Справа №487/8492/25
Провадження №2-о/487/252/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2025 Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Афоніна С.М..,розглянувши матеріали заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла заява адвоката Гриненко Т.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, в порядку окремого провадження.

Вивчивши матеріали заяви, суд приходить до наступних висновків.

Як передбачено частиною 4 статті 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п. 3 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 8.07.2011 р., за подання фізичною особою позовної заяви про розірвання шлюбу стягується судовий збір у розмірі 0,4 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання заяви в порядку окремого провадження сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2024 році з 01 січня встановлений у розмірі 3028 гривень.

Отже, судовий збір за подання до суду фізичною особою заяви про розірвання шлюбу становить 605,60 грн.

При пред`явленні заяви представником заявника до суду надано квитанція про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн., проте судовий збір сплаченого за позовом ОСОБА_1 в Центральний районний суд м. Миколаєва.

Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

За змістом ч. 3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Під час вивчення матеріалів заяви встановлено, що вона не відповідає вимогам до такої заяви, що встановлені ст. 109 Сімейного кодексу України.

Так, відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Так, спільна заява про розірвання шлюбу подається до суду разом з письмовим договором про те, з ким будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їх життя братимуть заявники, з зазначенням умов здійснення права на особисте виховання дітей, а також договір між подружжям про розмір аліментів на дитину, який має бути нотаріально посвідчений. Тобто, ці договори, повинні бути подані до суду одночасно з спільною заявою про розірвання шлюбу.

Проте, вказана заява подана не подружжям, а лише заявником ОСОБА_1 , яким не додано договорів, відповідно до вимог ст. 109 Сімейного кодексу України, що унеможливлює розгляд спільної заяви про розірвання шлюбу судом в порядку ст. 294 ЦПК України та ст. 109 Сімейного кодексу України.

Згідно зі ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення її без руху. Якщо заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявникові.

При таких обставинах, оскільки заявник звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів в порядку окремого провадження із заявою про розірвання шлюбу, тоді як зміст заяви та доданих до неї документів не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України розділу ІV «Окреме провадження» та Сімейного кодексу України, суд вважає, що заява повинна залишитись без руху для усунення недоліків, та заявнику необхідно привести свої вимоги у відповідності до вимог розділу IV Окреме провадження ЦПК України та Сімейного кодексу України та усунути інші недоліки зазначені у мотивувальній частині ухвали.

Якщо такі договори подружжя не укладали, то питання про розірвання шлюбу вирішується судом в порядку позовного провадження, шляхом звернення до суду з відповідним позовом одного із подружжя.

Керуючись ст.ст. 185, 293, 294, 315 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя - залишити без руху.

Надати заявнику строк 10 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме: надати суду уточнену заяву, оформлену у відповідності до вимог розділу IV Окреме провадження ЦПК України та Сімейного кодексу України.

Роз`яснити заявнику, що в разі якщо у вказаний строк недоліки заяви не будуть усунуті, заява вважається неподаною і повертається заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя С.М. Афоніна