Справа № 466/4412/25
Провадження № 2-о/466/253/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Білінської Г.Б.

при секретарі Ханас С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Західне міжрегіональне управління Державної міграційної служби про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

Заявник через свого представника звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування заяви зазначає, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Луганській області (колишня Ворошиловградська), м. Ровеньки, смт. Нагольно - Тарасівка. Проживав за адресою АДРЕСА_1 . Навчався у ЗОШ №25 ( 8 класів) Свердловського району Луганської області. Після закінчення школи поступив до СПТУ №43 м. Свердловськ, Луганської області (спеціальність -автослюсар). Після закінчення СПТУ пішов працювати на Шахту «Наклонная» Луганської області.

30 грудня 1980 року Свердловським МВ УМВС України в Луганській області йому був виданий паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_1 (дані відомості містяться у витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб).

У період з 1982 по 1984 проходив строкову військову службу в Калуській області рф.

У 1984 повернувся до України та продовжив працювати на Шахті «Наклонная» Луганської області до квітня 1986 року.

З 07.04.1986 по 09.10.1986 р.р. відбував покарання у Полтавській виправній колонії (№64). Після звільнення з колонії повернувся працювати на Шахту «Наклонная» Луганської області.

29 квітня 1991 року заявник одружився на ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла). ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася донька ОСОБА_3 . Стосунки з нею заявник підтримує.

У період з 2000 по 2005 проживав у рф у хуторі Веселий міста Майком Республіка Адигея.

У 2005 році повернувся до України смт. Нагольно - Тарасівка м. Ровеньки. Працював неофіційно.

У 2012 переїхав до села Орлівка Очеретинської селищної громади Покровського району Донецької області де проживав без реєстрації по АДРЕСА_2 , працював там неофіційно сторожем.

В 2023 його вивезли до м. Покровська, а потім відразу на евакуаційному потягу до м. Львів. У м. Львові проживав на вокзалі, у АДРЕСА_3 , зараз проживає без реєстрації по АДРЕСА_4 .

При цьому, заявник повідомляє суд, що втратив паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_1 , виданий Свердловським МВ УМВС України в Луганській області під час обстрілу у 2023 році.

Задля отримання паспорта громадянина України він звернувся до Відділу №3 у місті Львові ГУ ДМС у Львівській області та отримав відповідь від 21.05.2024, де вказано про неможливість видачі йому паспорту оскільки неможливо встановити його особу та провести ідентифікацію. З огляду на викладене йому було рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення моєї особи.

Таким чином, заявник позбавлений можливості оформити паспорт громадянина України встановленого зразка у позасудовому порядку.

У зв`язку з вищевикладеним заявник і був вимушений звернутися до суду з даною заявою.

Ухвалою суду від 12.05.2025 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку окремого провадження. Призначено судовий розгляд справи.

23.05.2025 року через систему «Електронний суд» від представника Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області надійшли письмові пояснення, в яких просили відмовити в задоволенні заяви з підстав недоведення належними, достатніми та допустими доказами юридичного факту, який заявник просить суд встановити.

Ухвалою суду від 26.05.2025 року у справі призначено судово-дактилоскопічну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, провадження у справі зупинено.

17.07.2025 року на адресу суду надійшов висновок експерта від 11.07.2025 №СЕ-19/114-25/14461-Д за результатами судової дактилоскопічної експертизи, проведеної у цивільній справі №466/4412/25 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою суду від 18.07.2025 року поновлено провадження у вищезазначеній справі.

Ухвалою суду від 31.07.2025 року за заявою представника заявника, замінено первісну заінтересовану особу Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області на Західне міжрегіональне управління Державної міграційної служби.

Заявник та його представник надали заяву про слухання справи без їх участі, заяву підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи в суді повідомлявся належним чином.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ознайомившись з матеріалами справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадянин щодо актового запису про шлюб №4 від 29.08.2025 вбачається наступна інформація: ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Луганській області (колишня Ворошиловградська), м. Ровеньки, смт. Нагольно - Тарасівка. Проживав за адресою АДРЕСА_1 . 30 грудня 1980 року Свердловським МВ УМВС України в Луганській області йому був виданий паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_2 . 29 квітня 1991 року заявник одружився на ОСОБА_2 , що підтверджується актовим записом №1 6, складеним Виконавчим комітетом Шахтарської селищної ради міста Свердловська Луганської області.

Заявник стверджує, що увесь час перебував на території України, не отримував паспорта громадянинаУкраїни. Паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_2 , виданий Свердловським МВ УМВС України в Луганській області втратив під час обстрілу у 2023 році. Документів у заявника немає.

З повідомлення начальника Відділу №3 у місті Львові ГУ ДМС у Львівській області С.Дзюньки №к-6/6/4653-24/4653.20/641-24 від 21.05.2024 вбачається, неможливість видачі ОСОБА_4 паспорта громадянина України, оскільки неможливо встановити його особу та провести ідентифікаціі та було рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення його особи.

Жодних відомостей про те, що ОСОБА_1 на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 проживав поза межами держави Україна, судом не встановлено.

3 2023 його вивезли до м. Покровська, а потім відразу на евакуаційному потягу до м. Львів. У м. Львові проживав на вокзалі, у Шелтері на Залізничній 10, в Модульному містечку по пр. Червоної калини 515, зараз проживає без реєстрації по АДРЕСА_4 .

Згідно із Висновком судової дактилоскопічної експертизи № 11.07.2025 №СЕ-19/114-25/14461-Д, що надійшов до суду 17.07.2025, дактилоскопічні зразки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які містяться у дактилоскопічній карті, надрукованої з автоматизованої дактилоскопічної ідентифікаційної системи, доданої до листа Департаменту інформатизації МВС України від 16.09.2024 №1806/16-2024, придатні для дактилоскопічного дослідження.

Дактилоскопічні зразки заявника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця смт. Нагольно- Тарасівка м.Ровеньки Луганської області, Україна, співпадають із зразками, які містяться у дактилоскопічній карті, надрукованої з автоматизованої дактилоскопічної ідентифікаційної системи, доданої до листа Департаменту інформатизації МВС України від 16.09.2024 №1806/16-2024 (а.с.69-100).

За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене.

Згідно із ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Вирішуючи питання про встановлення юридичних фактів, суд має виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно із ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним.

Згідно вимог п. 1 вказаної Постанови Пленуму в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Акт проголошення незалежності України ухвалений позачерговою сесією Верховної Ради УРСР 24 серпня 1991 року, яким проголошено незалежність України і створення самостійної української держави України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до п. 1, 2 ч. 1 цього Закону, яка передбачає, що громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один із її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні чи неповнорідні) брат, сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української народної Республіки, Західноукраїнської народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Пункт 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року (далі Порядок) передбачає, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Народної Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (ч. 1 ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, в також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Згідно з пунктом 44 Порядку у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Згідно п. 9 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, який затверджений Указом Президента України від 27.03.2001 № 215/2001, передбачено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Водночас, відповідно до п.5 зазначеного Порядку передбачено, що заявник, окрім вищенаведених документів, повинен пред`явити документ, що посвідчує його особу. Однак станом на сьогодні, заявник не має паспорта громадянина України або іншого документу, що посвідчує його особу та не має змоги його оформити в ДМС України, до поки судом не буде встановлено факт постійного проживання заявника на території України за станом на 24.08.1991 року.

Відповідно, до ч. 6 п. 35 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою КМУ від 25.03.2015 №302, заявник для оформлення паспорту подає документи серед яких і рішення суду про встановлення особи (для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи).

Надання адміністративної послуги з оформлення паспорта громадянина України регламентовано Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Законом України «Про громадянство України».

Згідно з підпунктом а) п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру.

Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-комунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»).

П. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначено, що ідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» розпорядник Реєстру - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів;

Згідно з п. 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360, Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Відповідно до п. 38-40 Порядку № 302 після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт. Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру. Пошук в Реєстрі інформації щодо особи здійснюється за поданими персональними даними (у тому числі тими, що змінилися). До запровадження органами реєстрації внесення до Реєстру відомостей про місце проживання особи в установленому законодавством порядку відомості про реєстрацію місця проживання, які подаються заявником, перевіряються за даними обліку територіального органу ДМС. Рішення про оформлення паспорта приймається територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України. Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій.

У виключних випадках за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи (п. 43 Порядку № 302).

Зокрема, згідно з п. 43 Порядку № 302 у разі неподання особою, яка досягла 18-річного віку, документів з фотокартками, проводиться процедура встановлення особи шляхом надсилання запитів щодо перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до Мін`юсту, територіальних органів Національної поліції, ДПС, навчальних закладів, військових частин, територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, установ виконання покарань, для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотокартки особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник. Одночасно проводиться перевірка за даними обліку територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС. Перевірка стосовно осіб, які проживають на тимчасово окупованій території України проводиться, зокрема, за даними Державного реєстру виборців шляхом надсилання запитів до відповідних відділів ведення Державного реєстру виборців. У разі відсутності документів з фотокарткою/відцифрованим образом обличчя особи, отриманих з державних, єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи шляхом опитування свідків, які були зазначені заявником. Свідками можуть бути дієздатні один із членів сім`ї особи (у тому числі колишня дружина/чоловік), близька особа або сусід, які досягли 14-річного віку та мають документи, що посвідчують особу, які підлягають обов`язковому пред`явленню. Для підтвердження того, що особа є членом сім`ї або близькою особою, подаються документи, що посвідчують відповідні факти (свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, свідоцтво про народження, рішення суду та інші документи). У разі відсутності зазначених документів такі відомості перевіряються за наявними даними державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій. Для підтвердження зареєстрованого місця проживання сусіди особи подають довідку про реєстрацію місця проживання, видану органом реєстрації в установленому законодавством порядку, або витяг з реєстру територіальної громади, а в разі їх відсутності такі відомості перевіряються за наявними даними відомчої інформаційної системи ДМС або за відомостями, внесеними до документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документа, що посвідчує особу та підтверджує спеціальний статус. За результатами опитування свідків складається акт встановлення особи за формою, визначеною МВС. У разі встановлення працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС факту невідповідності відомостей, що містяться в документах, поданих заявником та/або свідками, відомостям, що містяться в наявних обліках ДМС, інших державних та єдиних реєстрах, інших інформаційних базах, що перебувають у власності держави, процедура встановлення особи не проводиться. Строк проведення процедури встановлення особи не повинен перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» у разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним. Якщо особу не буде ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи, строк якої не перевищує двох місяців. У разі неможливості встановити особу протягом зазначеного строку особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи, прийняття відповідного рішення суду документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються.

Доказами зібраними під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 та станом на день проголошення Акту незалежності України 24 серпня 1991 року проживав на території України, де і одружився. Згідно із Висновком судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/114-25/14461-Д від 11.07.2025, що надійшов до суду 17.07.2025, дактилоскопічні зразки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які містяться у дактилоскопічній карті, надрукованої з автоматизованої дактилоскопічної ідентифікаційної системи, доданої до листа Департаменту інформатизації МВС України від 16.09.2024 №1806/16-2024, придатні для дактилоскопічного дослідження.

Дактилоскопічні зразки заявника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця смт. Нагольно- Тарасівка м.Ровеньки Луганської області, Україна, співпадають із зразками, які містяться у дактилоскопічній карті, надрукованої з автоматизованої дактилоскопічної ідентифікаційної системи, доданої до листа Департаменту інформатизації МВС України від 16.09.2024 №1806/16-2024 (а.с.69-100).

Таким чином, згідно з вимогами вказаного вище законодавства України, у разі, якщо ДМС України не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, то встановлення такого факту проводиться у судовому порядку.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в постановах від 19.10.2022 в справі № 511/409/20, від 02.09.2020 у справі № 366/474/19, від 16.11.2022 у справі № 755/16248/18.

Враховуючи установлені обставини, суд доходить висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення його особи.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 77-81, 89, 187, 211, 263-265, 273, 293, 294, 315, 316, 353-355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву задовольнити.

Встановити особу ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 у смт. Нагольно -Тарасівка м. Ровеньки, Луганської області, Україна.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів до Львівського апеляційного суду з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Г. Б. Білінська