У Х В А Л А

Справа №465/6075/25

Номер провадження 2/348/1523/25

27 листопада 2025 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Гундяка Т.Д.,

секретар судового засідання Дмитрук С.І.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області суду від 19.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін і без проведення судового засідання.

04.11.2025 від представника відповідача надійшла заява, в якій він зазначає, що відповідач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 07.03.2022 і по теперішній час. З 27.10.2025 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 . На підтвердження вказаних обставин до заяви долучено копію військового квитка, виданого ОСОБА_1 , копію довідки від 30.10.2025, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_1 , про те, що з 27.10.2025 по теперішній час останній перебуває на військовій службі в цій частині, копію посвідчення учасника бойових дій, виданого 16.07.2018 ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, представник відповідача просив врахувати статус ОСОБА_1 як військовослужбовця та обставини воєнного стану, вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, та у разі необхідності просив зупинити провадження у справі.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області суду від 06.11.2025 справу вирішено провести у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено судовий розгляд.

Від представника позивача надійшло заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, в якому зазначає, що для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, в матеріалах цивільної справи мають бути докази не лише перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а й докази того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема, приймають участь у виконанні бойових завдань. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою від 30 жовтня 2025 року. Разом з тим, заявником не надано доказів того, що військова частина НОМЕР_1 , в якій проходить службу ОСОБА_1 , переведена на воєнний стан і бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії рф на території України. Вказана довідка підтверджує лише той факт, що відповідач перебуває на військовій службі, а тому вважає, що в даному випадку підстави, передбачені п. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України для зупинення провадження у даній справі відсутні.

Враховуючи вищевикладене, представник позивача просила заяву представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Представник відповідача 27.11.2025 подав клопотання про зупинення розгляду справи, у якому зазначив, щовідповідач ОСОБА_1 пред`явлений позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» не визнає. Звертає увагу суду, що стягнення кредитної заборгованості з військовослужбовців під час війни обмежене. Заборонено нараховувати штрафи та пеню за прострочення, а також примусово стягувати борг (ст. 6 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»). Вважає, що кредиторам заборонено стягувати прострочені борги, в тому числі з військовослужбовців, які проходять військову службу на території України.

Вказує, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Відповідно до долучених копій військового квитка ОСОБА_1 перебуває на військовій службі по мобілізації з 07.03.2022 року по теперішній у військовій частині НОМЕР_1 .

Враховуючи наведене, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду цивільної справи, взявши до уваги фактичні обставини перебування ОСОБА_1 на військовій службі, представник відповідача просив врахувати статус відповідача ОСОБА_1 , як військовослужбовця та обставини воєнного стану, і на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України зупинити провадження у справі №465/6075/25 за позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Враховуючи те, що представник позивача в запереченні на клопотання про зупинення провадження у справі розгляд справи просила проводити за відсутності представника ТОВ «ФК «ЄАПБ», представник відповідача просив зупинити провадження у справі, будь-яких інших заяв чи клопотань не надходило, суд, керуючись ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення клопотання представника відповідача та зупинення провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Випадки, коли суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, визначені у ч. 1 ст. 251 ЦПК України. Нормою п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України визначено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 № 2102-ІХ в Україні введено воєнний стан, який продовжений та є чинним дотепер.

Законом України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 754/947/22 ухвалою від 04 червня 2025 року передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, адже вважає, що задля розвитку судової практики необхідно відступити від висновку, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17, від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20, від 13 березня 2025 року у справі № 557/1226/23, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11 березня 2025 року у справі № 904/4027/22 та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року у справі № 852/2а-1/24 (провадження № А/990/24.

У цій справі колегія суддів здійснила аналіз таких нормативно-правових актів: Закон України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII (далі - Закон № 389-VIII), Закон України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-XII, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII, Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII та Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (далі - Указ).

Врахувавши взаємозв`язок норм права, колегія суддів дійшла висновку, що введення на території України воєнного стану для забезпечення відсічі та стримування агресії російської федерації, зокрема можливостями ЗСУ, передбачає, що настає особливий період, упродовж якого, зокрема здійснюється мобілізація.

У зв`язку з цим з оголошенням воєнного стану на всій території України ЗСУ починає функціонувати на всій території України в умовах особливого періоду, який передбачає переведення ЗСУ у повному складі на території усієї України на воєнний стан, зокрема організацію і штат воєнного часу.

Відповідно, будь-який військовослужбовець в Україні, мобілізований до ЗСУ, який здійснює військову службу у конкретній військовій частині під час воєнного стану, введеного Указом, є таким, що перебуває у штаті воєнного часу ЗСУ, які переведені на воєнний стан.

Військовослужбовець може перебувати у військовій частині ЗСУ, яка незадіяна до ведення воєнних (бойових) дій, але це не виключає його оперативного відрядження до іншої військової частини, яка задіяна у відповідних діях. У цьому й полягає одна зі складових функціонування ЗСУ в умовах особливого періоду. Це саме стосується, наприклад, військовослужбовців, які відряджені до військових адміністрацій.

Тому, з урахуванням процесуальних прав військовослужбовця, у п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України мова йде саме про переведення ЗСУ на воєнний стан. Ця норма процесуального права не містить виключень щодо ситуацій, коли здійснення конкретних завдань військовослужбовцем, який перебуває на військовій службі у військовій частині ЗСУ під час воєнного стану, об`єктивно не перешкоджають йому приймати участь у судових засіданнях. У цьому випадку, до внесення змін у процесуальне законодавство, використання військовослужбовцем свого права, залежить від його власної совісті. Це не позбавляє суд права оцінювати ці дії з точки зору добросовісності учасника процесу.

Колегія суддів також зазначила, що згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 389-VIII командир військової частини наділений повноваженнями видавати довідку за формою № 5, передбачену Інструкцією, про проходження військовослужбовцем військової служби у ЗСУ. А факт дії введеного Указом воєнного стану та пов`язаного з ним особливого періоду вказує на те, що у цей період ця довідка є достатнім, допустимим та належним доказом перебування цього військовослужбовця у складі ЗСУ, які переведені на воєнний стан. Водночас ця довідка за формою № 5 не може бути єдиним можливим відповідним доказом підтвердження факту перебування відповідного військовослужбовця у складі ЗСУ, переведених на воєнний стан.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.11.2025 у справі №754/947/22 сформовано єдину правозастосовчу практику щодо застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України у справах, в яких сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, перебуває у складі ЗСУ або інших утворених відповідно до закону військових формувань.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що під час застосування правил п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм права, визначених у п. 3 ч. 1 ст. 227 ГПК України та в п. 5 ч. 1 ст. 236 КАС України, судам потрібно виходити з такого:

1) з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан»;

2) упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі;

3) якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні.

На обґрунтування заяви про зупинення провадження представником відповідача до матеріалів справи долучено копії військового квитка ОСОБА_1 , який перебуває на військовій службі по мобілізації з 07.03.2022 по теперішній час, а також довідки №1687 від 30.10.2025, яка підтверджує, що відповідач перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_1 є призваним для несення військової служби для захисту державних інтересів України під час дії воєнного стану, про що свідчить довідка, видана солдату ОСОБА_1 , який перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 27.10.2025 і по теперішній час та копія військового квитка. Також 16.07.2018 відповідачу видано посвідчення учасника бойових дій.

Таким чином, судом встановлено перебування відповідача ОСОБА_1 на військовій службі у складі Збройних Сил України, тому клопотання представника відповідача слід задовольнити та провадження у справі зупинити.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, зокрема, встановлених пунктом 2 частини першої, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Суд також зауважує, що зупинення провадження у справі є тимчасовим заходом та у разі наявності доказів на підтвердження припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України, учасники справи не позбавлені права ініціювати питання про поновлення провадження у справі шляхом подання до суду відповідних клопотань.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 251, п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України,

постановив:

Провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором зупинити до припинення перебування відповідача в складі Збройних Сил України.

Після усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, зобов`язати відповідача ОСОБА_1 повідомити про це суд невідкладно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу про зупинення провадження у справі може бути подано апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали до Івано-Франківського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 27.11.2025.

Суддя Гундяк Т.Д.