий період та здійснення оплати послуг не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, тобто за спожиті у квітні 2015 року послуги необхідно було здійснити оплату не пізніше 20 травня 2015 року. Відтак, перебіг позовної давності щодо вимог оплати послуг за квітень 2015 року, почався 21.05.2015 та за загальними термінами спливає 21.05.2018, але у квітні 2018 року споживачами здійснено оплату, яка зарахована в погашення боргу за послуги, надані з квітня 2015 року. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Згідно з пунктом 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681,728, 786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362,559,681,728,786,1293 ЦК України продовжується на строк його дії. Тому позивач не пропустив строк звернення до суду про стягнення заборгованості в розмірі 37 806,78 грн ( том 3 а.с. 101-115).
28 травня 2025 року підготовче засідання було відкладено на підставі пункту 3 частини 2 статті 198 ЦПК України за клопотанням представника відповідача на 25 червня 2025 року (том 4 а.с. 9-13).
28 травня 2025 року до суду від КП «УЖКГ» надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, централізованого постачання холодної води та водовідведення станом на 01.04.2025 в розмірі 265 020,89 гривень; інфляційні втрати в розмірі 28 388,32 гривень; три відсотки річних в розмірі 9 719,16 гривень, пеню в розмірі 812,91 гривень та судові витратив розмірі 4 559,12 гривень ( том 4 а.с. 15-42).
Ухвалою суду від 25 червня 2025 року приєднано до матеріалів цивільної справи заяву позивача про збільшення позовних вимог, яку прийнято до розгляду. Вирішено у подальшому розглядати справу з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. Продовжено строк підготовчого провадження у справі не більше ніж на тридцять днів. Підготовче засідання відкладено на 17 липня 2025 року відповідно до пункту 3 частини другої статті 198 ЦПК України ( том 4 а.с. 62-65).
14 липня 2025 року представником відповідачів ОСОБА_9 та ОСОБА_1 адвокатом Піндуром М.М. через підсистему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, з урахуванням прийнятої до розгляду заяви позивача про збільшення позовних вимог, в якому він зазначає, що із вказаними позовними вимогами відповідачі не згодні, оскільки розмір заборгованості 265 020,89 гривень, визначений позивачем без врахування стягнутої суми за рішенням суду у справі № 377/125/24 в рамках примусового виконання рішення по ВП №7612948 36 015,55 гривень (226 566,84 гривень 190 551,29 гривень). Окрім того, представник відповідача вважає, що позивачем не доведено наявності заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, централізованого постачання холодної води та водовідведення згідно а/н НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 у розмірі, зазначеному у довідці про заборгованість, оскільки остання не містить інформації, на яку кількість зареєстрованих осіб нараховувалась заборгованість за постачання гарячої води та вказана довідка не є первинним документом, який підтверджує нараховану суму заборгованості, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості, оскільки створений самим позивачем, а інформація зазначена в цьому документі, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких його було складено, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Щодо стягнення інфляційних втрат, трьох процентів річних та пені з 24.02.2022 по березень 2025 року представник відповідачів послався на частину 1 статті 530, статті 610, 611, частину 1 статті 549 ЦК України, статті 1,2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 (затверджений Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022), яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та зазначив, що постановою КМУ від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» визначено, що в умовах воєнного стану, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі. Окрім того, представник відповідачів, посилаючись на вимоги Глави 29 ЦК України та статті 1296, 1297 ЦК України, стверджує, що залучений до участі у справі у якості третьої особи ОСОБА_4 повинен бути залученим у якості співвідповідача ( том 4 а.с. 78-88).
16 липня 2025 року до суду від КП «УЖКГ» та через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, у якій позивач просить суд задовольнити позовні вимоги, з урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог у повному обсязі. При визначенні розміру заборгованості 265 010,89 гривень не враховано кошти, стягнуті на підставі заходів, вжитих до примусового виконання рішення суду від 23.05.2024 у справі № 377/125/24, яке ухвалою Славутицького міського суду від 28.04.2025 скасовано та на даний час переглядається, у розмірі 36 015,55 гривень, які були зараховані стягувачем в порядку, визначеному статтею 534 ЦК України на : судовий збір, три відсотки річних, інфляційні втрати та частково основний борг. Оскільки рішення, на виконання якого надійшли зазначені кошти скасоване, тому розмір і порядок погашення вимог кредитора буде визначений за результатами перегляду. Наразі зарахування зазначених коштів в оплату основного боргу є безпідставним. Щодо трьох відсотків річних, інфляції та пені, позивач зауважує, що виходячи з вимог постанови КМУ від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (з урахуванням внесених змін Постановою №1405) заборона на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних діяла в період з 24 лютого 2022 року по 29 грудня 2023 року, за який нарахування зазначених санкцій не здійснювалося. Щодо довідки про заборгованість позивач зазначив, що закон покладає на обов`язок утримання квартири та сплату житлово-комунальних послуг на їх- власників. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін / тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими у встановленому порядку. Показання будинкових засобів обліку знімаються представником виконавця один раз на місяць дистанційно (п. 22 Правил), фактичні показники споживання теплової енергії згідно приладу обліку до грудня 2023 року надано до позовної заяви. Засоби обліку води за адресою місця проживання відповідачів, відсутні, тому нарахування послуг здійснювалося відповідно до кількості зареєстрованих осіб та встановлених норм. Споживачі щомісяця отримують розрахункові документи ( квитанції) для оплати послуг, у яких міститься інформація про кількість спожитих послуг, розрахунок пропорційно опалювальної площі, кількість зареєстрованих осіб та встановлені норми, тарифи, розмір оплати за спожиті послуги за поточний місяць, заборгованість попередніх періодів, а тому відповідачі були повністю проінформовані про розмір нарахування вартості послуг, в тому числі про кількість осіб, на яких нараховувалися послуги з водопостачання. Надавати виконавця інформацію, необхідну для вірного визначення спожитих послуг, інформувати протягом місяця виконавця про зміну власника житла та про тимчасову відсутність в житловому приміщенні споживача та інших осіб (понад 30 календарних днів) або протягом періоду, який перевищує шість місяців, є обов`язком споживача. Якщо виконавець невірно визначив обсяг послуг в розрахункових документах, з якими споживач не погоджується, то він має право звернутися до виконавця та узгодити вказане питання, але споживачі відповідачі у справі не зверталися до надавача послуг з питаннями щодо невірного визначення кількості осіб та/ або площі опалення. З інформації № 15-08/421 від 03.03.2024, наданої на виконання вимог ухвали суду від 04.03.2024, Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, вбачається, що усі відповідачі та їх діти за період виникнення боргу були зареєстровані за даною адресою. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зняті з реєстрації 10.02.2025 та 10.05.2024 відповідно та дана обставина врахована при розрахунку вартості спожитих послуг. Дані щодо кількості осіб, зареєстрованих за адресою, є постійно змінними, але про зміну кількості зареєстрованих осіб власниками квартири повідомлення не надаються. Як вбачається із наданих відзивів, відповідачі визнають заборгованість частково, за винятком стягнених коштів у сумі 36 015,55 гривень ( том 4 а.с. 89-119).
Ухвалою суду від 17 липня 2025 року задоволено клопотання позивача Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» про витребування доказів. Витребувано в Управлінні адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області докази. У підготовчому засіданні оголошено перерву до 09 вересня 2025 року на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 198 ЦПК України ( том 4, а.с. 124-126).
Головуюча у справі суддя Бабич Н.С. в період з 05.08.2025 по 01.09.2025 перебувала у щорічній відпустці.
01 вересня 2025 року до суду від КП «УЖКГ» надійшла заява про збільшення розміру загальних позовних вимог, в якій позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, централізованого постачання холодної води та водовідведення станом на 01.09.2025 в розмірі 221 857,97 гривень; інфляційні втрати в розмірі 64 393,68 гривень; три відсотки річних в розмірі 19 567,19 гривень, пеню в розмірі 4 547,53 гривень та судові витрати в розмірі 4 655,50 гривень ( том 4 а.с. 140-194).
Ухвалою суду від 09 вересня 2025 року приєднано до матеріалів цивільної справи заяву позивача про збільшення позовних вимог, яку прийнято до розгляду. Вирішено у подальшому розглядати справу з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. Підготовче засідання відкладено на 29 вересня 2025 року відповідно до пункту 3 частини другої статті 198 ЦПК України ( том 4 а.с. 200-204).
14 липня 2025 року представником відповідачів ОСОБА_9 та ОСОБА_1 адвокатом Піндуром М.М. через підсистему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, з урахуванням прийнятої до розгляду заяви позивача про збільшення позовних вимог, у якому представником відповідача зазначено, що з позовними вимогами вони не згодні частково. Свою незгоду обґрунтовує посиланням на норми статей 530, 610, 611, частину 1 статті 549 ЦК України. Щодо нарахування інфляційних втрат та пені, представник відповідача цитує Закон України від 30 березня 2020 року №540-ІX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги (підпункт 4 пункту 3 розділу 11 цього Закону) та посилається на зміст Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»; Постанови КМУ від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану»; постанови КМУ №1405 від 29 грудня 2023 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», яка набрала чинності 30 грудня 2023 року та вважає, що вони підлягають застосуванню до врегулювання спірних правовідносин за період з 24 лютого 2022 року до 29 грудня 2023 року. Також, посилаючись на вимоги Глави 29 ЦК України та статті 1296, 1297 ЦК України, стверджує, що залучений до участі у справі у якості третьої особи ОСОБА_4 , повинен бути залученим у якості співвідповідача ( том 5 а.с. 1-6).
29 вересня 2025 року підготовче засідання було відкладено на 15 жовтня 2025 року за клопотанням представника відповідача відповідно до пункту 3 частини другої статті 198 ЦПК України ( том 5 а.с. 16-18).
30 вересня 2025 року до суду від КП «УЖКГ» надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог. Представником позивача зазначено, що у відзиві вказано про не згоду з позовними вимогами частково, але не вказано, які саме позовні вимоги визнають відповідачі. Загалом у відзиві тільки процитовано норми чинного законодавства без будь-якої конкретизації обставин справи, зокрема, посилання на конкретну обставину та/або позовну вимогу, документ, тощо, з яким відповідач не погоджується, що свідчить про неналежне формування відзиву та його необґрунтованість. Відсутність у відзиві чітких заперечень до позовних вимог з посиланням на відповідні норми законодавства та/або докази не дає можливість позивачу надати відповідні пояснення, міркування та аргументи стосовно поданого відзиву. Відзив не містить заперечень відповідачів стосовно основної суми боргу, ними також не додано доказів оплати споживчих комунальних послуг та/або звільнення від їх оплати. Зазначені у відзиві норми ЦК України та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не спростовують наданих доводів та доказів позивача. Щодо трьох відсотків річних, інфляційних втрат та пені відзив не містить конкретних заперечень щодо цих вимог та контр розрахунку з непогодженим розміром нарахувань також не подано. При нарахуванні позивачем трьох відсотків річних, інфляційних втрат та пені, враховано заборону на їх нарахування, зокрема на нарахування пені в період дії карантину з 12.03.2020 та на нарахування трьох відсотків річних, інфляційних втрат та пені в період з 24.02.2022 по 29.12.2023 ( том 5 а.с. 29-41).
Ухвалою суду від 15 жовтня 2025 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 12 листопада 2025 року ( том 5 а.с. 47-51).
Учасники справи в судове засідання 12 листопада 2025 року не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України.
Позивач доставлено судову повістку до електронного кабінету, що підтверджується відповідною довідкою ( том 5 а.с. 60). У матеріалах справи наявне клопотання КП «УЖКГ», від імені якого діє виконавчий директор Позняк А.В., про розгляд справи без участі представника позивача ( том 5 а.с.46).
Відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_3 доставлено судову повістку на їх номер телефону, що підтверджується відповідними довідками ( том 5 а.с.53-54). Їх представник адвокат Піндур М.М. отримав судову повістку через електронний кабінет та подав заяву про розгляд справи за відсутності його на відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ( том 5 а.с. 65-66).
Відповідачу ОСОБА_2 судову повістку було направлено за її зареєстрованим місцем проживання рекомендованим листом з повідомленням про вручення, який повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» ( том 5 а.с.61). Відзив на позов не подала, заяву про розгляд справи за її відсутності не направила, про причини неявки суд не повідомила.
Третій особі ОСОБА_4 судову повістку було направлено за його зареєстрованим місцем проживання рекомендованим листом з повідомленням про вручення, який повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» ( том 5 а.с.62). Письмових пояснень по суті позову не подав, причини неявки не повідомив.
Через неявку в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає приписам частини другої статті 247 ЦПК України.
Згідно з частиною четвертою статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України).
Враховуючи наведені вище норми процесуального закону, оскільки всі учасники справи не з`явились у судове засідання, яким завершується розгляд справи, датою ухвалення судом рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Суд встановив, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , належала ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 на праві приватної спільної сумісної власності відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого ВО «Чорнобильська АЕС» згідно з розпорядженням (наказом) генерального директора ВО «Чорнобильська АЕС» від 28 липня 1994 року № 606-пр, яке зареєстровано в Славутицькому міському бюро технічної інвентаризації 27.10.1994 і записане в реєстрову книгу за №16/15 ( том 1 а.с.15). Вказані обставини підтверджені також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.02.2024 №365153377 (том 1 а.с. 13-15).
Згідно з пунктом 10 частини 1 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 у Київській області утворено Вишгородський район (з адміністративним центром у місті Вишгород) у складі територій Вишгородської міської, Димерської селищної, Іванківської селищної, Петрівської сільської, Пірнівської сільської, Поліської селищної, Славутицької міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.
Рішенням Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області від 25 липня 2022 року № 628-13-VIII перейменовано об`єкти топономіки міста Славутича, зокрема, Московський квартал перейменовано у Поліський квартал.

Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 0 від 12 квітня 2024 року, який надійшов на виконання вимог ухвали суду від 09 квітня 2024 року, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після реєстрації шлюбу 11 березня 2023 року, актовий запис № 29, змінила прізвище на ОСОБА_11 (том 2 а.с. 40-41).

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №9 від 17 квітня 2024 року, який надійшов на виконання вимог ухвали суду від 09 квітня 2024 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з реєстрацією шлюбу 12 серпня 2008 року, актовий запис № 109, змінила прізвище на ОСОБА_12 ( том 2 а.с.37-39).

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 13 жовтня 2020 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 13 жовтня 2020 року складено відповідний актовий запис № 148 (том 1 а. с. 17).

Після смерті ОСОБА_5 приватний нотаріус Славутицького міського нотаріального округу Хусалімова Л.В. щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 відкрила спадкову справу №12/2021, копія якої надійшла на виконання вимог ухвали суду від 04 березня 2024 року (том 1 а.с.124-155).

Із матеріалів спадкової справи №12/2021 вбачається, що після смерті ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Хусалімової Л.В. звернулися: його син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , із заявою про прийняття спадщини за законом, та його дружина ОСОБА_13 , із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь сина померлого- ОСОБА_4 . Інформація про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом або за заповітом у матеріалах спадкової справи відсутня (том 1 а.с. 125 зв.ст., 147 зв.ст.).

Відповідно до інформації №15-08/421 від 06 березня 2024 року, наданої Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області на виконання вимог ухвали суду від 04 березня 2024 року, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 11.07.2007 по теперішній час; ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 11.07.2023 по теперішній час; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 25.10.1994 по теперішній час; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 04.10.2013 по теперішній час; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 з 22.06.1990 по теперішній час, ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з 09.02.2016 по теперішній час, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 з 12.06.1992 по 16.10.2020 ( знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю) ( том 1 а.с. 158).

Як вбачається з інформації Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області № 15-08/691 від 02.05.2025, за даними реєстру Славутицької територіальної громади ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 25.10.1994 по 10.02.2025 ( вибула до с. Скугарі Чернігівського району та області ( том 4 а.с. 59).

Таким чином, відповідачі: ОСОБА_17 , ОСОБА_1 , ОСОБА_18 , як співвласники квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , є споживачами послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої та холодної води за вказаною адресою.

З матеріалів справи вбачається, що будинок АДРЕСА_4 підключений до загальноміських систем постачання теплової енергії та постачання гарячої води (том 1 а. с. 33).

За положеннями статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Частиною першою статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Статтею 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства» відповідно до частини 4 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону України №1198-VII від 10.04.2014, та рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області №1574-49-VІ від 03.10.2014, як теплопостачальна організація, з 1 листопада 2014 року було виконавцем послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням втутрішньобудинкових систем) (том 1 а. с. 55).

Починаючи 01.08.2017 єдиним постачальником послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення на території м. Славутича є Комунальне підприємство «Славутич-Водоканал», про що свідчить рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області №430 від 28.07.2017, копія якого знаходиться в матеріалах справи (том 1 а. с. 86).

Пунктом 2.1 Статуту КП «УЖКГ» в редакції, затвердженій рішенням Славутицької міської ради 20.08.2020 № 1942-71-УП та 03.03.2023 № 783-17-VІІІ, передбачено, що підприємство створюється з метою надання послуг зі здійснення діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам та надання послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, у порядку, встановленому законодавством (том 1 а.с.46-51; том 5 а.с. 8-13).

Постачання теплової енергії позивачем здійснювалось на підставі ліцензії серії АГ №500119, виданої 01.12.2010 Національною комісією регулювання електроенергетики України, яка відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 03.11.2015 №2700, переоформлена на безстрокові ліцензії з виробництва теплової енергії, з транспортування теплової енергії магістральними та місцевими ( розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергіїачання та водовідведення, виробництва, транспортування та постачання теплової енергії» (том 1 а.с. 41-45).

На підставі розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 26.06.2017 №342 «Про видачу ліцензій на провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, виробництва, транспортування та постачання теплової енергії» видано ліцензії на провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії та постачання теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами на території Київської області Комунальному підприємству «Управління житлово-комунального господарства» (том 1 а.с.40).

Виходячи з наведеного, КП «УЖКГ», позивач у справі, як суб`єкт господарювання, в період з 01.11.2014 по 31.07.2017 було виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, а також послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення, а з 01.08.2017 по теперішній час є виконавцем послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Правовідносини, що виникли між сторонами у цій справі, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про теплопостачання», Законом України « Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII, який введений в дію з 01 травня 2019 року, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, та Правилами надання послуги з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1182.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої).

Згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV ( далі Закон № 1875-IV), чинного на час виникнення спірних відносин, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Як зазначено у частині сьомій статті 26 вказаного Закону, договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення ( із використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем- фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

За змістом частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з частиною першою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Відповідно до частин першої і другої статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Отже, за змістом даних норм відповідь особи про прийняття пропозиції укласти договір - акцепт повинна бути повною і беззастережною. У такому випадку особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом, автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні.

За загальним правилом мовчання не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом.

Зокрема, згідно із статтею 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Закон № 1875 - IV покладав на споживача обов`язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункти 1 і 5 частини третьої статті 20 Закону № 1875 - IV).

Наведені приписи закону свідчать про обов`язковість договору про надання житлово-комунальних послуг для споживача та неможливість останнього відмовитись від укладання договору, а сам договір є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення такого у договорі або законі не висловив заперечень проти договору у формі мовчання.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 646/834/17, де скасовуючи судові рішення про відмову у стягненні боргу за надані комунальні послуги та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, Верховний Суд зазначив, що надавач послуг опублікував в газеті у якості пропозиції (оферти) для підписання споживачами публічний договір про надання комунальних послуг, а тому з огляду на те, що відповідач протягом місяця з дня публікації не направив свою письмову відмову укласти договір, то він вважається таким, що прийняв пропозицію позивача про укладення договору. При цьому Верховний Суд керувався тим, що на фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами, а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору про надання послуг або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання.

Пунктом 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Як зазначено у пункті 18 вказаних Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Типовий договір затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2009 № 933), яка діяла на час виникнення спірних правовідносин. До позовної заяви позивачем додано договір про надання послуг з централізованого опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення, який є договором приєднання та розроблений на підставі типового договору і був розміщений на офіційному сайті КП «УЖКГ» (том 1 а.с. 18-21).

Відповідно до частини четвертої статті 29 Закону № 1875- ІV процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.

Протягом місяця з дня розміщення позивачем на офіційному сайті КП «УЖКГ» http://www.ugkh-slavutich.org.ua/about/dogovir-priednannya-oferta/ договору приєднання (оферта) про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідачі свою відмову укласти договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у письмовому вигляді не направили, а тому вважаються такими, що прийняли пропозицію позивача щодо укладення договору.

Виходячи із змісту пункту 7 статті 26 Закону № 1875- ІV, вказаний договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання споживачів до умов цього договору.

01 травня 2019 року набув чинності та був ведений в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ (далі -Закон № 2189-VІІІ).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VІІІ до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону № 2189-VІІІ ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Як зазначено у частині першій статті 12 Закону № 2189-VІІІ, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

За змістом частини другої вказаної статті договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Частиною першою статті 13 Закону № 2189-VІІІ передбачено, що договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до частини третьої цієї статті договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Згідно з частиною четвертою статті 13 Закону № 2189-VІІІ з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом.

Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу.

Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною.

Як вбачається з частини п`ятої зазначеної статті, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Відповідно до пункту 3 розділу VІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону №2189-VІІІ договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

У разі якщо договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

Протягом місяця з дня розміщення позивачем на офіційному сайті КП «УЖКГ» http://www.ugkh-slavutich.org.ua/about/dogovir-priednannya-oferta договору приєднання (оферта) про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, співвласники вказаного житлового приміщення свою відмову укласти договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у письмовому вигляді не направили, а тому вважаються такими, що прийняли пропозицію позивача щодо укладення договору (том 1 а.с. 18-21).

Таким чином, шляхом фактичного споживання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а також часткової сплати за надані послуги співвласники вказаного житлового приміщення: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 приєдналися до умов договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, який діяв на дату виникнення спірних правовідносин і до 01.11.2021, за яким КП «УЖКГ» зобов`язалося своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а вони зобов`язалися своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором, та був розміщений на офіційному сайті КП «УЖКГ».

01 жовтня 2021 року КП «УЖКГ» як виконавець послуг з постачання теплової енергії на офіційному веб-сайті підприємства https://www.ugkg-slavutich.org.ua/publichni-dogovori-priєdnannya/ проінформувало споживачів про можливість обрання моделей договірних відносин та опубліковало публічний договір приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії та публічний договір приєднання про надання послуг з постачання гарячої води (том 1 а.с. 22-32).

Відповідно до пункту 4 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 ( далі-Правила №830), послуга з постачання теплової енергії надається споживачу для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт споживача для потреб опалення та приготування гарячої води.

Положеннями пункту 13 Правил №830 визначено, що надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.

Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

З пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Відповідно до пункту 4 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 (далі- Правила №1182), послуга надається споживачу згідно з умовами типового договору про надання послуги, що укладається з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та вимогами цих Правил.

Згідно з пунктом 12 Правил №1182 надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.

Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

З пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

З урахуванням наведених положень Закону № 2189-VІІІ, Правил № 830, Правил №1182, суд дійшов висновку, що оскільки протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку, де розташована квартира, в якій зареєстровані відповідачі, не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем, з 01 листопада 2021 року вважаються укладеними КП «УЖКГ» з відповідачами індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води.

Відповідно до пункту 1 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства», розміщеного на офіційному веб-сайті https://www.ugkg-slavutich.org.ua, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

В пункті 2 Типового індивідуального договору зазначено, що даний договір набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті КП «УЖКГ» https://www.ugkg-slavutich.org.ua.

Згідно з пунктом 4 Типового індивідуального договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Пунктом 5 Типового індивідуального договору передбачено, що виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Відповідно до пункту 32 Типового індивідуального договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця.

Як вбачається з пункту 34 Типового індивідуального договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Відповідно до пункту 1 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води Комунального підприємства «Управління житлово-комунальним господарством», розміщеного на офіційному веб-сайті https://www.ugkg-slavutich.org.ua, цей договір є публічним договором приєднання, що укладається з метою надання послуги з постачання гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

В пункті 2 Типового індивідуального договору зазначено, що даний договір вважається укладеним через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті КП «УЖКГ».

Згідно з пунктом 4 Типового індивідуального договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Пунктом 5 Типового індивідуального договору передбачено, що виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу та відшкодовувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Відповідно до пункту 32 Типового індивідуального договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги, обсягу теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування та плата за послугу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку розміру плати за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Як вбачається з пункту 34 Типового індивідуального договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Фактом приєднання споживачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до умов договору про надання послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води (акцептування договору) є вчинення споживачами дій, які свідчать про їх бажання укласти договір, зокрема, факт отримання послуги, що підтверджено витягом технологічної схеми приєднання будинку АДРЕСА_4 , до системи постачання теплової енергії, встановленням лічильника в будинку АДРЕСА_5 жовтня 2016 року SHARKY 775, зав. №53873741, DN25. 05.06.2020 лічильник пройшов періодичну повірку, свідоцтво №1214, чинне до 05.06.2024, та фактичним споживанням теплової енергії згідно з показниками приладів обліку багатоповерховим будинком за вказаною адресою і зазначенням вартості спожитої теплової енергії та гарячої води у довідках про заборгованість (том 1 а.с.33-37; том 4 а.с. 18-22, 95-96, 113-114,147-153).

Докази щодо ненадання відповідачам послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, ненадання в повному обсязі або невідповідної якості в матеріалах справи відсутні.

Згідно з довідкою про заборгованість за послуги постачання теплової енергії та постачання гарячої води, централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість за вказані послуги за період з 25 листопада 2014 року по 31 серпня 2025 року станом на 01 вересня 2025 року становить 221 857,97 гривень (том 4 а. с. 147-153).

Тарифи на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення встановлені рішеннями виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області № 428 від 10.10.2014, № 168 від 22.04.2015, № 401 від 22.09.2016 ( том 1 а.с. 87-93).

Тарифи на послуги з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що надаються населенню суб`єктом господарювання, який є виконавцем цих послуг, встановлені постановами НКРЕКП № 146 від 17.10.2014, № 1171 від 31.03.2015, №1101 від 09.06.2016, а також рішеннями виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області №428 від 10.10.2014, № 168 від 22.04.2015, №401 від 22.09.2016, № 632 від 20.10.2017, № 739 від 08.12.2017, № 438 від 12.10.2021, № 352 від 24.10.2022, № 403 від 05.10.2023 (том 1 а.с. 56-84, 87-93).

Суд не бере до уваги доводи представника відповідача, зазначені ним у відзиві на позовну заяву від 16.05.2025, про необґрунтованість розрахунків з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, централізованого постачання холодної води та водовідведведення, оскільки ті не містять даних про зареєстрованих осіб, а відповідач ОСОБА_1 не проживав за місцем реєстрації з 08.09.2016 року по грудень 2024 року, оскільки відбував покарання у виправних колоніях, виходячи з такого.

За правилом статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує, саме власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів ( обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Крім того, в статті 1 Закону № 2189-VIII визначено, що індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; споживач житлово-комунальних послуг це індивідуальний або колективний споживач.

Пунктом 6 частини першої статті 7 Закону № 2189-VIII передбачено, що споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що оплату за постачання теплової енергії повинен здійснювати власник (співвласник) нерухомого майна незалежно від його проживання у вказаному житловому приміщенні. Оплата за воду може не здійснюватися у разі її невикористання за умови відсутності приладів обліку, але за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Зі змісту довідки № 61 від 18 квітня 2024 року, виданої ДУ «Старобабанівська виправна колонія № 92» Черкаської області, та довідки про звільнення серії ЦМРУ № 27702, виданої ДУ «Бердичівський виправний центр (№108)», вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відбував покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія № 92» Черкаської області та ДУ «Бердичівський виправний центр (№108)» у період з 08 вересня 2016 року по 04 грудня 2024 року (том 3 а.с. 94-95).

Відповідно до інформації №15-08/1195 від 30 липня 2025 року, наданої Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області на виконання вимог ухвали суду від 17 липня 2025 року, за адресою: АДРЕСА_2 в період з жовтня 2014 року по березень 2025 року були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з 12.06.1992 по 16.10.2020 ( знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю); ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 25.10.1994 по 10.02.2025 (вибула до с. Скугарі , Чернігівського району Чернігівської області); ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 22.06.1990 по теперішній час; ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 13.03.2007 по теперішній час; ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , з 16.04.2010 по 20.08.2019 і з 19.09.2019 по 20.05.2020 ( вибула в с. Пльохів, Чернігівського району Чернігівської області); ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 04.10.2013 по 10.05.2024 ( вибув до с. Пльохів, Чернігівського району Чернігівської області); ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , з 20.07.2012 по теперішній час; ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з 09.02.2016 по теперішній час, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 11.07.2023 по теперішній час (том 4 а.с. 137).

Згідно з витягом з реєстру Михайло- Коцюбинської територіальної громади, копія якого долучена до матеріалів справи, ОСОБА_9 з 10.02.2025 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 ( том 3 а.с. 42).

Позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість, яка виникла з 25 листопада 2014 року по 31 серпня 2025 року.

З інформації про зареєстрованих осіб вбачається, що у вказаний період у житловому приміщенні були зареєстровані: з моменту виникнення боргу 25.11.2014 та до 09.02.2016 року (дати реєстрації ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_12 ) сім осіб; в період з 20.02.2016 по 20.05.2020 (дати вибуття ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_13 ) вісім осіб; в період з 21.05.2020 по 16.10.2020 (дата зняття з реєстрації у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 ) сім осіб; в період з 17.10.2020 по ІНФОРМАЦІЯ_14 (дати реєстрації ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_15 ) шість осіб; з 12.07.2023 по 10.05.2024 ( дата вибуття ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_16 ) сім осіб; в період з 11.05.2024 по 10.02.2025 (дата вибуття ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_17 ) шість осіб; в період з 11.02.2025 по 31.08.2025 п`ять осіб.

Зі змісту заяви про збільшення розміру загальних позовних вимог від 01.09.2025 та доданого до неї розрахунку заборгованості за а/н м за адресою: АДРЕСА_2 , вбачається, що позивач коригував нараховані суми у зв`язку із вибуттям із житлового приміщення зареєстрованих осіб.

Стороною відповідача не надано суду доказів дотримання відповідачами вимог пункту 6 частини першої статті 7 Закону №2189-VIII в частині подання надавачу послуг документального підтвердження відсутності за місцем реєстрації у житловому приміщенні понад 30 днів, відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону № 1875-ІV на споживача покладено, зокрема, обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, покладено на споживача і пунктом 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VІІІ.

Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до вимог статті 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Згідно із статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною другою статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Із копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 76129483 та виписок з особового рахунку КП «УЖКГ» вбачається, що на рахунок позивача органом державної виконавчої служби перераховувались кошти по ВП № 76129483 згідно з виконавчим листом № 377/125/24 від 07.08.2024 ( том 4 а.с. 154-156).

Як вбачається із наданої суду довідки про заборгованість, станом на 01.09.2025 позивачем враховано сплачену по виконавчому провадженню суму заборгованості 36 015,55 грн, яка зазначена у відповідній графі про сплату заборгованості за вересень та жовтень 2024 року (35 759,96 грн + 255,59 грн = 36 015,55 грн), тому заперечення представника відповідачів про не врахування при визначенні заборгованості суми боргу, стягнутого за виконавчим листом у справі № 377/125/24 від 07.08.2024, суд не бере до уваги.

Враховуючи зазначене, суд погоджується з правомірністю нарахованої заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, централізованого постачання холодної води і водовідведення за період з 25 листопада 2014 року по 31 серпня 2025 року, що станом на 01.09.2025 складає 221 857,97 грн ( том 4 а.с. 153).

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заперечуючи проти позову частково, представник відповідачів не надав суду жодного контррозрахунку, яким би визначив частку позовних вимог, яку відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визнають, а яку заперечують.

Доводи представника відповідача про необхідність залучення до участі у справі як співвдіповідача третю особу ОСОБА_4 не спростовують висновків суду про стягнення заборгованості із співласників житлового приміщення : ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Зі змісту частини другої цієї статті слідує, що солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є співвласниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 та користувачами цих послуг, неналежним чином виконували зобов`язання з оплати послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, централізованого постачання холодної води та водовідведення, вони повинні нести солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати цих послуг.

За вимогами статті 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника або користувача цими послугами, їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Такий правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18), від 17 травня 2023 року у справі № 636/3459/19 ( провадження № 61-11369св21).

Розглядаючи заяву відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в особі представника адвоката Піндура М.М. про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за період з 01.01.2014 року по квітень 2017 року у розмірі 37806,78 гривень, оскільки позовна заява до суду надійшла тільки 16.02.2024, тобто з пропуском строку позовної давності, що відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України, є підставою для відмови у задоволенні позову, суд виходить із такого.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Частиною п`ятою статті 261 ЦК України визначено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником, або з його згоди іншою особою, основного боргу та/або сум санкцій.

Позов про стягнення з заборгованості КП «УЖКГ» подало 16 лютого 2024 року.

30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257,258,362,559, 681, 728,786,1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину. Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.

З урахуванням вказаних правових норм, в межах строку позовної давності позивач КП «УЖКГ» має право на стягнення заборгованості з оплати послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, централізованого постачання холодної води та водовідведення, обов`язок сплати якої настав з 02 квітня 2017 року.

Проте, як вбачається з довідок про заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, централізованого постачання холодної води та водопостачання за а/н НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість за вказаною адресою виникла з 25 листопада 2014 року ( том 1 а.с. 9-12; том 4 а.с. 18-22; а.с. 147-153).

Аналізуючи надані позивачем довідки про заборгованість, суд доходить висновку, що заборгованість за період з 25 листопада 2014 року по 02 квітня 2017 року (визначена у довідках станом на 27.03.2017) у розмірі 37 806,78 гривень заявлена до стягнення з пропуском строку позовної давності.

Доводи позивача про переривання позовної давності внаслідок сплати платежів суд не приймає до уваги, оскільки у вказаний період виникнення заборгованості не було здійснено жодного платежу.

Крім того, у постанові від 01 червня 2022 року у справі № 686/23170/19 Верховний Суд дійшов висновку про те, що тлумачення статті 264 ЦК України свідчить, що переривання позовної давності можливе виключно в межах самої позовної давності.

Частиною четвертою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Виходячи з викладених обставин, суд погоджується з доводами представника відповідачів- адвоката Піндура М.М. щодо наявності підстав для застосування строку позовної давності та вважає, що з відповідачів на користь Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» підлягає стягненню солідарно заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, централізованого постачання холодної води та водовідведення за період з 02 квітня 2017 року по 31 серпня 2025 року, що станом на 01.09.2025 складає 184 051 гривень 19 копійок ( 221 857,97 грн - 37 806,78 грн = 184 051,19 грн).

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 10 частини другої статті 7 Закону №2189-VІІІ індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 2189-VІІІ у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином.

Як вбачається з пункту 45 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01 листопада 2021 року, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином.

Пунктом 45 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води від 01 листопада 2021 року передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином.

Закріплені в пункті 10 частини другої статті 7 Закону №2189-VІІІ правові норми щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключають застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан з 24.02.2022. Воєнний стан діє до даного часу.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів, річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

До вказаної постанови внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг» №1405 від 29.12.2023, яка набрала чинності 30.12.2023.

Так, пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено в новій редакції, яким передбачено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням ( у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій, за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285).

Таким чином, з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1405 від 29.12.2023 скасовано заборону на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, крім тих, які нараховані на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням за умов, визначених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №1405 від 29.12.2023).

Суд, перевіривши розрахунки надані позивачем, дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат, трьох процентів річних та пені підлягають задоволенню.

Заочним рішенням Славутицького міського суду від 23 травня 2024 року, після скасування якого розглядається ця справа, було задоволено позовні вимоги та стягнуто з відповідачів інфляційні втрати за надані послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за період з квітня 2021 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 1 359,68 гривень; три відсотки річних за надані послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за період з 21 березня 2021 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 392,15 гривень.

Зі змісту заяви позивача про збільшення позовних вимог від 01.09.2025 № 01-07.15/1035, вбачається, що зазначені суми погашені відповідачами за рахунок отриманої позивачем суми стягнень від органу державної виконавчої служби в ході виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду (том 4 а. с. 140-145).

Як вбачається із розрахунків позивача від 01.09.2025 та заявлених до стягнення сум, позивач просить стягнути з відповідачів нараховані суми інфляційних втрат та трьох відсотків річних з урахуванням погашених сум.

Суд, перевіривши надані розрахунки, дійшов висновку, що розмір інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість, яка виникла за період з березня 2017 року по червень 2025 року ( за прострочення виконання зобов`язань з 21.04.2017 по 23.02.2022 та з 30.12.2023 по 31.08.2025) складає 65 753,36 гривень, тому з урахуванням зарахованої суми 1 359,68 гривень, до стягнення підлягає 64 393,68 гривень. Розмір трьох процентів річних, нарахованих на заборгованість, яка виникла за період з березня 2017 року по червень 2025 року ( за прострочення виконання зобов`язань з 21.04.2017 по 23.02.2022 та з 30.12.2023 по 31.08.2025) складає 19 959,34 гривень, тому з урахуванням зарахованої суми 392,15 гривень до стягнення підлягає 19 567,19 гривень. Розмір пені за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за надані житлово-комунальні послуги за період 01 січня 2024 року по 31 серпня 2025 року складає 4 547,53 гривень ( том 4 а.с. 157-186).

Вказані розрахунки відповідачі не спростували.

Таким чином, з відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь позивача солідарно підлягає стягненню заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, централізованого постачання холодної води та водовідведення, яка виникла з 02 квітня 2017 року по 31 серпня 2025 року, в розмірі 184 051,19 гривень, інфляційні втрати в розмірі 64 393,68 гривень, три проценти річних в розмірі 19 567,19 гривень, а також пеня за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за надані житлово-комунальні послуги за період 01 січня 2024 року по 31 серпня 2025 року в розмірі 4 547,53 гривні, всього на загальну суму 272 559,59 гривень.

За змістом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач сплатив судовий збір: при зверненні з позовом до суду відповідно до платіжного доручення № 171 від 12 лютого 2024 року у сумі 3 424,78 гривень ( том 1 а.с. 2); при зверненні до суду із заявою про збільшення позовних вимог від 22.05.2025 відповідно до платіжного доручення № 545 від 19 травня 2025 року у сумі 1134,34 гривень ( том 4 а.с. 17); при зверненні до суду із заявою про збільшення позовних вимог від 01.09.2025 відповідно до платіжного доручення № 819 від 29 серпня 2025 року у сумі 96,38 гривень ( том 4 а.с. 146), всього на загальну суму 4 655,50 гривень. Вказані суми судового збору зараховані до спеціального фонду державного бюджету України (том 1 а.с.1; том 5 а.с. 63-64).

Виходячи з того, що позивач сплатив судовий збір в сумі 4 655,50 гривень, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог (272 559,59 грн х 100% : 310 366,37 грн = 87,82%) на сплату судового збору в сумі 4 088,46 гривень (4 655,50 грн : 100% х 87,82% = 4 088,46 грн), а саме: з ОСОБА_1 - 1 362,82 гривень, з ОСОБА_2 1 362,82 гривень; з ОСОБА_3 - 1 362,82 гривень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, централізованого постачання холодної води та водовідведення в розмірі 184 051 гривню 19 копійок, інфляційні втрати в розмірі 64 393 гривні 68 копійок, три проценти річних в розмірі 19 567 гривень 19 копійок та пеню за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 4 547 гривень 53 копійки, всього на загальну суму 272 559 гривень 59 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» судові витрати на оплату судового збору в сумі 1 362 гривні 82 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» судові витрати на оплату судового збору в сумі 1 362 гривні 82 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» судові витрати на оплату судового збору в сумі 1 362 гривні 82 копійки.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач Комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства», , місцезнаходження: Київська область, Вишгородський район, місто Славутич, вулиця Військових будівельників, будинок №8.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 .

Третя особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повне рішення суду складено 18 листопада 2025 року.

Суддя Н. С. Бабич