Справа № 545/3307/25
Провадження № 2/545/2044/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2025 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Любчика О.В., за участю секретаря судового засідання Мамишевої А.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

представник ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором №4111522 від 11.06.2021 в сумі 82880 грн., сплачену суму судового збору 2422,40 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

В обґрунтування зазначив, що між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено 11.06.2021 кредитний договір №4111522, згідно з умовами якого відповідач отримав 20000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідач у відповідності до графіку кредитні кошти не повернув та не сплатив комісію, проценти за користування кредитом. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну йому суму, відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору. Сума заборгованості відповідача становить 82880 грн., з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 20000 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків становить 62280 грн., прострочена заборгованість за комісією становить 600 грн.

Також, згідно з умовами договору відступлення прав вимоги ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором укладеним з відповідачем, на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», а відтак позивачем набуто право вимоги за вказаним кредитним договором до ОСОБА_1 , яку і просить стягнути.

Ухвалою суду від 08.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.64).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Зачепіло З.Я. просила відмовити у повному обсязі позовні вимоги ТОВ «ФК Кредит-Капітал», оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх вимог зважаючи на наступне. Так, позивачем не надано виписки по рахунку, інших первинних документів, які б свідчили про виникнення у відповідача за кредитним договором заборгованості. У матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, який дозволив би перевірити правильність нарахування відсотків, а також, зробити висновок, що заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем. Доданий розрахунок заборгованості є документом, що складений самим кредитором, а відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на стягненні якої наполягає позивач. Також, сума заборгованості по відсотках у розмірі 62280 грн. за кредитним договором нарахована з порушенням вимог закону, оскільки нарахована за межами погодженого сторонами строку кредитування. Стягнення комісії у розмірі 600 грн. суперечить нормам Закону України «Про споживче кредитування», оскільки в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Щодо витрат на правову допомогу у розмірі 7000 грн., то беручи до уваги складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, ціну позову, обсяг та обґрунтованість документів вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат є неспівмірним із складністю справи, наданим обсягом послуг та їх стягнення у повному обсязі становить надмірний тягар для відповідача.

У відповіді на відзив представник позивача вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Товариством на підтвердження здійснення господарської операції щодо кредитного договору надано платіжне доручення № 48530937 від 06.11.2021 про переказ коштів. Кредитний договір № 4111522 від 06.11.2021 облікований в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан». Крім того, зазначає, що згідно п. 2.3.1.2 договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. При цьому сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором №48530937 від 06.11.2021 було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно Договору відступлення прав вимоги №76-МЛ від 29.09.2021, тобто після отримання права вимоги до відповідача позивачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося. Щодо розрахунку заборгованості, то загальна сума складає 20000 грн. (тіло кредиту) + 600 грн. (комісія) + 2280 грн. (нарахування процентів з 11.06.2021 по 11.07.2021 по ставці 0,38% в день від тіла кредиту (п.1.3 та п.1.5.2 кредитного договору) + 60000 грн. (у зв`язку з продовженням строку користування кредитними коштами на 60 днів згідно п.2.3.1 договору). Щодо нарахування комісії, то відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надану виходячи з обраних умов кредитування. Витрати на правничу допомогу вважає обґрунтовано нарахованими виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача направила на адресу суду заяву, в якій просила провести розгляд справи за відсутності відповідача та його представника.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з анкети-заяви на кредит №4111522, ОСОБА_1 звернулася на сайті miloan.ua з проханням про отримання кредиту.

У вказаній анкеті-заяві, яка в подальшому була схвалена кредитором, ОСОБА_1 зазначила свої особисті дані, місце роботи, електронну пошту, номер телефону, суму необхідного кредиту та інше.

На підставі вказаної анкети-заяви було 11.06.2021 укладено договір про споживчий кредит №4111522 (індивідуальна частина) між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 (а.с.8-14).

Згідно п. 1.1 Договору, Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3 Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначений п. 1.2 Договору, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.

Як вбачається з умов Договору згідно п. 1.2 сума (загальний розмір) кредиту становить 20000 грн., за п. 1.3 кредит надається строком на 30 днів з 11.06.2021 (строк кредитування).

Згідно п.1.4 термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 11.07.2021.

Відповідно до п. 1.5 Договору, загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 2880 грн. в грошовому виразі та 414.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтована реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п.1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтована загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 22880 грн.

Згідно п.1.5.1 Договору, комісія за надання кредиту 600 грн., яка нараховується за ставкою 3.00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Відповідно до п.1.5.2 проценти за користування кредитом 2280 грн., які нараховуються за ставкою 0.38 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Відповідно до п.1.6 Договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Відповідно до п. 6.1. договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний, зокрема, через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Згідно з п. 6.2. Договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Кредитодавцем електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Кредитодавця, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Кредитодавця направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником Товариству.

Відповідно до п. 6.3. Договору, приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Кредитодавцем, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 6.4. Договору укладення Товаристом договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.

Відповідно до п. 6.5. Договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Згідно довідки про ідентифікацію, виданою ТОВ «Мілоан», ОСОБА_1 , з якою було укладено кредитний договір №4111522 від 11.06.2021, ідентифікована ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) L73708.

Із положень статті 11 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).

В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Таким чином, вищезазначений договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Як вбачається з відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 07.10.2025, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 , на яку здійснено 11.06.2021 переказ коштів на суму 20000 грн. (а.с.94).

Отримання ОСОБА_1 грошових коштів підтверджується платіжним дорученням 48530937 від 11.06.2021, що було перераховано кошти у сумі 20000 грн. на платіжну картку відповідача ОСОБА_1 НОМЕР_2 (а.с.15).

Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення анкети - заяви №4111522 про надання кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором L73708, на підписання електронного договору, за яким у подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 20000 грн.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Водночас відповідач умови договору про споживчий кредит №4111522 від 11.06.2021 належним чином не виконував внаслідок чого виникла заборгованість.

Відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №4111522 складеного ТОВ «Мілоан» та виписки з особового рахунка за кредитним договором №4111522 від 11.06.2021, за відповідачем рахується заборгованість в загальному розмірі 82880 грн., яка складається з 20000 грн. прострочене тіло, 62280 грн. прострочені відсотки, 600 грн. заборгованість за комісією (зворот а.с.15-а.с.16).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Установлено, що 29.09.2021 між ТОВ «Мілоан» (кредитор) та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (новий кредитор) укладений договір відступлення прав вимоги №76-МЛ відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №4111522 від 11.06.2021 (а.с.17-а.с.21).

Факт набуття прав вимоги ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» щодо відповідача підтверджується витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №76-МЛ від 29.09.2021, відповідно до якого загальна заборгованість відповідача, станом на день укладення договору відступлення 29.09.2021, становить 82880 грн, з них: залишок за тілом кредиту 20000 грн., залишок по відсотках 62280 грн., залишок по комісії - 600 (зворот а.с.25).

Отже, ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» за договором відступлення прав вимоги №75-МЛ від 29.09.2021, набуло право вимоги до ОСОБА_1 заборгованості за вищенаведеним договором.

Щодо посилання адвоката на відсутність первинних документів, які підтверджують перерахування коштів, які мають відповідати первинним документам згідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», суд вважає вказані доводи безпідставними, оскільки позивачем надано платіжне доручення №48530937 від 11.06.2021 про перерахування відповідачу на вказаний нею рахунок у розмірі 20000 грн, що узгоджується вищенаведеним нормами закону.

У вказаному дорученні зазначені як платник кредитодавець, так і отримувач ОСОБА_1 , дата платежу, банківські установи між якими відбувся переказ коштів, їх реквізити та призначення платежу «кошти згідно договору 4111522». Крім того, у відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 07.10.2025 зазначено зарахування на банківську карту ОСОБА_1 переказу коштів на суму 20000 грн. (а.с.15, 94).

Щодо стягнення комісії за надання кредиту.

Відповідно до вимог п. 1.5.1 Договору, вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії в розмірі 600 грн. є обгрунтованими, оскільки відповідач, підписавши договір погодилась із даною умовою.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

За приписами частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19.

Підписавши договір, відповідач погодився із вказаною умовою отримання кредиту, а отже повинен сплатити комісію за його надання.

Щодо вимог про стягнення заборгованості за відсотками, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п. 1.5.2 кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом: 2280 грн. які нараховуються за ставкою 0.38 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а. с. 8).

При цьому, як вбачається з договору сторони погодили, що кредит надається строком на 30 днів з 11.06.2021. Отже, за таких умов договору, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за договором лише 30 днів, починаючи з дня укладення договору. Даним договором не передбачено нараховування відсотків після закінчення терміну дії договору, який складає 30 днів.

Крім того, із наданої суду анкети-заяви на кредит №4111522 від 11.06.2021 убачається, що первісним кредитором погоджено умови кредитування, а саме, замовлена сума 20000 грн., замовлений строк 30 днів, погоджена сума 20000 грн., погоджений строк 30 днів, комісія за надання 3,00% одноразово, ставка процентів: 0,38% за кожен день користування. Інших умов анкета не містить,

Отже, договором визначено розмір процентів за користування кредитом в розмірі 2280 грн. (п. 1.5.2), а тому суд приходить до висновку, що саме ця сума процентів за користування кредитом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення процентів в іншій частині, то суд вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Так, у відомості про щоденні нарахування та погашення зазначено, що: 11.06.2021 ОСОБА_1 отримала кошти у розмірі 20000 грн. та їй одночасно нараховано 600 грн. комісії відповідно п 1.5.1 договору; в період часу з 12.06.2021 по 11.07.2021 товариством нараховано проценти згідно п.1.5.2 договору у розмірі по 76 грн. щоденно та з 12.07.2021 по 09.09.2021 товариством нараховано проценти згідно п.1.6, 2.3.1.2 договору у розмірі по 1000 грн. щоденно. Тобто товариством у розрахунку проведено нарахування коштів фактично за 92 дня користування коштами, тоді як, згідно умов договору, а саме пунктом 1.3, визначено що строк кредитування становить 30 днів з 11.06.2021 та за п.1.4 дата повернення кредиту 11.07.2021.

Відповідно до положень п.2.3.1 кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування може бути продовжений (пролонгований) на пільгових чи на стандартних умовах.

Продовження строку кредитування на пільгових умовах відбувається строком на, три, сім і п`ятнадцять днів за умови сплати позичальником комісії і частини заборгованості за кредитом (тілом).

Продовження строку кредитування на стандартних умовах відбувається у разі, якщо після завершення строку кредитування позичальник продовжує користуватися кредитними коштами.

Отже, останній день дії договору є 11.07.2021 включно.

Після 11.07.2021 відповідач жодних дій для продовження строку кредитування не вчиняла, жодних коштів на продовження дії договору не вносила, а тому 11.07.2021 строк дії договору закінчився і нарахування процентів за ставкою згідно п. 1.6 Договору після закінчення строку кредитного договору є неправомірним.

Позивачем відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надано суду доказів, що строк кредитування за договором №4111522 від 11.06.2021 був пролонгований кредитодавцем відповідно до п. 2.3.1.2 договору, також не було надано оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією) (п. 4.2 договору), тому обгрунтованим та доведеним є строк кредитування, який становив 30 днів.

Отже, продовження нарахування процентів за ставкою згідно п. 1.6 Договору після закінчення строку кредитного договору є неправомірним.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, з ОСОБА_1 слід стягнути 22880 грн. загальної заборгованості за кредитним договором №4111522 від 11.06.2021, яка сладається з 20000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 600 грн. комісія за надання кредиту та 2280 грн. проценти за користування кредитом.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано копії: договору про надання правової (правничої) допомоги №0605, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет» (а.с.29); копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (зворот а.с.27); акт №1991 від 23.06.2025 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) (а.с.30); детальний опис наданих послуг до акту №1991 від 23.06.2025 (зворот а.с.30).

Водночас у відзиві на позовну заяву представника відповідача наголосив про неспівмірність заявлених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 грн., складності справи, ціни позову, обємом наданих послуг та невідповідність критерію критерію розумності.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.

Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

Велика Палата Верховного Суду від 26 червня 2024року (справа №686/5757/23) зазначила, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витратна професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.3 ст.141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям, є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Аналізуючи матеріали справи, подані представником позивача, докази щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу у даній справі, суд вважає, що визначений адвокатом розмір оплати є завищеним, врахувавши характер виконаної роботи, принципи співмірності та критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної роботи.

Враховуючи наведене та визначені, зокрема, частиною ч. 4 ст. 137 ЦПК України критерії для здійснення розподілу судових витрат, безпосередньо та причинно пов`язаних з розглядом справи, беручи до уваги те, що справа не є складною, малозначною та розглядається в спрощеному позовному провадженні, є типовою, в якій сформована усталена судова практика, суд приходить до висновку, що розумним та справедливим у даному випадку буде стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» витрати на правничу допомогу в розмірі 4500 грн.

Щодо судового збору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ціна позову 82880 грн., позов задоволений на суму 22880 грн., тобто на 27,60 %.

Отже, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 668,58 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263, 265 ЦПК України,

вирішив:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (, адреса місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, м. Львів) заборгованість за кредитним договором №41111522 від 11.06.2021 у розмірі 22880 грн., судовий збір у розмірі 668,58 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. В. Любчик