Провадження 2-о/127/653/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І.Е., розглянувши матеріали заяви адвоката Зільберта Олега Євгенійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся адвокат Зільберт Олег Євгенійович, діючи в інтересах ОСОБА_1 , із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання малолітньої дитини із батьком.

Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, судом враховано, що дана заява має відповідати як загальним правилам щодо вимог до позовної заяви, встановлених ст.ст. 175, 177 ЦПК України, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст. 318 ЦПК України. На що також звернув увагу Верховний Суд України в Постанові Пленуму «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.98).

Під час вивчення матеріалів заяви судом встановлено їх невідповідність вимогам цивільно-процесуального законодавства України.

У порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України заява не містить ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), поштовий індекс, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету заінтересованих осіб.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 14 ЦПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.

Так, вищевказаною нормою закону встановлено вимогу зазначення у змісті процесуального документа відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету. У відповідності до положень ч. 8 ст. 14 ЦПК України лише особа, яка подає до суду відповідний процесуальний документ в електронній формі через електронний кабінет, звільняється від обов`язку зазначення відповідних відомостей.

Частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено перелік фактів, які можуть бути встановлені судом. Однак, цей перелік не є вичерпним, і відповідно до частини 2 цієї статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Однак, в порушення п. 1 ч. 1 ст. 318 ЦПК України, заявник, зазначаючи який саме факт він просить встановити суд, мету його встановлення не зазначив.

Суд звертає увагу заявника на те, що обґрунтування заяви і мета встановлення юридичного факту не є тотожними поняттями. Саме мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне за собою правові наслідки.

Отже, заявнику необхідно вказати в заяві не лише факт, який він просить встановити, але й мету встановлення такого факту.

Зважаючи на викладені у заяві обставини, суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на наступне.

Відповідно до пунктів 16, 17 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 (далі - Порядок), місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку.

У пункті 33 Порядку зазначено, що подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку.

Якщо ж метою встановлення факту є реєстрація місця проживання малолітньої дитини, що однозначно не вбачається із поданої заяви, то рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не є підставою для реєстрації місця проживання (перебування) дитини віком до 14 років без згоди одного із батьків у відповідності до вищевказаного Порядку. Таким рішенням суд не визначає місце проживання дитини, а лише встановлює факт. При цьому рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, може бути використано заявником виключно для досягнення мети, яка стала підставою для звернення до суду із такою заявою. Визначення ж місця проживання дитини вирішуються судом виключно в позовному провадженні або органом опіки та піклування. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Крім того, як вбачається із заяви, місцем проживання батьків дитини задекларовано/зареєстровано за однією адресою, а у відповідності до п. 18 Порядку у такому разі згода іншого з батьків або законних представників не надається.

Згідно із ч. 5 ст. 177 ЦПК України заявник зобов`язаний додати до заяви всі наявні у нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються вимоги, що в свою чергу кореспондується із положенням ч. 2 ст. 318 ЦПК України. При цьому, письмові докази подаються у спосіб та в порядку, визначеному ст.ст. 83, 95 ЦПК України. В разі неможливості надання таких доказів, заявник на виконання вимог п. 8 ч. 3 ст. 175 і ч. 2 ст. 318 ЦПК України повинен зазначити перелік доказів, які не можуть бути подані разом із заявою (за наявності).

Заявником не надано доказів звернення до матері дитини із проханням надати нотаріально посвідчену згоду на реєстрацію/декларування місця проживання доньки, доказів звернення до органу реєстрації з метою декларування/реєстрації місця проживання дитини, а також доказів відмови у проведення таких реєстраційних дій. При цьому суд зауважує, що відмова органу реєстрації у реєстрації/декларуванні місця проживання дитини може бути оскаржена до адміністративного суду.

Також суд зауважує, що заявник має право звернутись до суду із позовом про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди матері.

Крім того, у відповідності до ч. 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Саме залежно від мети встановлення юридичного факту визначається коло заінтересованих осіб.

Визначаючись із колом заінтересованих осіб, заявник має врахувати мету встановлення юридичного факту, яка як вбачається із заяви, не вказана.

При цьому суд зауважує, що коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб зумовлюється тим, що із установленням окремих обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників.

У свою чергу, заінтересовані особи вправі відповідно подавати докази на підтвердження обґрунтованості чи необґрунтованості заяви про встановлення факту, що розглядається судом, брати участь у дослідженні обставин справи, оскаржувати рішення і ухвали, вчиняти інші процесуальні дії, передбачені ст.ст. 43, 49 ЦПК України.

Закон встановлює обов`язкові вимоги до заяви (ст.ст. 175, 177, 318 ЦПК України). Зокрема, від якості заяви та юридично правильного її змісту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

Враховуючи вищезазначене, наявні підстави для залишення заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 185, ст.ст. 258-261, 318, 353-355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Зільберта Олега Євгенійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення, залишити без руху та надати заявнику п`ятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків, шляхом:

-зазначення у заяві:

-ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), поштових індексів, відомостей про наявність або відсутність електронних кабінетів у заінтересованих осіб;

-мети встановлення факту;

-надання суду:

-належно оформленої (із визначеними процесуальним законом відомостями (усуненням визначених даним судовим рішенням недоліків)) заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, та її копій у відповідній кількості екземплярів.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заява вважається неподаною та повертається заявнику зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя