Справа № 630/745/25
Провадження № 2/630/321/25
31 жовтня 2025 року м. Люботин
Люботинський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Малихіна О.О.,
за участю секретаря Нерубацької А.О.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача (дистанційно) ОСОБА_2 ,
третьої особи ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 630/745/25 (провадження № 2/630/321/25) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_3 , Харківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, з вимогами наступного змісту:
визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
зобов`язати Харківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначивши батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, та видати нове свідоцтво про народження, залишивши прізвище « ОСОБА_6 »;
встановити факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з лютого 2008 року по грудень 2024 року,
В обґрунтування поданого позову, з урахуванням внесених до нього уточнень в порядку усунення недоліків на підставі заяв від 16 липня 2025 року та від 09 вересня 2025 року, представник ОСОБА_2 вказав, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 познайомились у 2007 році, а з лютого 2008 року почали проживати разом в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживав ОСОБА_4 . В цьому ж будинку була зареєстрована з 2005 року і проживала мати ОСОБА_4 ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_1 і ОСОБА_4 народилась донька ОСОБА_7 , але реєстрація народження дитини була здійснена зі слів матері. Тому ОСОБА_4 не зазначений у свідоцтві про народження дитини в якості батька. Але ОСОБА_4 знав, що ОСОБА_7 його рідна донька та виховував її як батько. Починаючи з 2008 року ОСОБА_1 і ОСОБА_4 мали взаємні права і обов`язки, разом виховували дитину, мали спільний бюджет та спільно утримувати будинок, в якому проживали, та навіть ОСОБА_1 самостійно сплачувала витрати на утримання будинку, в якому проживала з ОСОБА_4 . Але ОСОБА_4 не може підтвердити факт свого батьківства та факт спільного проживання, оскільки він, будучи військовослужбовцем, зник безвісті 16 грудня 2024 року під час виконання бойового завдання. Тому ОСОБА_1 вимушена була звернутися до суду з позовом про визнання відповідача ОСОБА_4 батьком їх спільної дитини та внесення відповідних змін до актового запису про народження. Також представник ОСОБА_2 вказав, що встановлення факту проживання позивача ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період часу з лютого 2008 року по грудень 2024 року є необхідним для доведення батьківства відповідача по відношенню до їх спільної дитини.
Ухвалою від 18 липня 2025 року було відрито провадження в справі та її розгляд в порядку загального позовного провадження. Відповідачу був встановлений строк у п`ятнадцять днів з дня одержання копії ухвали на подання відзиву на позов, третім особам також був встановлений строк у п`ять днів з дня одержання копії ухвали на подання письмових пояснень щодо позову.
Копію ухвали про відкриття провадження в справі було направлено відповідачу ОСОБА_4 засобами поштового зв`язку за адресою місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Поштовий конверт на ім`я ОСОБА_4 повернуто без вручення з відміткою від 05 серпня 2025 року про відсутність особи за адресою місця проживання. Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідачу у належний спосіб були вручена вказана вище ухвала. Протягом встановленого судом строку відповідачем відзив не поданий.
Третьою особою ОСОБА_3 подані письмові пояснення, в яких вона вказала, що позовні вимоги, заявлені ОСОБА_1 , підтримує в повному обсязі та підтвердила, що позивач ОСОБА_1 народила доньку ОСОБА_5 саме від її сина ОСОБА_4 , і що ОСОБА_1 та її син ОСОБА_4 з лютого 2008 року проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу.
Третьою особою Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції письмові пояснення щодо позову не подані.
Ухвалою від 15 вересня 2025 року було закрите підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 висловила підтримку заявлених позовних вимог та просила їх задовольнити, пояснила, що в позовній заяві вказані усі необхідні обставини для розгляду справи.
Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні виступив з промовою на підтримку заявлених позовних вимог та пояснив, що сторони в справі ОСОБА_4 і ОСОБА_1 познайомилися у 2007 році та почали зустрічатися, а з лютого 2008 року вони почали спільно проживати в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де постійно проживав ОСОБА_4 , вони мали спільний побут та вели власне господарство. У сторін в серпні 2009 року народилась спільна дитина донька ОСОБА_7 , але під час реєстрації народження дитини у свідоцтві її батьком був вказаний чоловік на прізвище ОСОБА_6 , хоча батьком дитини був саме ОСОБА_4 . Тому у свідоцтві про народження дитини ім`я та по батькові чоловіка, вказаного в якості батька, співпадають з ім`ям та по батькові ОСОБА_4 . Також представник позивача наголосив на тому, що ОСОБА_4 і ОСОБА_1 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, починаючи з лютого 2008 року і до грудня 2024 року, коли ОСОБА_4 зник безвісті під час виконання обов`язків військовослужбовця. І встановлення факту спільного проживання ОСОБА_4 і ОСОБА_1 необхідне позивачу для доведення обґрунтованості вимоги про визнання батьківства відповідача по відношенню до її доньки.
В судове засідання відповідач ОСОБА_4 був викликаний у належний спосіб та завчасно. Але відповідач в судове засідання не з`явився, причини його неявки суду не повідомлені, відзив на позов ним не поданий. Суд, зі згоди позивача та її представника, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні та на підставі наявних в ній матеріалів.
Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала та просила їх задовольнити, пояснила, що викладені в позові обставини відповідають дійсності.
Третя особа - Харківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився та про причини своєї неявки не повідомив.
В судовому засіданні, вислухавши промови учасників цивільного процесу, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне.
Дитина ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , виданим 11 серпня 2009 року відділом РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області. У свідоцтві батьками дитини вказані ОСОБА_8 і ОСОБА_1 , яка є позивачем в даній справі.
Згідно зі ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Статтею 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
В той же час, як це передбачено статтею 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
У зв`язку з цим, з огляду на положення ст. 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», якою визначено, що набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи, і відповідно ОСОБА_4 не втрачає своїх майнових і немайнових прав до моменту визнання його у порядку, визначеному ЦПК України, безвісно відсутнім або до моменту оголошення його померлим.
З цього випливає, що за відсутності заяви ОСОБА_4 про визнання себе батьком дитини, його батьківство може бути визнано рішенням суду виключно на підставі позову про визнання батьківства.
Отже ОСОБА_1 , як матір дитини ОСОБА_5 , має право на звернення до суду з вимогою про визнання батьківства відповідача ОСОБА_4 , якого вона вважає батьком своєї дитини саме відповідача.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Так, з представленої позивачем копії свідоцтва про народження НОМЕР_3 , виданого 10 січня 1974 року в Палаці реєстрації новонароджених виконкому Харківської міської ради депутатів трудящих, вбачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 та його матір`ю є ОСОБА_9 .
07 жовтня 1976 року відділом ЗАГС Московського району м. Харкова ОСОБА_9 було видано свідоцтво про розірвання шлюбу. В подальшому, 22 січня 1978 року, ОСОБА_9 зареєструвала шлюб з чоловіком на ім`я ОСОБА_10 , після чого їй було присвоєне шлюбне прізвище ОСОБА_11 .
Отже третя особа в справі ОСОБА_3 є матір`ю відповідача ОСОБА_4 .
За даними Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_4 з 08 вересня 2010 року має постійне зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з відміткою в паспорті громадянина України НОМЕР_4 , виданого 19 березня 2002 року Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_3 , остання має зареєстроване місце проживання з 27 січня 2005 року за АДРЕСА_1 .
Згідно з актом, виданим ОСН № 30 м. Люботин від 17 березня 2025 року, позивач ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_5 разом фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 .
Допитана в судовому засідання в якості свідка третя особа ОСОБА_3 пояснила, що володіє житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , де вона проживала зі своїм сином ОСОБА_4 . Також свідок ОСОБА_3 підтвердила, що її син ОСОБА_4 почав зустрічатися з ОСОБА_1 , і що вони з 2007 року почали разом проживати в її будинку як сім`я, але бех реєстрації шлюбу. На той час вона, ОСОБА_3 , вже перебувала на пенсії, а ОСОБА_4 і ОСОБА_1 працювали і забезпечувати потреби сім`ї. Згодом у них народилась спільна дитина донька ОСОБА_7 , яку усі разом забирали з пологового будинку в м. Валки, і онука від народження проживає в її будинку зі своїми батьками. Але коли потрібно було зареєструвати народження дитини, її син ОСОБА_4 не зміг подати заяву спільно з ОСОБА_1 про визнання себе батьком, бо виявилось, що він загубив паспорт. Тому ОСОБА_1 зареєструвала свою доньку самостійно, та її прізвище вказали в якості прізвища батька дитини.
Крім того, за ініціативою представника позивача в судовому засіданні були допитані в якості свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 .
Так, свідок ОСОБА_12 пояснила, що ОСОБА_3 є її рідною матір`ю, а ОСОБА_4 - її рідний брат. Свідок підтвердила, що вона з матір`ю і братом проживали в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , і що її брат ОСОБА_4 привів в будинок жінку на ім`я ОСОБА_15 , і він почав проживати з нею однією сім`єю. Невдовзі у ОСОБА_4 і ОСОБА_1 народилась донька ОСОБА_7 . Але записати ОСОБА_4 в свідоцтві про народження дитини батьком не змогли, бо у нього виникла проблема з паспортом. Також свідок ОСОБА_12 підтвердила, що усі роки, які минули від моменту появи ОСОБА_1 в будинку матері, її брат ОСОБА_4 і ОСОБА_1 проживали як чоловік і жінка.
Свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що був знайомий з ОСОБА_4 з 2004 року і часто приїжджав до нього в гості. Також свідок підтвердив, що був обізнаний про те, що ОСОБА_4 приблизно у 2007 році почав зустрічатися з жінкою на ім`я ОСОБА_16 та невдовзі розпочав проживати з нею однією сім`єю у своєму будинку, і що потім у ОСОБА_4 народилась донька ОСОБА_7 . Він, ОСОБА_13 , часто зустрічався з ОСОБА_4 , і вони дружили і відпочивали сім`ями, навіть кілька разів вирушали своїми сім`ями на тривалий відпочинок з палатками на береги річок ОСОБА_17 і Мурафа.
Свідок ОСОБА_14 пояснила, що познайомилася з ОСОБА_4 і ОСОБА_1 у 2022 році, коли вони запросили до себе працювати швачкою для пошиття одягу для військових. Вона згодилась і від тоді працювала в будинку у ОСОБА_4 і ОСОБА_1 . За час роботи вона, ОСОБА_14 , переконалася що ОСОБА_4 і ОСОБА_1 живуть однією сім`єю, як чоловік та жінка, вони мали спільний побут, разом готували їжу та піклуватися про свою доньку ОСОБА_7 . Також ОСОБА_14 підтвердила, що в її присутності неповнолітня ОСОБА_7 називала ОСОБА_4 батьком, а він її донькою. За час роботи вона потоваришувала з ОСОБА_4 і ОСОБА_1 , а тому часто приходила до них в гості.
Позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви були додані фотознімки, на яких зображено як ОСОБА_1 , так і третю особу ОСОБА_3 в різні періоди часу та в різній обстановці, спільно з дітьми або чоловіком середніх років. Свідкам ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 були надані для огляду фотознімки, представлені позивачем ОСОБА_1 , на яких вони впізнали ОСОБА_4 та його доньку ОСОБА_18 та його матір ОСОБА_3 . Окрема свідок ОСОБА_13 вказав на фотознімок, на якому зображені в літній період на фоні лісу ОСОБА_4 та його донька ОСОБА_7 , і пояснив, що цей фотознімок був зроблений саме під час спільного і тривалого відпочинку в палатках, куди вони виїжджали двома сім`ями.
Крім того, за ініціативою суду в судовому засіданні була допитана в якості свідка неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка пояснила, що від самого свого народження проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та підтвердила, що її бабусею є ОСОБА_3 , а її батьком є саме ОСОБА_4 , і що зі своїм батьком і матір`ю вона часто їздила на відпочинок з палатками на річки ОСОБА_17 і Мурафа, а також те, що її батько багато років займався вдома швейною справою і вона йому в цьому допомагала.
Судом також були надані для неповнолітній ОСОБА_5 фотознімки, представлені позивачем ОСОБА_1 , і свідок вказала на цих знімках на чоловіка, який є її батьком і якого звати ОСОБА_4 .
Оцінюючи досліджені докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем були подані належні, допустимі та достатні докази, які в сукупності підтверджують наявність кровного споріднення між дитиною ОСОБА_5 та ОСОБА_4 як її батьком, про якого запис у свідоцтві про народження був зроблений зі слів матері.
Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
На підставі викладеного, суд задовольняє позов в частині визнання батьківства ОСОБА_4 по відношенню до неповнолітньої доньки ОСОБА_5 .
Що ж вимоги позивача ОСОБА_1 про встановлення факту проживання з ОСОБА_4 однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в період часу з лютого 2008 року по грудень 2024 року, суд зазначає наступне.
Так, вирішуючи питання про прийняття позову до розгляду, суд ухвалою від 23 червня 2025 року залишав позовну заяву без руху, вказавши позивачу на те, що вона, прагнучи встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 як жінка та чоловік, не вказує мету, за для якої вона просить такий факт встановити. Від так зі змісту позову було не зрозумілим, чого саме прагне позивач, оскільки нею не визначені конкретні способи захисту особистих чи майнових прав та інтересів, виникнення чи зміна яких залежить він встановлення факту, що має юридичне значення. Позивачу було вказано, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу нерозривно пов`язана з необхідністю вирішення цивільного спору, пов`язаного із захистом заявником свої прав, інтересів та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно, поділу спільного сумісного майна подружжя, права на утримання дитини у виді аліментів тощо. Від так позивачу було запропоновано вказати мету, для якої вона просить встановити факт спільного проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу.
Представником позивача ОСОБА_2 була подана позовна заява в уточненій редакції, в якій він вказав, що встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в період часу з лютого 2008 року по грудень 2024 року необхідно позивачу виключно для визнання батьківства ОСОБА_4 .
Велика Палата Верховного Суду також зазначає, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справі позовного провадження про поділ майна подружжя є помилковими, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи.
Отже, з огляду на викладене, вирішення вимоги про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є передумовою для задоволення чи відмови в задоволенні вимоги позивача про визнання батьківства відповідача.
Представник позивача стверджував в позові, що проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім`єю в період з лютого 2008 року по грудень 2024 року підтверджується, серед іншого, й численним квитанціями про сплату комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 . Але такі докази суд відхиляє з тих підстав, що, по-перше, представлені платіжні інструкції про оплату комунальних послуг лише частково охоплюють період 2023-2024 років, а по-друге, оплата комунальних послуг за період 2023-2024 років жодним чином не підтверджує батьківство відповідача по відношенню до дитини, яка народилась в серпні 2009 року.
Разом з тим, показання свідків, які допитані під час розгляду справи, містять інформацію про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 тривалий час, щонайменше з 2008 року по грудень 2024 року, проживали однією сім`єю. Але представником позивача і позивачем не обґрунтовано належним чином те, як саме факт проживання сторін однією сім`єю після народження дитини, тобто після серпня 2009 року і до грудня 2024 року, пов`язаний з вимогою про визнання батьківства відповідача ОСОБА_4 .
Таким чином, суд виснує, що вимога позивача про встановлення юридичного факту не є вимогою, яка забезпечує ефективний захист права на визнання батьківства відповідача про відношенню до неповнолітньої дитини. В контексті даної справи підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю є лише одним із способів підтвердження відомостей про походження дитини від певної особи.
На підставі викладеного суд задовольняє позов частково та визнає відповідача ОСОБА_4 батьком дитини ОСОБА_5 .
Керуючись ст.ст. 128, 134, 135 СК України, ст.ст. 10-13, 76-81, 141, 263, 265, 280, 282 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Зобов`язати Харківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни в актовий запис № 162 від 11 серпня 2009 року та зазначити батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та видати нове свідоцтво про народження, залишивши прізвище дитини ОСОБА_5 без змін.
В іншій частині позовних вимог в задоволенні відмовити.
Рішення може бути оскаржене позивачем та третьою особою до Харківського апеляційного суду в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

На заочне рішення відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення до Люботинського міського суду Харківської області може бути подана письмова заява про його перегляд. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний № НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , фактична адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Третя особа - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний № НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Третя особа - Харківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, код 41404009, адреса місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Культури, 2-Б.

Суддя О. О. Малихін

Повний текст рішення

складено 14 листопада 2025 року