ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м.Суми

Справа №591/1187/25

Номер провадження 22-ц/816/1419/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Рунова В. Ю.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2025 року в складі судді Клименко А.Я., постановлену в м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

04 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу визнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилається на те, що на титульному аркуші за змістом позовної заяви зазначається, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (як законний представник дитини з інвалідністю). Також за змістом позовної заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України у подружжя народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 від 29 жовтня 2014 року, виданим Зарічним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції. Також акцентовано увагу на те, що дитина ОСОБА_3 являється особою з інвалідністю, що підтверджується посвідченням, серії НОМЕР_2 від 04 жовтня 2022 року державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, виданим Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради. Також зазначає, що за змістом позову вказано, що саме позивач мешкає та утримує малолітню дитину з інвалідністю, що підтверджується копіями витягів з реєстру територіальної громади.

Підсумовуючи вищевикладене, приходить до висновку, що вирішуючи питання щодо відкриття провадження, місцевий суд повинен був керуватися п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, законні представники дітей з інвалідністю.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

За п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що в апеляційному порядку оскаржується ухвала про повернення позовної заяви позивачеві (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України), розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону ухвала суду не відповідає.

Із матеріалів справи вбачається, що 04 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 07 лютого 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав невідповідності вимогам статей 175, 177 ЦПК України.

Судом вказано, що позивачу необхідно сплатити 1211 грн 20 коп. судового збору.

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 ухвалою від 27 лютого 2025 року, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не усунуто зазначені в ухвалі від 07 лютого 2025 року недоліки.

Із такими висновками апеляційний суд не може погодитись, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви повинно бути додано документ на підтвердження сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно за закону.

Згідно ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Наведеним вимогам ст. 175 177 ЦПК України позовна заява ОСОБА_1 відповідала.

Так, у позовній заяві ОСОБА_1 зазначено, що вона звільнена від сплати судового збору з підстав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на підтвердження чого надала копію посвідчення, серії НОМЕР_2 від 04 жовтня 2022 року згідно якого її дитина ОСОБА_3 являється особою з інвалідністю.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок його сплати, підстави звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Пільги зі сплати судового збору визначені у статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 в силу припису пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору, як законний представник дитини з інвалідністю.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції залишено поза увагою, що в позовній заяві ОСОБА_1 зазначено підстави звільнення позивача від сплати судового збору, на підтвердження яких нею надано відповідний доказ, в зв`язку з чим місцевий суд передчасно та помилково залишив позовну заяву без руху з підстав несплати судового збору.

Відтак є достатні правові підстави вважати, що визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції вдався до надмірного формалізму, що позбавляє позивача права на захист та змушує вживати додаткових заходів з метою отримати належний правовий захист та відновлення свого порушеного права.

Виходячи із вищевикладеного, ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2025 року не можна вважати законною та обґрунтованою, висновки суду першої інстанції про визнання позову неподаним та його повернення є помилковими і не ґрунтуються на вимогах процесуального закону, відтак ухвала суду першої інстанції не може залишатися в силі і підлягає скасуванню.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена із порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 367-369, 374, 379, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Зарічного районного суду м. Суми.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

В. Ю. Рунов