КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/9878/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Гладкої І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 травня 2025 року у складі судді Коваленко І.В.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Нептун», третя особа: голова правління Житлово-будівельного кооперативу «Нептун» ОСОБА_2 про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ЖБК «Нептун», у якому з урахуванням уточнень просила:

- визнати її звільнення незаконним та поновити позивачку на посаді диспетчера з дня звільнення, а саме з 20 травня 2024 року;

- стягнути із ЖБК «Нептун» на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, який станом на 28 січня 2025 року становить 63 909 грн 30 коп, починаючи з 20 травня 2024 року по день ухвалення рішення;

- стягнути із ЖБК «Нептун» на свою користь в порядку відшкодування моральної шкоди 20 000 грн;

- стягнути із ЖБК «Нептун» на свою користь судові витрати у розмірі 51 211 грн 20 коп, з яких 50 000 грн витрат на правову допомогу та 1 211 грн 20 коп судового збору.

Позов обґрунтовано тим, що позивачка з 01 січня 2019 року по 08 травня 2024 року працювала у ЖБК «Нептун» на посаді диспетчера.

08 травня 2024 позивачку було звільнено з посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням. У день звільнення позивачка не була ознайомлена з наказом та у період з 07 травня 2024 року по 17 травня 2024 року перебувала на лікарняному. З наказом про звільнення її не було ознайомлено. Про те, що її було звільнено з роботи вона дізналась лише 01 червня 2024 року від адвоката, яка отримала на електронну адресу відповідь на адвокатський запит від відповідача з відповідною інформацією. Вважає своє звільнення протиправним та таким, що суперечить вимогам законодавства, а саме п.1 ч.1 ст.40, ч.2 ст.40, ч. 3 ст. 40, ст. 47 та ст. 492 України.

Щодо фактичних обставин справи, позивачка зазначала, що з 1990 року її родина є власником квартири, розташованої у будинку ЖБК «Нептун», та відповідно являється членом кооперативу.

У 2017 році вона зі своїм чоловіком повторно писали заяви на вступ у члени кооперативу, але копій у неї не залишилось. Більше 10-ти років позивач є членом правління ЖБК «Нептун» та представником від будинку АДРЕСА_1 .

З 01 січня 2019 року позивачка працювала на посаді диспетчера ЖБК «Нептун» за трудовим договором. Фактично робота диспетчера є цілодобовою та полягала у тому, щоб вчасно приймати та реагувати на звернення мешканців будинків, що входять до складу ЖБК «Нептун», оперативно вирішувати їх проблеми, що стосуються роду аварій чи інших побутових та комунальних питань, які відносяться до сфери впливу ЖБК. Крім того, до її обов`язків входило негайне повідомлення про подію голову Правління, та інформування мешканців будинків про настання аварій, будь-яких відключень, тощо. Через досить «поважний вік» будинків, аварії в будинках ставались у різний час доби - і вдень і вночі, а тому телефон диспетчера завжди був увімкнений, і позивачка виконувала роботу в режимі «24/7» (без вихідних і свят).

За весь час роботи позивачка не мала жодних нарікань, скарг від мешканців чи голови Правління, завжди виконувала свою роботу добросовісно, а також допомагала в роботі іншим працівникам ЖБК. За вказаний період роботи позивач здобула авторитет, довіру та повагу серед мешканців будинків та представників обслуговуючих компаній. Багато часу позивач приділяла мешканцям похилого віку, оскільки саме вони потребують більше уваги та допомоги у комунальних та житлових питаннях. Однак, після того, як у кінці січня 2024 року новим головою правління ЖБК «Нептун» став ОСОБА_2 , відносно позивачки почались відбуватись незаконні та принизливі дії. Так, їй, як члену правління та працівнику ЖБК «Нептун», було заблоковано доступ до приміщення, де знаходяться документи ЖБК «Нептун» та де збираються члени правління. З цього приводу неодноразово викликались працівники Національної поліції України.

Крім того, новим головою правління нібито, проведено збори мешканців, на їх вирішувались питання ЖБК, але її, як власника квартири, члена кооперативу, члена правління та працівника ЖБК на них не запрошували. Також про ці збори не було повідомлено усіх мешканців будинків у відповідності до вимог п.10 ч. 2 розділу V Статуту ЖБК «Нептун». Збори (якщо вони дійсно відбулись) проводились лише для «своїх» і на них приймались незаконні рішення. Новий голова правління заблокував робочий номер телефону диспетчера, який був «робочим інструментом» позивача та засобом виконання зв`язків. Такими діями голови правління, мене було фактично залишено без можливості виконувати свої трудові обов`язки. З даного приводу позивачка неодноразово зверталась до голови правління - ОСОБА_2 у телефонному режимі та письмово, але усі і звернення залишились без відповіді і належного реагування.

Наприкінці лютого 2024 року у телефонній розмові позивачка відмовилась від пропозиції ОСОБА_2 звільнитись за власним бажанням.

08 березня 2024 року засобами поштового зв`язку «Укрпошта» позивачка отримала повідомлення від 02 березня 2024 року № 7 про скорочення посади диспетчера за рішенням Правління ЖБК «Нептун» від 21 лютого 2024 року. Жодної іншої посади позивачу запропоновано не було. Після отримання повідомлення про скорочення посади, новий голова правління та члени правління уникали спілкування з позивачкою та ігнорували її звернення.

18 квітня 2024 року позивачка побачила на стіні першого поверху будинку АДРЕСА_1 лист формату А4 з інформацією про новий склад правління ЖБК «Нептун» та штатний розпис на 2024 рік, з поміткою «вводиться в дію з 01 квітня 2024 року», а також те, що штатний розпис затверджено наказом голови правління від 29 березня 2024 року № 08-к.

24 квітня 2024 року позивачка звернулась до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці зі скаргою про порушення роботодавцем трудового законодавства та прав Скаржника. Позивачка також вказувала на порушення відповідачем законодавства щодо оплати праці, не здійснення перегляду посадового окладу з 01 січня року та з 01 квітня 2024 року, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік». Після звернення до органу Держпраці відповідач здійснив позивачці доплату належних сум.

З 07 травня 2024 року по 17 травня 2024 року позивачка знаходилась на амбулаторному лікуванні у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Русанівка» Дніпровського району м. Києва», про що письмово повідомила відповідача.

Крім того, про відкриття електронного листка непрацездатності відповідач міг знати й з електронного кабінету страхувальника (роботодавця) на веб-порталі Пенсійного фонду України у день відкриття лікарняного. Однак, незважаючи на вказане вище та в порушення вимог ч. 3 ст. 40 КЗпП України, відповідач виніс оскаржуваний наказ про звільнення позивача з посади в період її непрацездатності.. Продовжуючи порушувати права позивачки, відповідач не повідомив її про звільнення, не ознайомив з наказом, не надав довідку про розрахунок сум, належних при звільненні та не вніс відповідний запис у трудову книжку.

Про своє звільнення з роботи позивачка дізналась від свого адвоката, яка отримала відповідь на адвокатський запит. Після відкриття провадження у справі їй стало відомо про наступні обставини: здійснення відповідачем оплати її лікарняного за листками непрацездатності у період 07 травня 2024 року по 17 травня 2024 року, а також те, що відповідач не видавав Наказ про її звільнення з посади диспетчера ЖБК «Нептун» від 08 травня 2024 року.

У зв`язку з цим, позивачка просила суд визнати її звільнення незаконним без зазначення дати. Крім того, уточнила суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу на момент подання цієї заяви, яка обчислюється згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати від 08 лютого 1995 року №100 (зі змінами), та станом на 28 січня 2025 року становить 63 909 грн 30 коп. Вказувала, що її середньоденна заробітна плата становить 351 грн 15 коп. Оскільки дата звернення до суду з позовною заяву 10 червня 2024 року, розмір суми вимушеного прогулу має розраховуватись за період із 20 травня 2024 року по день поновлення на роботі, відповідно до ухваленого рішення суду.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 06 травня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що висновки суду першої інстанції викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Посилається на те, що відповідачем грубо порушені гарантії позивачки на працю.

Звертає увагу суду, що її звільнення є незаконним, оскільки: у відповідача відсутнє фактичне скорочення посади диспетчера ЖБК «Нептун» та незрозумілі його підстави; відповідачем не запропоновано позивачці іншої роботи, чим допущено порушення вимог КЗпП України. У відповідача станом на 21 березня 2024 року з`явилась вакантна посада бухгалтера, яку він був зобов`язаний запропонувати позивачці на виконання вимог трудового законодавства.

Зазначає, що її звільнення відбулось у період її тимчасової непрацездатності в порушення вимог ч. 3 ст. 40 КзпП України. Сповіщення про відкриття електронного лікарняного надходить роботодавцю в кабінет страхувальника на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України і доступний до перегляду відразу у день його створення.

Вказує, що про відкриття лікарняного відповідач мав можливість знати ще 07 травня 2024 року, за день до звільнення.

Окрім цього, відповідачем не виконано вимоги ч. 1 ст. 47 КзпП України, тобто порушено порядок ознайомлення працівника з наказом про звільнення та письмовим повідомленням про нараховані та виплачені йому суми при звільненні, а також вручення позивачці їх копій.

У відзиві на апеляційну скаргу ЖБК «Нептун» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 травня 2025 року - залишити без змін. Вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

В судовому засідання адвокат Зленко Ю.М. в інтересах ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу задовольнити, адвокат Шевченко В.С. в інтересах ЖБК «Нептун» та голова правління Житлово-будівельного кооперативу «Нептун» ОСОБА_2 просили залишити без задоволення апеляційну скаргу.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона частково підходить до задоволення, виходячи з таких підстав.

В силу ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 21 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю,

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Як установлено, ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ЖБК «Нептун» з 01 січня 2019 року на посаді диспетчера, що підтверджується копією трудової книжки позивачки та копією наказу голови Правління ЖБК «Нептун» № 06/18 від 12 грудня 2018 року (а.с. 24-25 т. 1).

Відповідно до п. 1 Статуту, затвердженого 26 листопада 2016 року на загальних зборах членів ЖБК «Нептун», кооператив організований та створений в 1966 році при Виконкомі Ленінської районної Ради депутатів трудящих міста Києва з метою задоволення потреб членів кооперативу і членів їх сімей в житлі шляхом будівництва трьох 16-ти поверхових будинків з господарськими будівлями та спорудами за власні кошти кооперативу з залученням державного кредиту, а також для подальшої експлуатації та управління цими будинками і прибудинковою територією (а.с. 87-103 т. 1).

Як убачається з п. 3 Порядку денного Протоколу № 07 зборів Правління ЖБК «Нептун» від 21 лютого 2024 року, члени Правління ЖБК «Нептун» одноголосно прийняли рішення про зміну штатного розкладу ЖБК «Нептун» шляхом скорочення посади диспетчера та головного інженера в ЖБК «Нептун» з 22 лютого 2024 року. (а.с. 104-105 т. 1).

Зі змісту протоколу також вбачається, що ініціатива членів Правління про скорочення в тому числі й посади диспетчера та внесення змін у штатний розпис була обґрунтована необхідністю економії грошей ЖБК.

Також, член Правління ОСОБА_3 проінформувала, що згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП Правління має право звільнити ОСОБА_1 з посади диспетчера внаслідок скорочення чисельності штату працівників ЖБК і заміни в штатному розкладі. Крім того, особа має бути проінформована про таке не менше ніж за 2 місяці до скорочення.

Установлено, що 22 лютого 2024 року, на виконання Протоколу № 07 Зборів Правління ЖБК «Нептун» від 21 лютого 2024 року, видано наказ ЖБК «Нептун» № 04-к «Про внесення змін до штатного розпису ЖБК «Нептун», у відповідності до якого наказано:

«1.Внести зміни до штатного розпису ЖБК «Нептун», у зв`язку зі скороченням штатної посади диспетчера. Підстава: протокол ЖБК «Нептун» від 21 лютого 2024 року № 07 Штатний розпис із внесеними змінами від 21 лютого 2024 року починає діяти з 21 квітня 2024 року.

2. Повідомити працівників, яких стосується внесення змін до Штатного розпису.

3. Виконання п. 2 цього наказу залишаю за собою.» (а.с. 39 т. 1).

02 березня 2024 року, на виконання вимог ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України, відповідач надіслав на адресу позивачки письмове повідомлення ЖБК «Нептун» вих. № 07 від 02 березня 2024 року, у якому повідомив, що наказом № 04-к від 22 лютого 2024 року на підставі рішення Правління ЖБК «Нептун» від 21 лютого 2024 року (протокол зборів Правління № 07) були внесені зміни до штатного розпису, у зв`язку з чим посада диспетчера скорочена. Одночасно з повідомленням відповідач надіслав на адресу позивачки в якості додатку № 1 копію наказу ЖБК «Нептун» від 22 лютого 2024 року № 04-к "Про внесення змін до штатного розпису ЖБК «Нептун» (а.с. 39, 40 т. 1).

Вказане повідомлення було отримано позивачкою 08 березня 2024 року, що не заперечується, а навпаки, нею підтверджено, а тому відповідачем дотримано передбачений положеннями ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України порядок розірвання трудового договору й про наступне вивільнення позивачку персонально попереджено за два місяці до її звільнення й проведення розрахунку.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження порушення трудових прав позивачки під час звільнення, остільки посада диспетчера, яка підлягала скороченню згідно рішення загальних зборів правління ЖБК «Нептун» від 21 лютого 2024року у відповідності до вказаного рішення була виключена зі штатного розкладу товариства з 01 квітня 2024 року (а.с. 52 т.1).

Посилання ОСОБА_1 про те, що відповідач, припустившись порушень, не запропонував їй обійняти іншу роботу у товаристві, зокрема, вільну посаду бухгалтера, апеляційний суд відхиляє, остільки відповідно до встановлених у справі обставин, позивачка має диплом учителя російської мови та літератури.

Посилання апеляційної скарги на неврахування районним судом під час вирішення спору правовий висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 відповідно до якого власник або уповноважений ним орган одночасно із попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові наявні вакантні посади, апеляційний суд відхиляє за необґрунтованістю, остільки такий обов`язок стосується посад, які працівник може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Разом з тим, професійна кваліфікація позивачки виключала правові підстави роботодавця пропонувати їй посаду бухгалтера.

Твердження апеляційної скарги про те, що повноваження диспетчера виконує технік ОСОБА_4 на суть прийнятого рішення не впливає та не вказує на порушення трудових прав позивачки під час звільнення, остільки відповідно до справи та пояснень ОСОБА_4 , допитаного районним судом у якості свідка, він маючи технічну освіту, будучи мешканцем будинку та маючи доступ до комунікацій як технік, уповноважений вирішувати у кооперативі питання, пов`язані з ліквідацією аварій, які виникають у його мешканців.

Доводи апеляційної скарги про незаконність скорочення посади диспетчера, апеляційний суд відхиляє, остільки відповідне рішення було прийнято уповноваженим на те органом -зборами Правління ЖБК «Нептун» від 21 лютого 2024 року, оформлене протоколом № 07, яке є чиним, ніким не оскаржено, а тому таке рішення і підлягало виконанню.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками районного суду про наявність у відповідача правових підстав до звільнення позивачки на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату та відсутності вільних посад, які могла б обійняти позивачка у подальшому з урахуванням наявної у неї кваліфікації.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до змісту судового рішення, районний суд визнав доведеним, що для отримання копії наказу ЖБК «Нептун» про звільнення, письмового повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні й для проведення розрахунку, позивачка до ЖБК «Нептун», не з`явилась, про причини своєї неявки станом на 08 травня 2024 року відповідача не повідомила, погодившись з відповідачем про розірвання з позивачкою трудового договору 08 травня 2024 року.

Проте суд залишив поза увагою відсутність у справі доказів повідомлення про це роботодавцем ОСОБА_1 та не перевірив доводи позивачки про її необізнаність з наявністю наказу про припинення з нею трудових обов`язків й необхідністю прибуття до роботодавця 08 травня 2024 року.

Не з`ясував суд факт й видачі відповідачем самого наказу про розірвання зі ОСОБА_1 трудового договору за спливом двохмісячного строку з дня повідомлення її про майбутнє звільнення, остільки відповідне повідомлення про майбутнє звільнення та наказ про звільнення не є тотожними.

У розумінні положень ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган з підстав, передбачених положеннями КзпП України, зобов`язаний видати наказ про звільнення та видати працівникові копію такого наказу.

Отже, саме роботодавцю лежить обов`язок вручити працівникові у день звільнення копію наказу про його звільнення, а не видавати його лише за наявності бажання про це звільненого працівника.

Видача наказу про звільнення ОСОБА_1 для роботодавця була обов`язковою.

В той час як матеріалами справи доведено, що ЖБК «Нептун» наказ про розірвання з позивачкою трудового договору після спливу передбаченого положеннями ч.1 ст.49-2 КЗпП України строку, не видавався.

За наведених підстав апеляційний суд визнає необґрунтованими твердження голови Правління ЖБК «Нептун» про відсутність підстав до видачі ним такого наказу у зв`язку з наявністю попереднього наказу від 22 лютого 2024 року № 04-к "Про внесення змін до штатного розпису ЖБК «Нептун» та інформування про це позивачки.

Отже, як установлено, відповідач, визнавши звільнення ОСОБА_1 з роботи з 08 травня 2024 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України - у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, наказ про це не видав, чим припустився порушень передбачених положеннями трудового права соціальних гарантій позивачки, пов`язаних в тому числі й з її пенсійним забезпеченням та можливістю звернення до державної служби зайнятості.

За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку про внесення змін у мотивувальну частину оскаржуваного рішення.

Разом з тим, за наведених підстав апеляційний суд ураховує й те, що позивачка не позбавлена можливості обрати ефективний спосіб захисту порушеного права у зв`язку відсутністю самого наказу про її звільнення.

Окрім цього, під час перегляду справи апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Рішенням Конституційного Суду України від 04 вересня 2019 року № 6-р (II)/2019 у справі за конституційною скаргою особи щодо відповідності Конституції (конституційності) положень частини третьої статті 40 КЗпП визнано такими, що відповідають Конституції (є конституційними), положення частини третьої статті 40 КЗпП. Конституційний Суд України зазначив, що положеннями частини третьої статті 40 КЗпП закріплені гарантії захисту працівника від незаконного звільнення, що є спеціальними вимогами законодавства, які мають бути реалізовані роботодавцем для дотримання трудового законодавства. Однією з таких гарантій є, зокрема, сформульована у законодавстві заборона роботодавцю звільняти працівника, який працює за трудовим договором і на момент звільнення є тимчасово непрацездатним або перебуває у відпустці. Отже, нерозповсюдження такої вимоги на трудові правовідносини за контрактом є порушенням гарантій захисту працівників від незаконного звільнення та ставить їх у нерівні умови порівняно з працівниками інших категорій.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення ч.3 ст. 40 КЗпП є такими, що поширюються на усі трудові правовідносини.

Як установлено, ОСОБА_1 звільнено з роботи з 08 травня 2024 року.

Разом з тим, дані інформаційних довідок з електронної системи охорони здоров`я свідчать про те, що ОСОБА_5 перебувала на лікарняному з 07 травня 2024 року по 17 травня 2024 року(а.с. 62-64 т.1).

Визнаючи правильним рішення ЖБК «Нептун» про припинення зі ОСОБА_1 трудових відносин з 08 травня 2024 року, незважаючи на доведеність факту перебування позивачки на листку непрацездатності, районний суд виходив з того, що у роботодавця була відсутня інформація про перебування сторони спору на лікарняному з 07 травня 2024 року по 17 травня 2024 року.

Між тим, такі висновки районний суд зробив без урахування положень п. 2 розділу 2 Порядку видачі (формування) листків непрацездатності в Електронному реєстрі листків непрацездатності, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України 17 червня 2021 року № 1234, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 липня 2021 року за № 890/36512, відповідно до якого сформований листок непрацездатності надсилається страхувальникам, з якими застрахована особа перебуває у трудових відносинах (за основним місцем роботи та за сумісництвом) через кабінет страхувальника на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України.

За таких обставин, апеляційний суд визнає хибними висновки суду першої інстанції про відсутність у кооперативі інформації про перебування ОСОБА_1 на лікарняному та не спростовує факт розірвання з позивачкою трудових відносин 08 травня 2024 року, тобто в період її тимчасової непрацездатності.

Отже, враховуючи, що останнім днем перебування на лікарняному є 17 травня 2024 року, який припадає на п`ятницю, 18 та 19 травня 2024 року є вихідними днями, а тому датою звільнення позивачки з займаної посади є 20 травня 2024 року.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд доходить висновку про необхідність внесення зміни дати звільнення ОСОБА_1 з посади диспетчера ЖБК «Нептун» на підставі п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України з 08 травня 2024 року на 20 травня 2024 року.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 травня 2025 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, а також в частині дати звільнення ОСОБА_1 з посади диспетчера Житлово-будівельного кооперативу «Нептун» відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України - з 08 травня 2024 року на 20 травня 2024 року.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 листопада 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: