РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі: головуючого судді Зосименко О.М., за участю секретаря судового засідання Хінцинської В.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Житомирська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення,

установив:

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем. Свої вимоги заявник мотивує тим, що ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилася спадщина, яку ОСОБА_1 прийняла як спадкоємець за заповітом. Починаючи з березня 2016 року ОСОБА_1 постійно проживала разом із матір`ю в квартирі АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 була інвалідом 1-ї групи внаслідок психічного розладу, а тому потребувала стороннього догляду. Як особа, яка проживає разом з особою з інвалідністю 1 групи внаслідок психічного розладу, ОСОБА_1 перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення Богунського району м. Житомира та отримувала допомогу. Згідно заповіту, посвідченого 24 вересня 2001 року секретарем Михайлівської сільської ради Коростенського району Житомирської області, зареєстрованого за № 10, ОСОБА_2 заповіла все своє майно своїй дочці ОСОБА_1 . Спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилась. Інші спадкоємці до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за законом або за заповітом відсутні. Звернувшись до нотаріуса з питань оформлення спадщини, з`ясувалося, що спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не може бути заведена, так як ОСОБА_1 не може підтвердити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а спадкодавець не був зареєстрований за адресою місця проживання заявника, що в свою чергу є перешкодою для заведення спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Сторони в судове засідання не з`явились. Представник заявника надав заяву в якій просить справу розглядати без участі заявника та її представника. Представник заінтересованої особи направив заяву в якій просить справу розглядати у відсутність представника міської ради.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 2ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є донькою померлої ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .(а.с.16)

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 80 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .(а.с.5)

Також судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 проживала разом із померлою ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 , оскільки остання здійснювала за нею догляд, як за особою з інвалідністю першої групи, що підтверджується довідкою № 244 від 25.06.2025 року, виданої начальником управління соціального захисту населення Богунського району (а.с.7) та довідкою про склад родини № 2011 від 23.11.2018 року, виданої директором ТОВ «КП» ДОМКОМ Житомир». (а.с.8)

На підставі ч. 3, 5ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу(шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Метою звернення заявника до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Слід зазначити, що в своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку зазначив, про те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса оформлення спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З положень ч. 2ст. 1120 ЦК України вбачається, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

Матеріалами справи підтверджено, що заявник постійно проживала зі своєю матір`ю на момент її смерті.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.9,10,12,13,258-259,264,265,268,315,352,354,355 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву-задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини, ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Зосименко