У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2025 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Світлик О.М.,

за участю секретаря судового засідання Заяць А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Девелопмент-Уж», приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Балаж Марина Василівна, про визнання недійсним та скасування рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Девелопмент-Уж», приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Балаж Марина Василівна, про визнання недійсним та скасування рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвало судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 серпня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

27 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про забезпечення позову, згідно з якою просить:

накласти арешт та заборонити вчиняти будь-які дії (крім укладення мирової угоди сторонами) щодо відчуження, зміни її цільового призначення, поділу, перетворення та виконання будівельних робіт, земельної ділянки, кадастровий номер якої :30:001:0073, площею 800 м.кв. (0,08 га) з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна у Державному реєстрі прав 101 та заборонити ОСОБА_4 та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо розпорядження вказаним нерухомим майном, проводити будь-які нотаріальні та реєстраційні дії щодо вказаного об`єкту нерухомості, до вирішення спору по суті та набранням рішенням законної сили;

заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (у тому числі акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчинення будь-яких реєстраційних дій та/або прийняття будь-яких рішень, спрямованих на реєстрацію речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим №:30:001:0073, площею 800 м.кв. (0,08 га) з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 ;

заборонити державним кадастровим реєстраторам, які діють на підставі Закону України «Про державний земельний кадастр», вносити до Державного земельного кадастру будь-які відомості, які стосуються земельної ділянки з кадастровим №:30:001:0073, площею 800 м.кв. (0,08 га) з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 .

На обґрунтування вимог поданої заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що він до цієї заяви надав докази, що за договором купівлі-продажу від 17 серпня 2006 року придбав вказану вище земельну ділянку, кадастровий номер якої :30:001:0073, площею 800 м.кв.

Земельна ділянка відчужена повторно з використанням копії державного акту серії ЗК, оригінал якого знаходиться у матеріалах приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Смірнової В.М. та переданий на зберігання до Закарпатського обласного нотаріального архіву, так як діяльність нотаріуса припинено з 2020 року. У подальшому протягом одного року ділянка передавалася у статутний капітал ТОВ «Девелопмент-Уж», а з 05.04.2025 передана фізичній особі ОСОБА_4 .

Зауважує, що до позову надано інформацію, що 08 листопада 2024 року Управління містобудування та архітектури зареєструвало будівельний паспорт, №264/03-06/24, реєстраційний номер в ЄДЕССБ BP01:5363-1808-8282-2477, нове будівництво індивідуального житлового будинку в районі АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,08 га, кадастровий номер якої :30:001:0073 в районі АДРЕСА_1 , замовник будівництва ТОВ «Девелопмент-Уж», код 45595903. Будівельний паспорт в електронній формі розміщено за адресою: Еhttps://econstruction.gov.ua/document_detail/doc_id=874433868/optype=1.

На підставі вказаного будівельного паспорта 21 січня 2025 року відповідач виконавчий комітет Ужгородської міської ради зареєстрував повідомлення про початок виконання будівельних робіт реєстраційний номер в ЄДЕССБ № ЗК18 на нове будівництво індивідуального житлового будинку в районі АДРЕСА_1 товариству з обмеженою відповідальністю «Девелопмент-Уж», код 45595903. Повідомлення розміщено за адресою: https://econstruction.gov.ua/document_detail/doc_id=561893913/optype=100.

Зазначає, що у разі не вжиття адекватних заходів до забезпечення позову з метою забезпечення позову з вимогами про визнання недійсним правочину та витребування майна з чужого незаконного володіння у відповідача ОСОБА_4 буде можливість її відчуження на користь третіх осіб, передачі в іпотеку подальшу забудову з метою створення на ній нерухомого майна.

Наголошує, що до позову надано докази, які підтверджують придбання позивачем спірної земельної ділянки і очевидних порушень прав та інтересів позивача відповідачами та третьою особою.

Відповідно до частини першої статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі до суду, у провадженні якого перебуває справа.

За правилами частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

В силу положень частини першої статті 153 ЦПК України судом розглянуто дану заяву про забезпечення позову, яку подано після відкриття провадження у справі, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши вказану заяву про забезпечення позову та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Частиною першою та другою статті 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання (пункти 1, 2, 4 частини другої статті 150 ЦПК України).

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною першою статті 150 цього Кодексу, а також іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до вимог частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім того, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Як роз`яснено у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що предметом позову у даній справі є:

визнання недійсним та скасування рішення №73704525 від 18 червня 2024 року щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0:30:001:0073 за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , здійснене приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Балаж Мариною Василівною;

визнання недійсним договору купівлі-продажу від 18 червня 2024 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо земельної ділянки площею 0,08 га, кадастровий номер якої :30:001:0073, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Балаж М.В. за №971;

витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 , РНКОПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНКОПП НОМЕР_3 , земельної ділянки з кадастровим номером :30:001:0073 площею 800 м.кв. (0,08 га) для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна у Державному реєстрі прав 101.

Позивач, подаючи заяву про забезпечення позову, просить накласти арешт на вказану земельну ділянку з кадастровим номером :30:001:0073 із забороною вчиняти щодо неї певні дії.

Як вбачається із змісту позову, 17 серпня 2006 року між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,08 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Договір купівлі-продажу посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Смірновою С.М. за реєстровим за №3383. Державну реєстрацію правочину у відповідності до ст. 210 ЦК України, діючого на момент укладення договору, проведено у Державному реєстрі правочинів, про що свідчить Витяг з Державного реєстру правочинів від 18.08.2006 №2781604.

Згідно з договором купівлі-продажу, вказана земельна ділянка належала продавцю ОСОБА_2 на підставі державного акту ЗК №048902 від 27 березня 2006 року. Продаж земельної ділянки вчинено за ціною 32084,40 грн.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки був підписаний сторонами особисто, продавцем та покупцем, а відтак характер правочину, його наслідки були відомі продавцеві ОСОБА_2 .

Таким чином, 17 червня 2006 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу позивач набув право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,08 га.

Між тим, 18 червня 2024 року між ОСОБА_2 , від імені та в інтересах згідно з довіреністю діяла представник ОСОБА_5 , як продавець, та ОСОБА_3 (покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за умовами якої продавець в особі представника продав, а покупець придбав земельну ділянку площею 0,08 га, кадастровий номер якої :30:001:0073, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 , за ціною 360939,00 грн.

Як вказано у договорі купівлі-продажу, земельна ділянка належала продавцю ОСОБА_2 на підставі державного акту ЗК №048902 від 27 березня 2006 року. Договір купівлі-продажу посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Балаж М.В. за №971.

19 червня 2024 року ОСОБА_3 , як засновник товариства з обмеженою відповідальністю «Девелопмент-Уж», , передав вказану земельну ділянку до статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «Девелопмент-Уж», , що підтверджується актом передачі майна до статутного капіталу товариства (копія договору передавального акту №1488,1489 від 19 червня 2024 року, виданого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А.).

05 квітня 2025 року на підставі договору міни, посвідченого нотаріально приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Балаж М.В. за №404, вказана вище земельна ділянка перейшла у власність ОСОБА_4 .

Позивач вказує, що станом на дату звернення з позовом до суду вказана ділянка зареєстрована за ОСОБА_4 .

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, з отриманої судом відповіді №2057807 від 27.11.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за параметрами запиту: кадастровий номер: :30:001:0073, встановлено відсутність відомостей у реєстрі про дану земельну ділянку.

Крім того, відповідно до отриманої судом відповіді №2057819 від 27.11.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за параметрами запиту: реєстраційний номер: 101, що є реєстраційний номером нерухомого майна у Державному речових прав на нерухоме майно, встановлено відсутність відомостей у реєстрі про земельну ділянку.

Згідно з отриманою судом відповіддю №2057828 від 27.11.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за параметрами запиту: РНОКПП: НОМЕР_2 , що належить відповідачу ОСОБА_4 , встановлено відсутність відомостей про нерухоме майно.

Таким чином, письмових доказів на підтвердження наявності у власності відповідача ОСОБА_4 нерухомого майна земельної ділянки з кадастровим номером :30:001:0073, що є предметом спору, станом на день звернення до суду із заявою про забезпечення позову матеріали справи не містять та позивачем не надано.

Відтак, суд вважає, що у даному випадку відсутні правові підстави для накладення арешту на нерухоме майно земельну ділянку з кадастровим номером :30:001:0073, яка на час подання заяви про забезпечення позову не належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_4 .

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову та накладення арешту на нерухоме майно із забороною вчиняти щодо нього певні дії.

Керуючись статтями 149-153, 157, 259, 260, 353-355 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Девелопмент-Уж», приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Балаж Марина Василівна, про визнання недійсним та скасування рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області О.М. Світлик