Справа № 373/1928/25
Номер провадження 2/373/1093/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді Керекези Я.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу № 373/1928/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Представник позивача звернувся до суду із позовом і просить стягнути із відповідача заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 6291193 від 21 січня 2023 року в розмірі 94824 грн 00 коп., а саме: сума кредиту 20000 грн 00 коп., сума процентів за користування кредитом 30646 грн 00 коп., нараховані позивачем проценти за 111 днів 44178 грн 00 коп. Також просить стягнути із відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн 00 коп. Крім того, просить зазначити в рішенні суду про стягнення із відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до моменту його виконання в частині задоволеної суми заборгованості.

Посилається на те, що 21 січня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 6291193. Договір був укладений в електронному вигляді та підписаний відповідачем електронним підписом, з використанням одноразового ідентифікатора. На виконання умов кредитного договору первісним кредитором на рахунок відповідача були перераховані грошові кошти в розмірі 20000 грн 00 коп. на строк 357 днів, із сплатою стандартної процентної ставки в розмірі 1,99 % в день в межах строку кредитування та зниженої процентної ставки в розмірі 0,597 % в день, яка застосовується за умов, передбачених кредитним договором. 25 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінтраст Україна», правонаступником якого є ТОВ «Фінтраст Капітал», був укладений Договір факторингу № 25.09/23-Ф, за яким право вимоги за вищезазначеним кредитним договором перейшло до позивача. Оскільки на момент укладення даного договору факторингу строк кредитного договору ще не сплив, позивачем було здійснене нарахування процентів за користування кредитним коштами за 111 днів із 25 вересня 2023 року по 13 січня 2024 року на суму 44178 грн 00 коп. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, просить застосувати відносно нього положення ст.625 ЦК України та зазначити в рішенні суду про стягнення із відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості. Крім того, просить стягнути із відповідача витрати на професійну правничу допомогу, на підтвердження чого ним подані відповідні докази.

Ухвалою від 14 липня 2025 року було відкрито провадження по даній справі і справу ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами (а.с.91). Також даною ухвалою було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк».

Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов.

У встановлений судом строк відповідачем, який належним чином в силу п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України повідомлений про розгляд справи, не надано відзиву на позов, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України.

Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Судом встановлено наступне.

21 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 6291193 (а.с.26-33).

Договір був укладений в електронному вигляді та підписаний відповідачем електронним підписом, з використанням одноразового ідентифікатора (С9223).

На підтвердження факту перерахування коштів в розмірі 20000 грн за даним договором представником позивача подано копії листів Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕЙТЕК Україна» № 20231011-1 від 10 жовтня 2023 року, № 426-24 від 26 листопада 2024 року (а.с.4345, 47 (звор.стор.арк.)), копію витягу з Договору про організацію переказу грошових коштів 3 190122-1 від 19 січня 2022 року (а.с.47-47).

Крім того, із наданої на запит суду інформації АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-250724/50291-БТ від 14 липня 2025 року вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) була емітована платіжна карта № НОМЕР_2 , на яку 21 січня 2023 року були зараховані кошти в розмірі 20000 грн 00 коп.

Відповідно до розрахунку, зробленого ТОВ «Авентус Україна» (а.с.34-40) заборгованість відповідача за Договором про надання споживчого кредиту № 6291193 від 21 січня 2023 року станом на 24 вересня 2023 року складає 50646 грн 00 коп.:

-заборгованість за тілом кредиту 20000 грн 00 коп.;

-заборгованість за процентами, які нараховані за період із 21 січня 2023 року по 08 квітня 2023 року 30646 грн 00 коп.

25 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», був укладений Договір факторингу № 25/09/23-Ф (а.с.75-83).

Згідно витягу з Реєстру боржників від 25 вересня 2023 року (а.с.42), копії Акту прийому-передачі інформації від 25 вересня 2023 року згідно Реєстру боржників в електронному вигляді за Договором факторингу № 25/09/23-Ф від 25 вересня 2023 року (а.с.83 (звор.стор.арк.); копії Акту прийому-передачі Реєстру боржників від 25 вересня 2023 року за Договором факторингу № 25/09/23-Ф від 25 вересня 2023 року (а.с.84); копій платіжних інструкцій (а.с.86-88) право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 6291193 від 21 січня 2023 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».

Позивачем були нараховані відсотки за користування кредитом за вищезазначеним кредитним договором за період із 25 вересня 2023 року по 13 січня 2024 року на загальну суму 44178 грн 00 коп. (а.с.22-23).

Представником позивача на підтвердження факту направлення на електронну адресу відповідача повідомлення про відступлення прав вимоги відповідачу подано копію листа від 25 вересня 2023 року (а.с.20).

Представник позивача просить стягнути із відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн 00 коп., на підтвердження чого ним подані відповідні докази: копія Договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року (а.с.71-72); копія Заявки № 9250 від 19 травня 2025 року на виконання доручення до Договору 3 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року (а.с.14-15); копію Акту № 9250 від 16 червня 2025 року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року (а.с.41); копію рахунку на оплату № 9250-16/06-2025 від 16 червня 2025 року (а.с.21); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9422/10, виданого 18 вересня 2020 року (а.с.59); копію ордеру серії АІ № 1918267 від 16 червня 2025 року (а.с.18).

Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Суд приймає до уваги подані представником позивача докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини.

Згідно вимог ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За правилами статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із прийняттям Закону України від 03 вересня 2015 року № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі - Закон № 675-VIII) на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів у мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Положеннями статті 3 Закону № 675-VIII передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до статей 11, 12 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону № 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону № 675-VIII).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним факт укладення 21 січня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 . Договору про надання споживчого кредиту № 6291193 та перерахування на карту, зазначену відповідачем, грошових коштів за даним договором в розмірі 20000 грн 00 коп., що підтверджено належними, допустимим та достатніми доказами.

Крім заборгованості за тілом кредиту, представник позивача просить стягнути із відповідача заборгованість за процентами, які були нараховані ТОВ «Авентус Україна» із 21 січня 2023 року по 14 квітня 2023 року, в розмірі 30646 грн 00 коп.

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст.1056-1 ЦК України тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до п.п.1.3, 1.4 Договору про надання споживчого кредиту № 6291193 від 21 січня 2023 року сума кредиту складає: 20000,00 гривень. Строк кредиту 357 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 17 днів.

Згідно п.3.1 Договору проценти, що нараховуються за цим Договором, є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місця та у році.

До періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається перша дата сплати процентів, вказана в Графіку платежів (п.3.2 Договору).

Дата надання кредиту 21 січня 2023 року або 22 січня 2023 року (п.2.2 Договору).

Відповідно до п.1.5 Договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору.

Знижена процентна ставка 0,597 % в день застосовується, якщо споживач до 07 лютого 2023 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту.

Як вбачається із доданого до позову розрахунку заборгованості (а.с.34-40), зробленого ТОВ «Авентус Україна», відповідачем не були виконані вищезазначені умови для застосування зниженої процентної ставки, тому суд вважає правомірним нарахування первісним кредитором процентів за стандартною процентною ставкою (1,99 % в день) за період із 21 січня 2023 року по 08 квітня 2023 року на загальну суму 30646 грн 00 коп.

Що стосується вимоги про стягнення із відповідача на користь позивача процентів, нарахованих позивачем за період із 25 вересня 2023 року по 13 січня 2024 року на загальну суму 44178 грн 00 коп. (а.с.22-23), слід зазначити наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст.514 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ст. 519 ЦК України).

Таким чином, ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.

Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення відповідного договору.

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад в частині кредитора.

Отже, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Судом встановлено, що позивач правомірно набув права вимоги за даним кредитним договором, тому має право на належне виконання відповідачем зобов`язань за ним.

Пунктом 1.1 Договору факторингу № 25/09/23-Ф від 25 вересня 2023 року визначено, що Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Суд вважає правомірним нарахування процентів ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» за період із 25 вересня 2023 року по 13 січня 2024 року на загальну суму 44178 грн 00 коп., оскільки воно здійснено в межах строку кредитування та відповідно до умов Договору про надання споживчого кредиту № 6291193 від 21 січня 2023 року.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі: стягненню із відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 6291193 від 21 січня 2023 року в розмірі 94824 грн 00 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 20000 грн 00 коп., заборгованість за процентами за період із 21 січня 2023 року по 08 квітня 2023 року- 30646 грн 00 коп., заборгованість за процентами за період із 25 вересня 2023 року по 13 січня 2024 року - 44178 грн 00 коп.

Що стосується вимоги про стягнення із відповідача на підставі ч.10 та ч. 11 ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та трьох відсотків річних, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.10 ст.265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Відповідно до ч. 11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.

Із аналізу вищезазначених норм вбачається, що законодавець наділив суд правом у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22 (зазначено, що питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) суд вирішує на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності.

Також, як звернула увагу ВП ВС у вищезазначеній справі, нарахування пені або відсотків у порядку ч. 10 ст. 238 ГПК України (частин 10, 11 ст. 265 ЦПК України) ґрунтується на тих самих нормах матеріального права, які є підставою для задоволення позову про стягнення відсотків або пені за порушення виконання зобов`язання. Тобто це ті самі заходи відповідальності, але продовжені на наступний період, протягом якого зобов`язання не виконується.

Передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних охоплюються приписами ч. 10 ст. 238 ГПК України (частин 10, 11 ст. 265 ЦПК України) за умови, що позивач заявив позовну вимогу про стягнення 3 % річних за порушення виконання зобов`язання та суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення цієї вимоги.

З огляду на вищевикладене, оскільки позивачем не заявлено позовної вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, підстав для застосування частин 10, 11 ст.265 ЦК України суд не вбачає.

Представник позивача просить стягнути із відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн 00 коп.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

В силу ч. 6 ст. 137 цього Кодексу, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджено належними та допустимими доказами.

Верховний Суд у постанові від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 роз`яснив, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджені належними та допустимим доказами, відповідач не заявляв клопотання про зменшення їх розміру, тому вони підлягають задоволенню в повному обсязі (10000 грн 00 коп.).

В силу ч.1 ст.141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 10, 12, 13, 19, 80, 81, 141, 263-265, 268, 273, 274, 277, 279, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінтраст Капітал» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 6291193 від 21 січня 2023 року в розмірі 94824 (дев`яносто чотири тисячі вісімсот двадцять чотири) гривні 00 копійок, в тому числі заборгованість за тілом кредиту 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок, заборгованість за процентами за період із 21 січня 2023 року по 08 квітня 2023 року- 30646 (тридцять тисяч шістсот сорок шість) гривень 00 копійок, заборгованість за процентами за період із 25 вересня 2023 року по 13 січня 2024 року - 44178 (сорок чотири тисячі сто сімдесят вісім) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінтраст Капітал» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінтраст Капітал» судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінтраст Капітал», адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд.15, офіс 118/2; ;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Я. І. Керекеза