Справа №: 398/5812/24
провадження №: 2/398/666/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"01" грудня 2025 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Подоляк Я.М.,

за участі секретаря судового засідання Калатаєвської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

04.11.2024 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором про надання фінансових послуг №859 від 18.03.2021 року на загальну суму 41 639,26 грн, судові витрати понесені при сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13000 грн.

У обґрунтування позову вказує, що 18.03.2021 року між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» було укладено договір про надання фінансових послуг № 859, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язалося надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети в сумі, яка погоджена сторонами в заяві-анкеті та складає 3 800,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Відповідно до умов договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) 1 (один) рік; проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі - «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4,6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в); д) тип процентної ставки - фіксована. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 3 800,00 грн, що підтверджується листом ТОВ Фінансова компанія «Вей фор пей».

Станом на 30.11.2021 року загальна заборгованість за договором становила 71 894,86 грн, з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 3 800,00 грн, заборгованість за процентами 68 094,86 грн.

01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором про надання фінансових послуг №859 від 18.03.2021, який було укладено між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем ОСОБА_1 . Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №1-12 від 01.12.2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги до відповідача в сумі 32 604,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом(тілом кредиту) 3 800,00 грн, заборгованість за процентами 28 804,00 грн. Тобто ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги до відповідача щодо сплати процентів за користування кредитними коштами не в повному обсязі, що не суперечить нормам чинного законодавства. ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги до відповідача щодо сплати кредиту та процентів за користування кредитом лише в їх частині за період до 30.11.2021 року.

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року у тому числі за договором про надання фінансових послуг №859 від 18.03.2021, який було укладено між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем ОСОБА_1 . Відповідно до реєстру боржників до Договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року ТОВ «Коллект Центр» набуло права вимоги до відповідача в сумі 63 790,22 грн, з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 3 800,00 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом станом на 30.11.2021 року, право вимоги за якими перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал», 28 804,00 грн, заборгованість за нарахованими відповідно до умов Договору процентами за користування кредитом за період з 01.12.2021 до 17.03.2022 31 186,22 грн.

Враховуючи положення ст.ст. 514, 516 ЦК України, згідно з якими до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, а заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом, позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право вимоги до відповідача за договором про надання фінансових послуг №859 від 18.03.2021.

Після набуття права вимоги за Договором, ТОВ «Коллект Центр» нарахування процентів не здійснював.

Загальний розмір заборгованості за договором про надання фінансових послуг №859 від 18.03.2021, який було укладено між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем ОСОБА_1 становить 63 790,22 грн, з яких: 3 800,00грн - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 59 990,22 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

При цьому, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 41 639,26 грн, яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 3 800,00 грн та заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 37 839,26 грн.

Також просить стягнути з відповідача на свою користь понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 13 000,00 грн.

Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20.11.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

23.12.2024 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Гулим А.В. подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити в задоволені позовної заяви в повному обсязі у зв`язку з наступним. Матеріали справи не містять доказів у підтвердження того, що зазначена в позові сума кредиту була отримана чи перерахована відповідачу. Довідка ТОВ Фінансова компанія «Вей фор пей» від 20.09.2024 року не підтверджує, що вказані кошти були перераховані саме на картку відповідача, і що саме та картка належить відповідачу, оскільки відповідач заперечує факт отримання будь-яких грошових коштів. Згідно ст. 18 цього закону про Визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача, умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. У ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", п. 2.1. Постанови Правління НБУ передбачено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту банк зобов`язаний повідомити у письмовій формі позичальника, зокрема, про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту. У кредитному договорі повинен міститися графік платежів в розрізі сум погашення основного боргу, сплати відсотків за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, що в даному випадку банком не дотримано. Відповідно до ч.8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Окрім того в розрахунках, які додані до матеріалів позовної заяви постійно змінюється сума заборгованості. При вирішенні спірних правовідносин зауважують на необхідність застосування положення contra proferentem, оскільки з тексту наданого позивачем договору неможливо встановити справжній зміст умов договору. При розрахунку заявленої позивачем заборгованості були використані завуальовані умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом, який відповідач не брала та відповідно не отримувала кошти від ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ». Вказане, на думку відповідача та його представника, не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Крім того, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Аналогічний правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14- 10цс18). Також , відповідно до пунктів 41-42 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 операції, які здійснює банк, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Аналіз наданих ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на підтвердження обставин, викладених в позові, доказів, свідчить про те, що позивач не надав первинного документа на підтвердження факту перерахунку відповідачу коштів на його картковий рахунок та розміру заборгованості позичальника. Надані позивачем документи не є такими доказами, а тому не можуть беззаперечно свідчити про існування у позичальника заборгованості за договором позики у визначеному ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» розмірі, за відсутності інших допустимих доказів на підтвердження виконаних за день фінансових операцій чи руху грошових коштів за договором позики. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивачем не було доведено факту перерахування грошових коштів за кредитним договором на картковий рахунок позичальника. Враховуючи викладене, просить у задоволенні позовної заяви ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю. Стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати. Справу розглянути без участі відповідача та його представника.

27.12.2024 року від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вважають поданий відповідачем відзивна позовну заяву необґрунтованим, таким, який не спростовує підстави, які зазначені в позовній заяві та не підлягає взяттю до увагу, з огляду на наступне. 18.03.2021 ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 уклали договір про надання фінансових послуг № 859 «Стандартний». Договір було укладено згідно з п.3.ч.1. ст. 9 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Договір про надання фінансових послуг №859 підписано позичальником 18.03.2021 року електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором Z1, який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер, зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Вказаним ідентифікатором було підписано не тільки Договір, а й Додаток №1 до Договору та Паспорт споживчого кредиту. Детально всі дії відображені в довідці, а саме Інформація щодо порядку (процедури), хронологія дій щодо укладання електронного договору, яка долучена до матеріалів справи. Таким чином, відповідач здійснила усі дії, спрямовані на укладання договору про надання фінансових послуг шляхом підписання договору про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та із зазначенням поміж іншого інформації щодо реквізитів банківської картки на рахунок якої в подальшому були перераховані грошові кошти в сумі 3 800, 00 грн. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо згідно акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. З огляду на вищевикладене, договір про надання фінансових послуг було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а не електронно-цифровим підписом. Враховуючи вищенаведене, правове регулювання та наявні в матеріалах справи докази вбачається, що між первісними кредиторами та відповідачем укладено електронний договір, адже без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. З договору вбачається, що у відповідності до вимог частини першої статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Позивачем надані належні та достатні докази, які беззаперечно підтверджують, що відповідач ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця; надала відповідні дані для заповнення формуляра заяви-анкети (ПІП, РНОКПП, місце проживання, телефон, дані паспорту, номер платіжної картки та ін.) та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором погодився з запропонованими умовами договору та підписала їх. Перед укладенням кредитного договору відповідач отримала від кредитодавця всю інформацію стосовно кредиту, ознайомилася з усіма умовами Договору. Під час укладання договору, відповідач усвідомлювала всі ризики, пов`язані з укладенням даного договору, а також наслідки і відповідальність у разі неналежного виконання умов договору. Зокрема, їй було відомо про реальну відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок її зміни та порядок нарахування відсотків. Відповідач здійснила дії, спрямовані на укладення вказаного договору, шляхом заповнення заяви-анкети на отримання кредиту, що є додатком № 1 до кредитного договору, у якій підтвердила, що вона ознайомлена з умовами та правилами надання коштів в позику.

На виконання умов договору про надання фінансових послуг № 859 від 18.03.2021 року позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 3 800,00 грн. Враховуючи, що ТОВ «Служба миттєвого кредитування» не є банком або відповідною фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази, відповідна операція була здійснена ТОВ ФК «Вей фор пей» на підставі укладеного між даними товариствами договору, який є частиною господарської діяльності останнього та його дослідження судом в рамках даної справи є недоречним. Перерахування коштів підтверджується квитанцією ТОВ ФК «Вей фор пей», згідно якої 18.03.2021 року здійснено успішний переказ грошових коштів у сумі 3 800,00 грн на карту, яка зазначена позичальником у заявці на отримання кредиту. Отже, отримувачем коштів є саме відповідач.

Щодо надання виписок з рахунку позичальника з відображенням всіх операцій по такому рахунку, то позивач об`єктивно позбавлений можливості їх надати, оскільки не є банком в розумінні Закону України "Про банки і банківську діяльність", а є фінансовою установою і діє відповідно до Закону України "Про фінансові послуги та фінансові компанії". Крім того, ні первісний кредитор, ні позивач не є банками та на них не розповсюджується дія ЗУ «Про банки та банківську діяльність». Кредитор є небанківською фінансовою установою, діяльність яких регулюється спеціальним законодавством для осіб, які надають небанківські фінансові послуги. Крім того, такі відомості становлять банківську таємницю, що унеможливлює їх отримання безпосередньо позивачем. Відповідачем не надано жодного доказу того, що нею оспорювався зазначений вище кредитний договір раніше. Крім того, отримавши позовну заяву відповідач зустрічного позову щодо оспорення зазначеного кредитного договору щодо його не укладення, не подала. Таким чином вбачається, що укладений між сторонами кредитний договір не оспорювався та не визнавався судом недійсним тому є чинним, оскільки відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України. Відповідач не була позбавлена можливості відповідно до статті 15 Закону України «Про споживче кредитування» відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення кредитора в письмовій формі з одночасним поверненням грошових коштів, одержаних згідно з цим договором та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит. Проте, у вказаний строк відповідач від договору не відмовлялася, жодних заперечень щодо його змісту не висловлювала, що свідчить про її згоду з умовами укладеного договору. Доказів звернення до кредитодавця відповідачем також не надано.

Позивачем до позовної заяви надано три розрахунку заборгованості, з яких вбачається за який період нараховується заборгованість та за якою відсотковою ставкою (відповідно до погоджених умов кредитного договору). Дана інформація детально відображена безпосередньо в розрахунку заборгованості ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал». Підписуючи договір про надання фінансових послуг сторони погодили умови повернення позики, в тому числі порядок нарахування процентів по Договору. У розрахунку заборгованості до позовної заяви чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована, що узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №464/4985/15. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження повного належного виконання відповідачем умов договору, тому відсутні підстави для сумніву у правильності здійснених кредитором розрахунків. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Відповідно до п. 1.9 Кредитного договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 рік. Згідно Додатку №1 до Кредитного договору грошові кошти надаються строком на 365 днів з правом повернення достроково. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості нарахування відсотків здійснювалось за період з 18.03.2021 по 17.03.2022 року, тобто в межах строку кредитування, зазначеного в Кредитному договорі та в Заяві-анкеті на отримання кредиту. При цьому, відповідно до умов договору, відсоткова ставка за перші 16 днів становить 2% на день, з 17 по 30 день -3,64% на день, з 31 по 46 5,02% на день, в подальшому 7,67% на день. Отже, нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами Договору. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 07.06.2023 року по справі №234/3840/15 визначено, що непогодження (незгода) з розрахунком, наданим позивачем, не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. Незгода відповідача із розрахунком заборгованості не позбавляє його можливості, на підтвердження своїх доводів, надати свій «контррозрахунок». Відповідачем доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам та контррозрахунок заборгованості не надано, тому відсутні підстави для сумніву у правильності здійснених кредитором розрахунків. Отже, вказана позивачем сума заборгованості підтверджується доданими до позовної заяви розрахунками заборгованості, є чинною та такою, що не спростована відповідачем. З огляду на вищевикладене, оскільки фінансова установа, правонаступником якої за договором факторингу та відступлення права вимоги є позивач, виконала всі передбачені кредитним договором умови щодо надання відповідачу кредитних коштів, а остання, за укладеним договором вказані грошові кошти отримала, однак свої зобов`язання щодо їх повернення відповідно до умов договору не виконала, хоча таку можливість мала, але без поважних причин цього не зробила, вважають, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт порушення (прострочення) відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором, а отже вимога позивача про стягнення заборгованості за основною сумою боргу кредиту та заборгованості за відсотками ґрунтується на вимогах закону, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі. При цьому, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість не нараховувало, а звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості виключно з сумою, яка була передана в рамках підписаного Договору про відступлення права вимоги.

Щодо посилань відповідача на застосування норм ЗУ «Про споживче кредитування», то Верховний Суд України на засіданні Судової палати 2 грудня 2015 року при розгляді справи №6-1341цс15 сформулював наступну правову позицію: « Закон "Про захист прав споживачів" застосовується до спорів, що виникли з кредитних правовідносин, лише у тому випадку, якщо основою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типових процентних ставках, валютних скидках і так далі, передуючих укладенню договору».

Відповідач у відзиві зазначила, що відповідно до ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Проте, вказані норми застосовується щодо нарахування штрафних санкцій за порушення виконання умов договору, зокрема неустойки (штрафу та пені), а не відсотків за користування кредитом. До підписання договору позичальнику було надано всі можливості для ознайомлення з умовами договору, в тому числі розміщена інформація на сайті товариства, крім того, зважаючи на вільний порядок укладення договору, відповідач мала необмежений час для вибору строку та суми позики, а також для ознайомлення з умовами які вона сама обрала та прийняття зваженого рішення. Відповідач засвідчила факт належного ознайомлення з умовами Договору, в тому числі підписавши Договір, в якому визначені розмір та порядок нарахування відсотків. Незгода позичальника з умовами та особливостями кредитування, за відсутності зауважень щодо змісту та умов кредитного договору під час його укладення та підписання, не є підставою для визнання умов договору такими, що не підлягають виконанню під час вирішення спору про стягнення заборгованості за цим договором, оскільки суперечать принципам цивільного законодавства. Такий правовий висновок викладено в Постанові Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 12.04.2022 по справі№756/6038/20. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Таким чином, посилання відповідача на несправедливі умови договору є безпідставними та суперечливими.

Щодо вимог відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу, то вважають що вони не підлягають задоволенню, оскільки, сам відзив на позовну заяву є необґрунтованим та суперечливим. Максимальний розмір оплати послуг адвоката хоч нормативно і необмежений, однак може бути обмежений самим судом «з огляду на розумну необхідність відповідних судових витрат для даної справи». Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Уникнення від виконання обов`язків перед кредитором, особливо із наступним перешкоджанням здійсненню права на охорону та захист набуло поширення як тактичний прийом відстрочення виконання обов`язків, фіксації документування вчинених порушень, подання позову, його проходження у суді, затягування самого процесу виключно через суб`єктивні причини. Йдеться про зловживання процесуальними правами як особливу форму процесуального правопорушення як навмисних, недобросовісних дій учасників цивільного процесу із порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав з метою обмеження можливості здійснення прав іншою стороною чи третіми особами, а також для перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення цивільної справи. Витрати позивача на правничу допомогу були неминучими та є обґрунтованими, в свою чергу витрати відповідача не можна визначити як «неминучі та співмірні», вони належним чином не обґрунтовані, а саме щодо витраченого часу та обґрунтованості обсягу робіт (в тому числі, ненадання доказів по справі на підтвердження своїх доводів та заперечень, ненадання контррозрахунку заборгованості, тобто використання тільки концепції «негативного доказу»). Вважають, що надані відповідачем розрахунки сум витрачених на судові витрати, є сумнівними та не співмірними із наданим обсягом послуг у суді першої інстанції, затраченим часом на надання таких послуг, а відтак не підлягає задоволенню.

18.04.2025 року представником відповідача подано додаткові письмові пояснення у справі, відповідно до яких відповідач просить відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі у зв`язку з наступним. Так, позивачем не надано належних доказів на підтвердження перерахування відповідачу коштів по кредитному договору розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо) або виписки з банківського рахунку, які б відповідали вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову здатність в Україні». З наданих позивачем документів неможливо встановити ні власника рахунку/картки, ні даних про здійснення операцій. Надана позивачем довідка не є розрахунковим документом та не підтверджує переказу коштів, операцій по банківському рахунку, оскільки такий документ не містить відмітки про час та виконання банком, не містять повного номера картки, з чого можна було б встановити факт перерахування коштів на картковий рахунок саме Відповідача. Крім, того з наданого суду документа слідує, що грошові кошти були перераховані через невстановленого посередника. Також, у наданому Позивачем кредитному договорі відсутні будь-які відомості про те, що кредитні кошти будуть перераховуватися іншою особою, яка не виступає стороною за кредитним договором. У наданій квитанції від 18.03.2021 р. не міститься відомостей про те, що кошти перераховуються на підставі відповідного договору, що не дає можливості застосувати до даних правовідносин умови кредитного договору. Крім того, як зазначено позивачем, кредитні кошти перераховано на картковий рахунок вказаний позичальником при оформленні заявки на кредит. Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про надання позичальником кредитору реквізитів свого карткового рахунку. До того ж, звертають увагу на те, що номер платіжної картки є частково зашифрованим і всіх позначень номеру картки не містить. Банківські реквізити позичальника, згідно матеріалів справи є невизначеними. У той же час, наявної у кредитора інформації щодо карткового рахунку позичальника свого часу було достатньо для виникнення спірних правовідносин та здійснення відповідних платіжних операції з переказу кредиту, докази про що вже мають існувати у кредитора згідно вимог Закону України «Про платіжні послуги».

25.04.2025 року від представника позивача на адресу суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких просить сторони відповідача та суду, звернути увагу на те, що у п. 4.9 Договору про надання фінансових послуг міститься застереження наступного змісту: Позичальник підтверджує, що до укладання Договору уважно ознайомився з текстом Кредитного договору та Правилами, а також отримав від Кредитодавця екземпляр Договору та всю інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України. Дане застереження засвідчене особистим електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором, що беззаперечно підтверджує факт ознайомлення відповідача з усіма умовами та Правилами отримання та користування кредитними коштами. Таким чином, відповідач був належним чином ознайомлений про умови договору, в тому числі порядок перерахування та отримання кредитних коштів, відповідно до чого ним і були зазначені реквізити картки. Укладений між сторонами Договір відповідає вимогам чинного законодавства та вільному волевиявленню сторін; сторонами було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов, в т.ч. щодо порядку нарахування та оплати процентів за Договором, можливості продовження строку користування кредитними коштами, в порядку та на умовах визначених Договором; позичальник був ознайомлений з умовами Договору, висловив своє волевиявлення шляхом підписання Договору і виконував умови Договору, що свідчить про прийняття ним таких умов, а також спрямованість на реальне настання правових наслідків. Також, як вбачається зі змісту Договору, визначено два окремих строки, які важливо розмежовувати: орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів, який передбачає право Позичальника користуватися пільговими умовами договору, а саме пільговими відсотками за користування кредитними коштами; граничний строк користування 1 рік (365 днів). Тобто, договором передбачено та погоджено сторонами граничний строк користування кредитними коштами 1 рік, в межах якого і було здійснено нарахування відсотків, оскільки, позичальник не скористався своїм право щодо повернення кредитних коштів у рекомендований (пільговий) строк, тобто у строк найнижчої відсоткової ставки за користування. У справі, що розглядається, заборгованість складається із: заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками за користування кредитом. Позивач не нараховував пеню, неустойку та/або інші штрафні санкції за невиконання умов договору, а лише відсотки за користування кредитом, у розмірі та строк, погоджений сторонами. Враховуючи, що відсотки не є пенею, їх зменшення чинним законодавством не передбачено. Виходячи з чого, вбачається, що Кредитодавцем у відповідності до домовленостей між Сторонами, що викладені в даному Договорі про надання фінансових послуг, було правомірно нараховано заборгованість, в тому числі відсотки в межах дії даного Договору.

Сторони у своїх письмових заявах просили розглянути справу без їх участі.

У відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, приходить до наступного.

18.03.2021 року між відповідачем ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» було укладено договір про надання фінансових послуг № 859.

Відповідно до п.1.1. Кредитного договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язалося надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети в сумі, яка погоджена сторонами в заяві-анкеті та складає 3 800,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил.

Згідно з п.1.2 Договору, кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною.

Відповідно до п.1.3 Договору орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих відсотків.

Пунктом 1.4. передбачено, що проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі:

а) 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтованого строку повернення кредиту;

б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.а.;

в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою зазначеною у п.1.4.б.;

г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою зазначеною п.1.4.в.;

д) тип процентної ставки фіксована.

Згідно п. 1.9. договору граничний строк кредитування (строк дії договору): 1 рік.

Відповідно до п. 1.10. договору позичальник сплачує товариству комісію, пов`язану з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі за його юридичне оформлення, у розмірі 532 грн. Комісія не нараховується та не підлягає стягненню з позичальника у разі, якщо позичальник повертає суму кредиту та сплачує нараховані проценти у термін (день, дату), зазначений у договорі. Крім того, товариство має право не нараховувати або зменшити розмір комісії на свій розсуд.

Згідно пп. 1.5., 1.6. договору у разі підписання електронного договору договір буде вважатись укладеним в письмовій формі з дати прийняття (акцепту) позичальником пропозиції (оферти) товариства. Датою прийняття (акцепту) та підписання кредитного договору (всіх без виключення його складових, а саме: цього договору; самої заяви-анкети; правил, паспорту кредиту; повідомлення суб`єкта персональних даних про його права, визначені Законом України «Про захист персональних даних», мету збору даних, склад та зміст зібраних персональних даних, та осіб, яким передаються його персональні дані) вважається дата складання та підписання сторонами заяви-анкети. Заява-анкета підписується сторонами шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Відповідно до п. 4.3. договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Згідно п. 4.4. договору підписуючи цей договір із застосуванням процедури підпису, зазначеної у п. 4.3. цього договору, сторони усвідомлюють та підтверджують, що відповідно до ст. 639 та ст. 1055 Цивільного Кодексу України цей договір укладений сторонами у письмовій формі з дотриманням всіх вимог діючого законодавства України щодо процедури укладення та підписання договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем.

Договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором Z1 з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 ЦК України.

Зазначені умови договору є публічною пропозицією у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України.

Згідно п.2.1.1.11 Договору кредитодавець має право здійснити автоматичне продовження строку дії кредитного договору на наступний термін за умови сплати позичальником (або за умов договірного списання) нарахованих за договором відсотків без оформлення/підписання будь-яких додаткових угод, звернень тощо.

Крім того, відповідачем електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором Z1, було також підписано графік платежів, що є Додатком №2 до Кредитного договору, та паспорт споживчого кредиту, який є Додатком №3 до Кредитного договору.

Детально всі дії щодо укладення електронного договору, вчинені відповідачем, та час внесення останньою відомостей на сайті позивача, відображені в інформаційній довідці щодо порядку (процедури), хронологія дій щодо укладання електронного договору, вчинених Товариством та Заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею з зазначенням часу та дати таких дій, яка долучена до матеріалів справи.

Відповідно до копі анкети-заяви (для отримання кредиту), яка є додатком №1 до Договору та підписана відповідачем електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором Z1, під час її заповнення відповідачем вказано ПІП, дані паспорту, РНОКПП, місце проживання, телефон, номер платіжної картки НОМЕР_1 .

Факт перерахування коштів у суму 3 800,00 грн року на рахунок відповідача № НОМЕР_1 , підтверджується довідкою від 20.09.2024 року щодо підтвердження перерахування коштів, наданої ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» та відповіддю АТ «УКРСИББАНК» про відкриття на ім`я ОСОБА_1 платіжної картки № НОМЕР_2 та перерахування18.03.2021 року грошових коштів у сумі 3 800,00 грн.

01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами про надання фінансових послуг, укладених між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та боржниками, зазначеними у реєстрі боржників список боржників із переліком відомостей, оформлений згідно з формою, визначеною Додатком №1 до цього Договору (в електронному вигляді) та Додатком №3 (у паперовому вигляді). Згідно п.6.1.4 Договору факторингу право вимоги переходить до Фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру Боржників (додаток №2), який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до Боржників, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно переданого права вимоги. Відповідно до п. 2.3 Договору факторингу з діти відступлення права вимоги Фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів (в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані клієнтом) за договорами фінансових послуг за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій.

Згідно копії Реєстру боржників, який є додатку №3 до Договору факторингу №1-12 від 01.12.2021 року, та витягу з нього ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 859 від 18.03.2021 року, укладеними між ОСОБА_1 та ТОВ «Служба миттєвого кредитування», в сумі 32 604,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 3 800,00 грн, заборгованість по процентам 28 804,00грн.

Факт приймання-передавання Реєстру Боржників підтверджується актом приймання-передавання Реєстру Боржників в електронному вигляді (Додаток №2) та актом приймання-передавання Реєстру Боржників (Додаток №4), підписаними сторонами договору факторингу №1-12 від 01.12.2021 року

Згідно з договором про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги за кредитними договорами, зокрема укладеним між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 , Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр».

Відповідно до Реєстру боржників, який є додатком №3 до Договору про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, ТОВ «Коллект Центр» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №859 від 18.03.2021 року в сумі 63 790,22 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 3 800,00 грн, заборгованість по процентам 59 990,22 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Служба миттєвого кредитування», станом час укладення договору факторингу №1-12 від 01.12.2021 року, тобто на 30.11.2021, у відповідача була наявна заборгованість у розмірі: 32 604,00грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 3 800,00 грн, заборгованість по відсоткам 28 804,00 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованість відповідача станом на 17.03.2022 року становить 63 790,22 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 3 800,00грн, заборгованість по відсоткам на дату відступлення права вимоги 28 804,00 грн, нараховані відсотки згідно кредитного договору за період з 01.12.2021 до 17.03.2022 (включно) 31 186,22 грн.

Згідно розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Коллект Центр»: загальна заборгованість відповідача станом на 03.10.2024 року становить 63 790,22 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 3 800,00 грн, заборгованість по відсоткам 59 990,22грн; загальна заборгованість, заявлена до стягнення станом на 03.10.2024 року становить 41 639,26 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 3 800,00 грн, заборгованість по відсоткам 37 839,26 грн.

Суд погоджується з розрахунком позивача, який зроблено відповідно до умов договору про надання фінансових послуг №859 від 18.03.2021 року. Відповідач контррозрахунок суду не надав.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки.

Згідно зіст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1ст.1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1ст.1055 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч.1ст.1048 ЦК України).

Порядок укладання договорів в електронній формі регулюється Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Так, згідно зі ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч.1ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (стаття 514 ЦК України).

Положеннямист.1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно дост.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

На підставі встановлених судом обставин справи вбачається, що між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» виступає правонаступником кредитодавця (виконавцем послуги кредитування) ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ», а відповідач - споживачем (отримувачем вказаної послуги), на підставі яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у зобов`язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого ним кредиту та сплати процентів за його користування.

На підставі договору факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло прав кредитора до боргових зобов`язань ОСОБА_1 за Договором №859 від 18.03.2021.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Отже, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками, порядок нарахування яких визначений кредитним договором №859 від 18.03.2021 року, з чим погодився відповідач під час підписання вказаного кредитного договору, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст. 141 ЦПК України.

Згідно вимог ст.141 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 3 028,00 грн.

Як вбачається зі змісту позову позивач також просить суд стягнути витрати на правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн позивач надав договір №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 року, укладений із адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», прайс-лист адвокатського об`єднання «ЛІГАЛ АССІСТАНС» від 01.11.2023 року, заявку на надання юридичної допомоги № 272 від 14.08.2024 року, витяг з акту №2 про надання юридичної допомоги від 02.10.2024 року на загальну суму 13 000,00 грн, що складається: з надання усної консультації з вивченням документів 2 год х 2 000,00 грн = 4 000,00 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 3 год х 3000,00 грн = 9 000,00 грн.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Враховуючи вищевикладене, складність справи, тривалість затраченого представником позивача часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, з урахуванням вимог ч.3 ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, в сумі 13 000,00 грн слід зменшити до 6 000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 7, 10, 12, 19, 81, 83, 141, 258-260, 263-265, 273-279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 859 від 18.03.2021 року в загальному розмірі 41 639,26 (сорок одна тисяча шістсот тридцять дев`ять) гривень 26 копійок, з яких: 3 800,00 грн - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 37 839,26 грн - заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення прав вимоги.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу та 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 40 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЕКТ ЦЕНТР», місцезнаходження: вул. Мечнікова, буд. 3, оф.306, м. Київ, код ЄДРПОУ - 44276926.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник відповідача: адвокат Гулий Андрій Васильович, адреса місцезнаходження: м.Олександрія Кіровоградської області, вул.Софіївська,27, свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю №21/1295 від 12.12.2017 року.

Суддя Я.М.ПОДОЛЯК