печерський районний суд міста києва
пр. № 2-4060/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Литвинової І. В.,

за участю секретаря судового засідання - Когут Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Атлон», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Портофін» про розірвання Договору та стягнення коштів,,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом якому просили розірвати інвестиційний договір №ВШТ/01-КВ/031 від 18 листопада 2021 року, укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Атлон» від імені, в інтересах та за рахунок якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Портофін»; стягнути з Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Атлон», на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5 393 324,10 гривень та збитки в розмірі 1 909 868,90 гривень; розірвати інвестиційний договір №ВШТ/01-КВ/011 від 05 листопада 2021 року, укладений між ОСОБА_2 та Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Атлон» від імені, в інтересах та за рахунок якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Портофін»; стягнути з Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Атлон», на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 3 986 708,38 гривень.

В обґрунтування позову вказано, що 18 листопада 2021 року між Позивачем-1 та АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Атлон», було укладено інвестиційний договір №ВШТ/01-КВ/031, предметом якого є інвестиційна участь Позивача-1 як Інвестора у будівництві Об`єкта - Будівництво житлового будинку з офісними приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 . За наслідками виконання договору Позивач-1 мав отримати у власність квартиру в Об`єкті № 31 , загальна проектна площа 84,92 кв. м.

Також 05 листопада 2021 року між Позивачем-2 та АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Атлон», було укладено інвестиційний договір №ВШТ/01-КВ/011, предметом якого є інвестиційна участь Позивача-2 як Інвестора у будівництві Об`єкта - Будівництво житлового будинку з офісними приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 . За наслідками виконання договору Позивач-2 мав отримати у власність квартиру в Об`єкті № 11 , загальна проектна площа 68,21 кв. м.

Проте, відповідачами не було виконано свої зобов`язання за цим договором, житловий будинок не було побудовано у встановлений строк, тобто до 4 кварталу 2022 року. Будівельні роботи на Об`єкті фактично припинені, Об`єкт в експлуатацію не введений, що призводить до очевидно істотного порушення Відповідачами своїх обов`язків за Договором.

Позивачі звертались письмово до КУА Портофін з пропозиціями розірвати за згодою сторін відповідні інвестиційні договори та повернути сплачені грошові кошти, але жодної відповіді не отримали.

Позивач-1 для оплати за інвестиційним договором №ВШТ/01-КВ/031 від 18 листопада 2021 року використав багаторічні заощадження у валюті євро, отримані ним під час роботи в Європейському Суді з Прав Людини, які з метою оплати за договором №ВШТ/01-КВ/031 були конвертовані в гривню безпосередньо для оплати за договором. Відповідно ним понесені збитки.

Представник відповідачів надав пояснення та заперечення, в яких позов не визнав, стверджував, що до даних відносин не може застосовуватись законодавство про захист прав споживачів. Вважав що в разі розірвання відповідних договорів з сум, що мають бути повернені позивачам повинні вираховуватись штрафи передбачені умовами договорів. Також у поясненнях стверджувалось, що Позивачем-1 не доведена неминучість збитків.

Представник позивачів звернувся із додатковими поясненнями, та доводив необхідність застосування законодавства про захист прав споживачів з посиланням на правові висновки Верховного суду. Вказував, що штрафи як санкція не можуть застосовуватись якщо стороною договору не порушено жодних його умов, а розірвання договору здійснюється за рішенням суду. Понесені позивачем-1 збитки є реальними, адже позивач ОСОБА_1 тривалий час проживає у Франції, починаючи із 2013 року і до нині має дійсну посвідку на проживання у Франції, мав і має постійне джерело доходу в ЄВРО, не використовує гривню за звичайних умов.

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду.

24 жовтня 2024 року вказана позовна заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої визначено суддю та передано 28 жовтня 2024 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

31 жовтня 2024 року судом отримано відповідь з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача юридичної особи.

04 листопада 2024 року ухвалою судді у справі відкрито провадження, для розгляду справи у загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання на 13 грудня 2024 року.

06 грудня 2024 року представник позивача через Електронний суд подав клопотання про долучення до матеріалів справи № 757/49605/24-ц копію Листа Державної інспекції архітектури та містобудування України № 7348/03/13-24 від 21 листопада 2024 року.

16 грудня 2024 року засобами поштового зв`язку до суду надійшли пояснення та заперечення, подані представником відповідачів.

05 лютого 2025 року через Електронний суд представник позивачів подав додаткові пояснення у справі.

10 лютого 2025 року представник відповідачів подала через Електронний суд додаткові пояснення та заперечення у справі.

13 лютого 2025 року ухвалою судді закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

30 жовтня 2025 року представник позивачів адвокат Правдюк В.М. подав до суду заяву, в якій просив засідання 30 жовтня 2025 року провести без участі позивачів, позовну заяву підтримував в повному обсязі, просив її задовольнити.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

18 листопада 2021 року між ОСОБА_1 як Інвестором та АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Атлон» як Фондом, від імені, в інтересах та за рахунок якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Портофін», , було укладено інвестиційний договір №ВШТ/01-КВ/031, предметом якого є інвестиційна участь Інвестора у будівництві Об`єкта.

Відповідно до п.1.1 Договору Об`єкт - Будівництво житлового будинку з офісними приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 , будівництво якого здійснюється на земельній ділянці, площею 0,996 га з кадастровим номером :79:026:0027 цільове призначення для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури яка використовується Концертним закладом культури «Муніципальний академічний камерний хор «Київ» на підставі договору оренди земельної ділянки посвідченого 27.04.2005р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 323, з урахуванням договору про поновлення договору оренди земельної ділянки від 25 травня 2018 року за реєстровим № 1928 та земельній ділянці, площею 0,1157 га в тому числі в межах червоних ліній площею 0,0383 га для влаштування будівельного майданчика з кадастровим номером :79:026:0005, цільове призначення для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури, яка використовується Концертним закладом культури «Муніципальний академічний камерний хор «Київ» на підставі договору оренди земельної ділянки посвідченого 27.04.2005р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 375, з урахуванням договору про поновлення договору оренди земельної ділянки від 25 травня 2018 року за реєстровим № 1917 (далі - «Земельна ділянка»). Будівництво здійснюється на підставі Дозволу на виконання будівельних робіт від 24 травня 2019 року № IV91.

Відповідно до п.1.1 Договору Квартира - квартира за будівельним номером 31 в Об`єкті, поверх 6 , кількість кімнат 2, загальна проектна площа 84,92 кв. м, яка стане об`єктом нерухомості після реєстрації права власності на неї в порядку визначеному чинним законодавством України, та має наступні попередні проектні характеристики: встановлення вхідних металевих дверей згідно з проектною документацією; встановлення металопластикових вікон згідно з проектною документацією тощо.

Відповідно до п.2.2. Договору Фонд зобов`язується забезпечити будівництво Об`єкта шляхом фінансування належної йому частки в Об`єкті та вимагати від Замовника будівництва належного виконання його обов`язків відповідно до Договору ВШ/1-А від 15 серпня 2019 року.

Відповідно до п.2.3. Договору Фонд зобов`язується після оформлення та реєстрації ним права власності на Квартиру передати таку у власність Інвестора в порядку, який встановлено цим Договором.

Відповідно до п.2.4. Договору Інвестор зобов`язується здійснити інвестування Квартири шляхом оплати інвестиційного внеску в розмірі, на умовах та у строки, визначені цим Договором, а після оформлення і реєстрації права власності Фонду на Квартиру отримати таку у власність в порядку, встановленому цим Договором.

Відповідно до п.3.3. Договору станом на дату укладення Договору загальна сума інвестиційного внеску за Договором становить 5 267 132,43 грн. (п`ять мільйонів двісті шістдесят сім сто тридцять дві тисячі гривень 43 копійок), без ПДВ, що еквівалентно 199 413,12 (сто дев`яносто дев`ять тисяч чотириста тринадцять доларів 12 центів), доларів США, за курсом НБУ.

Відповідно до наявних в матеріалів Справи доказів ОСОБА_1 на виконання інвестиційного договору №ВШТ/01-КВ/031 від 18.11.2021 року здійснив наступні платежі:

22 листопада 2021року - 2 743 298,10 гривень (Квитанція № 062210007 від 22.11.2021р)

04 січня 2022 року - 1 299 774,66 гривень (ПЛАТIЖНА ІНСТРУКЦІЯ № 248414 від 04 січня 2022 року)

25 січня 2022 року - 1 350 251,34 гривень (ПЛАТIЖНА ІНСТРУКЦІЯ № 258503 від 25 січня 2022 року)

Всього на суму 5 393 324,10 гривень.

09 серпня 2024 року Позивач-1 звертався письмово з Листом-претензією до ТОВ КУА «ПОРТОФІН» в якому пропонував розірвати за згодою сторін інвестиційний договір №ВШТ/01-КВ/031 шляхом укладення додаткової угоди про розірвання договору та повернути сплачені грошові кошти. Були вказані банківські реквізити для повернення коштів. Відповідне поштове повідомлення 887 було вручено за довіреністю 13 серпня 2024 року.

11 серпня 2024 року Позивач-1 звертався письмово з Листом-претензією до АТ Атлон в якому пропонував розірвати за згодою сторін інвестиційний договір №ВШТ/01-КВ/031 шляхом укладення додаткової угоди про розірвання договору та повернути сплачені грошові кошти. Були вказані банківські реквізити для повернення коштів. Відповідне поштове повідомлення 684 було вручено 21 серпня 2024 року.

05 листопада 2021 року між ОСОБА_2 як Інвестором та АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Атлон» як Фондом, від імені, в інтересах та за рахунок якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Портофін», , було укладено інвестиційний договір №ВШТ/01-КВ/011, предметом якого є інвестиційна участь Інвестора у будівництві Об`єкта.

Відповідно до п.1.1 Договору Об`єкт - Будівництво житлового будинку з офісними приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 , будівництво якого здійснюється на земельній ділянці, площею 0,996 га з кадастровим номером :79:026:0027 цільове призначення для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури яка використовується Концертним закладом культури «Муніципальний академічний камерний хор «Київ» на підставі договору оренди земельної ділянки посвідченого 27.04.2005р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 323, з урахуванням договору про поновлення договору оренди земельної ділянки від 25 травня 2018 року за реєстровим № 1928 та земельній ділянці, площею 0,1157 га в тому числі в межах червоних ліній площею 0,0383 га для влаштування будівельного майданчика з кадастровим номером :79:026:0005, цільове призначення для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури, яка використовується Концертним закладом культури «Муніципальний академічний камерний хор «Київ» на підставі договору оренди земельної ділянки посвідченого 27.04.2005р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 375, з урахуванням договору про поновлення договору оренди земельної ділянки від 25 травня 2018 року за реєстровим № 1917 (далі - «Земельна ділянка»). Будівництво здійснюється на підставі Дозволу на виконання будівельних робіт від 24 травня 2019 року № IV91.

Відповідно до п.1.1 Договору Квартира - квартира за будівельним номером 11 (одинадцять) в Об`єкті, поверх 4 (чотири), кількість кімнат 1 (одна) , загальна проектна площа 68,21 кв. м., яка стане об`єктом нерухомості після реєстрації права власності на неї в порядку визначеному чинним законодавством України, та має наступні попередні проектні характеристики: встановлення вхідних металевих дверей згідно з проектною документацією; встановлення металопластикових вікон згідно з проектною документацією тощо.

Відповідно до п.2.2. Договору-31 Фонд зобов`язується забезпечити будівництво Об`єкта шляхом фінансування належної йому частки в Об`єкті та вимагати від Замовника будівництва належного виконання його обов`язків відповідно до Договору ВШ/1-А від 15 серпня 2019 року.

Відповідно до п.2.3. Договору Фонд зобов`язується після оформлення та реєстрації ним права власності на Квартиру передати таку у власність Інвестора в порядку, який встановлено цим Договором.

Відповідно до п.2.4. Договору Інвестор зобов`язується здійснити інвестування Квартири шляхом оплати інвестиційного внеску в розмірі, на умовах та у строки, визначені цим Договором, а після оформлення і реєстрації права власності Фонду на Квартиру отримати таку у власність в порядку, встановленому цим Договором.

Відповідно до п.3.3. Договору станом на дату укладення Договору загальна сума інвестиційного внеску за Договором становить 3 913 114,93 грн. (три мільйони дев`ятсот тринадцять тисяч сто чотирнадцять гривень 93 копійок), без ПДВ, що еквівалентно 149 110,24 (сто сорок дев`ять тисяч сто десять дол. 24 центи), дол. США, за курсом НБУ.

Відповідно до наявних в матеріалів Справи доказів ОСОБА_2 на виконання інвестиційного договору №ВШТ/01-КВ/011 від 05.11.2021 року здійснив наступні платежі:

08 листопада 2021 року - 1 460 000,00 гривень (Квитанція № ПН879 від 08.11.2021р)

29 листопада 2021 року - 1 108 446,00 гривень (Квитанція № 062920041 від 29.11.2021р)

30 листопада 2021 року - 1 418 262, 38 гривень (ПЛАТIЖНА ІНСТРУКЦІЯ № 229177 від 30 листопада 2021 року).

Всього 3 986 708,38 гривень.

09 серпня 2024 року Позивач-2 звертався письмово з Листом-претензією до ТОВ КУА «ПОРТОФІН» в якому пропонував розірвати за згодою сторін інвестиційний договір №ВШТ/01-КВ/011 шляхом укладення додаткової угоди про розірвання договору та повернути сплачені грошові кошти. Були вказані банківські реквізити для повернення коштів. Відповідне поштове повідомлення 714 було вручено за довіреністю 13 серпня 2024 року.

10 серпня 2024 року Позивач-1 звертався письмово з Листом-претензією до АТ Атлон в якому пропонував розірвати за згодою сторін інвестиційний договір №ВШТ/01-КВ/011 шляхом укладення додаткової угоди про розірвання договору та повернути сплачені грошові кошти. Були вказані банківські реквізити для повернення коштів. Відповідне поштове повідомлення 277 було вручено 22 серпня 2024 року.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що обставини, на які позивач посилається, як на підставу свого позову, підтверджуються належними доказами, і тому він підлягає задоволенню частково.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, частина перша статті 651 Цивільного кодексу України імперативно визначила право сторони на розірвання договору за порядком, встановленим договором, якщо відсутня згода другої сторони на таке розірвання.

Оскільки умови укладених обома позивачами договорів (інвестиційний договір №ВШТ/01-КВ/031 від 18 листопада 2021 року) та інвестиційний договір №ВШТ/01-КВ/011 від 05 листопада 2021 року) є ідентичними в частині юридичних умов й різняться лише у частині характеристик квартир, які мали право отримати позивачі як інвестори внаслідок виконання договорів, даних про інвестора й розміру та строків внесення інвестиційного внеску, то суд надає єдину оцінку відповідних юридичних умов договорів.

Відповідно до п. 8.2. Договорів дія договору припиняється у разі: 8.2.1. порушення Інвестором строку сплати інвестиційного внеску на умовах, що встановлено цим Договором; 8.2.2. У разі односторонньої відмови від договору, виключно на умовах, визначених цим Договором та/ або чинним законодавством України; 8.2.3. за згодою сторін.

Пунктом 8.3. передбачена можливість одностороннього розірвання Договору за ініціативою Фонду в разі ухилення Інвестора від укладення Договору купівлі-продажу Квартири.

Пунктом 8.4. передбачена можливість одностороннього розірвання Договору за ініціативою Інвестора, якщо Фонд не уклав договір купівлі-продажу Квартири в строк передбачений цим Договором, та у разі повної сплати Інвестиційного внеску Інвестором.

Згідно з п. 2.7. Інвестиційних договорів строк укладення Договору купівлі-продажу Квартири складає 90 днів з настання останньої події з таких: сплата Інвестором всіх інвестиційних внесків та реєстрація за Фондом права власності на Квартиру.

Враховуючи те, що відповідно до наявних у матеріалів Справи відповідний Об`єкт будівництва не був збудований, й відповідно подія реєстрації за Фондом права власності на вказані у договорах Квартири не настала, то за умовами укладених договорів у позивачів відсутні підстави для одностороннього розірвання договорів.

Пунктом 8.6. укладених договорів передбачено, що у разі розірвання договору за ініціативою Інвестора Договір припиняє свою дію через 10 календарних днів з дати отримання від Інвестора письмової заяви про розірвання Договору, при цьому Фонд повертає сплачені Інвестором кошти протягом 90 календарних днів з дати розірвання цього договору, за виключенням штрафу у розмірі 10 % від сплаченої вартості Квартири, якщо за заявою Інвестора проводились будь-які перепланування в Квартирі, пені нарахованої на виконання п 7.4. Договору.

Згідно п. 7.4. передбачена пеня за порушення Інвестором строків внесення Інвестиційного внеску.

Згідно з пунктом 8.7. договору, будь-які повернення коштів Інвестору здійснюється виключно в безготівковій формі на банківський рахунок Інвестора, наданий останнім відповідно до п. 5.4.3. Договору Фонд «Фенікс») не несе відповідальності за порушення строків повернення коштів у разі повідомлення Інвестором недостовірної інформації.

Таким чином погоджені сторонами умови інвестиційних договорів передбачають зобов`язання Фонду повернути сплачені Інвестором кошти в разі розірвання Договору за ініціативою Інвестора протягом 90 календарних днів з дати розірвання цього договору, за виключенням штрафу у розмірі 10 % від сплаченої вартості Квартири, якщо за заявою Інвестора проводились будь-які перепланування в Квартирі. Враховуючи відсутність доказів такого перепланування штраф не має нараховуватись.

Окрім того, суд враховує що згідно з положеннями ч. 1 ст. 549 ЦК України штраф як різновид неустойки є грошовою сумою яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому жодних доказів порушення позивачами як інвесторами умов договорів немає.

Суд також враховує те, що як випливає із заперечень та пояснень відповідачів від 10 грудня 2024 року.Відповідачі стверджували про продовження виконання укладених договорів й заперечували проти задоволення заявлених вимог.

Відповідно до п.6.2 Договорів орієнтовний термін планового завершення будівельних робіт - IV квартал 2022 року. Під «Плановим завершенням будівельних робіт» Сторони розуміють завершення виконання Замовником будівництва будівельних робіт, що підтверджується офіційним документом авторського нагляду про завершення будівельних робіт.

Згідно умов викладених в п. 6.3. та 5.2.2. Фонд зобов`язаний повідомити інвестора про планове завершення будівельних робіт (6.3.) та своєчасно попереджати Інвестора про наявність обставин, що перешкоджають належному виконанню Фондом своїх обов`язків за даним Договором (п 5.2.2.).

Під час розгляду справи судом встановлено, що об`єкт будівництва наразі не побудований.

Як випливає з листа Державної інспекції архітектури та містобудування України № 7348/03/13-24 від 21 листопада 2024 року станом на дату надання відповіді в Реєстрі будівельної діяльності інформації щодо наявності документів, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за адресою: АДРЕСА_1 не виявлено.

За таких обставин, суд погоджується з доводами позивачів, що їм завдано такої шкоди, за якої вони значною мірою позбавляється того, на що розраховували при укладенні спірних договорів, а саме: отримати у власність визначені умовами договорів квартири.

Суд вважає, що зазначена обставина є істотним порушенням як Інвестиційних договорів, а тому, керуючись ч. 2 ст. 651 ЦК України, суд вбачає за можливе їх розірвати.

При вирішенні справи в цій частині суд враховує те, що сторони у позасудовому порядку не вирішили питання розірвання спірних договорів.

Одними із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними.

Ефективний захист прав особи має бути спрямованим на відновлення справедливості.

Тлумачачи закон під час його застосування до конкретних правовідносин та вирішуючи спір, суд повинен керуватися як завданням судочинства так і загальними засадами цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Так, згідно пункту 6статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (частина друга статті 13 ЦК України). Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України).

У постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 11 серпня 2021 року в справі N 723/826/19 (провадження N 61-8810св20) вказано, що "приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. Про зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) використовувала/використовували право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин)".

Одночасно з цим, зазначені позивачами обставини, які знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, щодо значного порушення строків будівництва, знецінення грошових коштів, що були сплачені на виконання умов оспорюваних договорів, на думку суду, в своєї сукупності є істотними порушеннями відповідачем-2 умов укладених Договорів.

З огляду на що, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині та розірвати відповідні договори в судовому порядку на підставі ч. 2ст. 651 Цивільного кодексу України та стягнути сплачені на виконання умов вищезазначених договорів позивачами грошові кошти у повному обсязі.

Суд не може погодитись з твердженням позивачів що КУА «Портофін» яка як компанія з управління активами виступала від імені та в інтересах АТ «Атлон» і виходячи з цього має виступати співвідповідачем за заявленою вимогою про розірвання Інвестиційного Договору.

Згідно з положеннями Закону України «Про інститути спільного інвестування» від 05 липня 2012 року № 5080-VI (надалі - «Закон-5080»), компанія з управління активами інституційних інвесторів (далі - компанія з управління активами) - господарське товариство, яке здійснює професійну діяльність з управління активами інституційних інвесторів на підставі ліцензії, що видається Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку; інститут спільного інвестування (далі - ІСІ) корпоративний інвестиційний фонд або пайовий інвестиційний фонд.

Згідно з положеннями ст. 33 Закону-5080 Компанія з управління активами несе майнову відповідальність за збитки, що були завдані ІСІ її діями (бездіяльністю), згідно з законом та відповідно до умов договору. Якщо компанія з управління активами перевищить свої повноваження або укладе договір не від імені ІСІ (корпоративного інвестиційного фонду), то вона несе відповідальність за зобов`язаннями, які виникають внаслідок виконання таких договорів, лише майном, що належить їй на праві власності, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 статті 41 Закону-5080 пайовий фонд - сукупність активів, що належать учасникам такого фонду на праві спільної часткової власності, перебувають в управлінні компанії з управління активами та обліковуються нею окремо від результатів її господарської діяльності.

Пайовий інвестиційний фонд створюється компанією з управління активами, а особливості функціонування визначаються регламентом (стаття 42 та 44 Закону-5080).

Згідно з ч. 3 ст. 43 Закону-5080 (в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), активи пайового фонду, в тому числі нерухоме майно, цінні папери і депозити, реєструються в установленому порядку на ім`я компанії з управління активами з обов`язковим зазначенням реквізитів такого фонду.

Корпоративний фонд - це юридична особа, яка утворюється у формі акціонерного товариства і провадить виключно діяльність із спільного інвестування. (ч. 1 ст. 8, ст. 15 Закону-5080). Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону-5080 управління активами корпоративного фонду на підставі відповідного договору здійснює компанія з управління активами.

У відносинах з третіми особами компанія з управління активами корпоративного фонду повинна діяти від імені та в інтересах такого фонду на підставі договору про управління активами (ч. 6 ст. 63 Закону-5080).

Згідно умов наявних в матеріалах справи інвестиційного договору №ВШТ/01-КВ/031 від 18 листопада 2021 року та інвестиційного договору №ВШТ/01-КВ/011 від 05 листопада 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Портофін» діяло від імені та в інтересах АТ «Атлон» на підставі договору про управління активами корпоративного інвестиційного фонду №29/09-2017 від 29 вересня 2017 року, а отже ТОВ КУА «Портофін» не набувало жодних власних прав та обов`язків за вказаними договору, відтак ТОВ КУА «Портофін» не є належним відповідачем за заявленою вимогою про розірвання Інвестиційного Договору, тому заявлена до відповідача-2 вимога не підлягає задоволенню.

Щодо заявленої вимоги про стягнення збитків, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Збитками згідно з положеннями ч. 2 ст 22 ЦК України, є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Як випливає з наявних справи доказів позивач-1 ОСОБА_1 станом на дату укладення інвестиційного договору №ВШТ/01-КВ/031 від 18 листопада 2021 року мав чинний Спеціальний дозвіл на проживання 0342390 Т дійсний з 19 жовтня 2020 року по 27 березня 2022 року, згідно довідки № (25)25 від 24 січня 2025 року ОСОБА_1 працював помічником юриста в Європейському суді з прав людини Ради Європи в м. Страсбурзі (Франція) з контрактом на визначений термін з 01 вересня 2015 року по 31 липня 2018 року, тобто протягом повних 35 місяців, при цьому він мав різні тимчасові контракти з Радою Європи з 01 липня 2013 року по 30 вересня 2014 року.

Як випливає з платіжної відомості ЄСПЛ за липень 2018р. ОСОБА_1 за роботу за згаданим вище контрактом як помічнику юриста в ЄСПЛ було нараховано 3 434,14 ЄВРО з чистою виплатою «на руки» 3 343,50 EUR. В тій самій відомості вказано середній рівень доходів нетто за весь відповідний 2018 рік 23 579,53 ЄВРО, тобто 3368,51 ЄВРО за кожен місяць. Як випливає з довідки № (25)25 від 24 січня 2025 року відповідну заробітну плату Позивач-1 отримував у період з 01 вересня 2015 року по 31 липня 2018 року, при цьому він мав різні тимчасові контракти з Радою Європи з 01 липня 2013 року по 30 вересня 2014 року. Враховуючи вказане ОСОБА_1 отримував підтверджені доходи помічника юриста в Європейському суді з прав людини Ради Європи в м. Страсбурзі (Франція) в періоди з 01 липня 2013 року по 30 вересня 2014 року та з 01 вересня 2015 року по 31 липня 2018 року, тобто протягом 50 місяців. З огляду на підтверджений згідно платіжної відомості середній розмір щомісячної зарплати нетто ОСОБА_1 складав 3368,51 ЄВРО, відповідно за 50 місяців роботи 168 425,50 ЄВРО.

Також в матеріалах справи містяться довідки про трансфер за межі Франції через систему SEPA від 25 листопада 2021 року на суму 67 000,00 ЄВРО, від 24 грудня 2021 року на 30 000,00 ЄВРО та від 19 січня 2022 року на 35 000,00 ЄВРО. Згідно вказаних довідок відповідні суми були перераховані з рахунку у валюті ЄВРО ОСОБА_1 в банку Banque Populaire у Франції на рахунки ОСОБА_1 в Банку «Альт Банк», при цьому у платіжних дорученнях від 24 грудня 2021 року на 30 000,00 ЄВРО та від 19 січня 2022 року на 35 000,00 ЄВРО в якості підстави трансферу вказано «оплата за інвестиційним договором №ВШТ/01-КВ/031 від 18 листопада 2021 року».

Також в матеріалах справи містяться докази того, що отримані в якості трансферу з французького рахунку кошти були обміняні на гривню та використані для оплати а інвестиційним договором №ВШТ/01-КВ/031 від 18 листопада 2021 року. Так, 30 листопада 2021 року було здійснено обмін 46 558,00 ЄВРО на 1 420 019,00 гривень за курсом 3050 грн. за 100 ЄВРО (виписка АТ АЛЬТБАНК від 19 вересня 2024 року за період з 12 листопада 2021 року по 31 травня 2023 року та чек №58920729 від 30 листопада 2021 року, в той же день отримані від валюто обмінної операції кошти в сумі 1 418 262,38 гривень (тобто 46 500,40 ЄВРО за курсом 30,5 грн за 1 ЄВРО) спрямовані на оплату Відповідачу-1. 04 січня 2022 року Позивач-1 здійснив обмін 42 440,00 ЄВРО на 1 305 030,00 гривень за курсом 3075 грн. за 100 ЄВРО (виписка АТ АЛЬТБАНК за період з 12 листопада 2021 року по 31 травня 2023 року, чек №59340586 від 04 січня 2022 року). В той же день 04 січня 2022 року отримані від валюто обмінної операції кошти в сумі 1 299 774,66 гривень були спрямовані на оплату за Інвестиційним договором тобто 42 269,09 ЄВРО за курсом 30,75 грн за 1 ЄВРО. 25 січня 2022 року для оплати за Інвестиційним Договором Позивач-1 здійснив обмін 41 997,00 ЄВРО на 1 346 003,85 гривень за курсом 3205 грн. за 100 ЄВРО (виписка АТ АЛЬТБАНК за період з 12 листопада 2021 року по 31 травня 2023 року та чек №59565767 від 25 січня 2022 року). В той же день 25 січня 2022 року позивач здійснив оплату Відповідачу-1 в сумі 1 350 251,34 гривень, використавши кошти в сумі 1 346 003,85 гривень за рахунок обміну 41 997,00 ЄВРО за курсом 32,05 грн. за 1 ЄВРО.

Отже можна вважати підтвердженим те, що Позивач-1 використав отримані в якості заробітної плати в ЄСПЛ кошти в сумі 130 995,00 ЄВРО для оплати на виконання інвестиційного договору №ВШТ/01-КВ/031 від 18 листопада 2021 року.

Згідно з наданими Позивачем доказами станом на дату подачі позову курс купівлі ЄВРО в АТ «Альтбанк» https://www.altbank.ua/ складає 45,65 грн. Тобто для повернення витрачених для оплат за Інвестиційним Договором 130 995,00 ЄВРО Позивачу-1 потрібна сума в гривнях на суму: 130 995,00 ЄВРО Х 45,65 = 5 979 921,75 грн.

Відповідно для відновлення стану до виконання Інвестиційного Договору Позивачу потрібні додатково 1 909 868,90 гривень (5 979 921,75 грн. - 4 070 052,85 гривень).

Вказана сума курсової різниці 1 909 868,90 гривень є реальними втратами Позивача.

Суд не погоджується з наданою в позові оцінкою таких збитків як упущеної вигоди, і вважає їх реальними збитками (п 1) ч 2 ст 22 ЦК України, адже матеріалами справи підтверджено що позивач дійсно вже мав на своєму рахунку у французькому Банку відповідні кошти, що були отримані із законних джерел походження, а отже відповідну суму курсової різниці в 1 909 868,90 гривень він має витратити свого порушеного права, а не для отримання доходу.

При цьому суд використовує принцип jura novit curia" - "суд знає закон" використаний Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 15 червня 2021 року справа № 904/5726/19 де вказано, що активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, в самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачами та відповідачами, вибором і складанням до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і загального з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним під час вирішення судом питання про те, яким законом потрібно керуватися для вирішення спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 761/6144/15-ц (провадження № 61-18064св18)).

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в п. 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (заява від 10 лютого 2010 року N 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.), серія A,303-A, п. 29).

V. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову судові витрати у вигляді судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи те, що споживачі звільняються від сплати судового збору згідно з частиною третьою статті 22 Закону «Про захист прав споживачів», якщо суд задовольняє позов, відповідач зобов`язаний сплатити судовий збір на користь держави. Враховуючи подачу позову майнового характеру, що поданий фізичною особою в 2024 році, верхня межа судового збору у спорі становить 12 405,00 грн (350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня 2024 року).

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись ст.ст. 1-33, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпорвативний інвестиційний фонд «Атлон», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Портофін» про розірвання Договору та стягнення коштів, задовольнити частково.

Розірвати інвестиційний договір №ВШТ/01-КВ/031 від 18 листопада 2021 року, укладений між ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) та Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Атлон» (), від імені, в інтересах та за рахунок якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Портофін» ().

Стягнути з Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Атлон» () на користь ОСОБА_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) грошові кошти в сумі 5 393 324,10 гривень (п`ять мільйонів триста дев`яносто три тисячі триста двадцять чотири гривень 10 коп.) та збитки в розмірі 1 909 868,90 гривень (один мільйон дев`ятсот дев`ять тисяч вісімсот шістдесят вісім гривень 90 коп.).

Розірвати інвестиційний договір №ВШТ/01-КВ/011 від 05 листопада 2021 року, укладений між ОСОБА_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) та Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Атлон», (), від імені, в інтересах та за рахунок якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Портофін», ().

Стягнути з Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Атлон», () на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) грошові кошти в сумі 3 986 708,38 гривень (три мільйони дев`ятсот вісімдесят шість тисяч сімсот вісім гривень 10 коп.).

Стягнути з Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Атлон» () дохід Держави судовий збір у розмірі 12 405,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя І. В. Литвинова