Справа № 278/3352/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О. М., розглянувши розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із позовною заявою, якою просила стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви, до досягнення дитиною трирічного віку.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем 20.06.2015 року було укладено шлюб. Від шлюбу у них є донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент звернення із позовною заявою, позивач зазначає, що перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує відповідну допомогу у розмірі 860 гривень. Після розірвання фактичних стосунків відповідач добровільно коштів на її утримання не дає, а можливості працювати та одночасно доглядати за дитиною у неї немає, у зв`язку з чим вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 22.09.2025 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.22).

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач заперечує існування будь-яких підстав для звернення позивача зі вказаним позовом, оскільки відповідач є військовослужбовцем та не проживає з сім`єю з незалежних від нього умов, стабільно матеріально дбає про родину шляхом переказу коштів на утримання дитини та дружини; зменшення щомісячного забезпечення зі сторони відповідача обґрунтоване виведенням його із зони бойових дій та переведення до тилового підрозділу, відповідно до чого було зменшене його грошове забезпечення, а також наявна необхідність проведення профілактичного лікування для відновлення здоров`я. Також, відповідач утримує та матеріально допомагає своїм батькам. У зв`язку з вище викладеним, а також тим, що позивач звернулась до суду із стягненням аліментів на утримання дитини, просить задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з нього на утримання дружини аліменти у твердій грошовій сумі, а саме: у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 3028 грн з 04.07.2025 року до 12.08.2025 року (а.с. 29-31).

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ході судового розгляду встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20.06.2015 року (а.с.3).

Від шлюбу у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Витягами з реєстру територіальної громади підтверджується проживання дитини разом із матір`ю (а.с.13-14).

Матеріалами справи підтверджується, факт перебування позивачки у декретній відпустці по догляду за дитиною, та отримання нею грошової допомоги у сумі 860,00 грн щомісячно (а.с. 15-16).

Долученими документами до відзиву на позовну заяву підтверджується, що ОСОБА_2 є солдатом та перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 із 24.10.2022 року і по теперішній час (а.с. 32); має проблеми зі здоров`ям (а.с. 33-34), зокрема, і отримані під час виконання військового обов`язку, що не виключає факт необхідності лікування.

Водночас, відповідачем долучені копії квитанцій, з яких вбачається, що ним щомісяця здійснювались перерахунки грошових коштів (зворот а.с. 34 - зворот а.с. 35), однак з них суд не вбачає за можливе достовірно встановити кому саме та з якою метою були надіслані вказані кошти.

Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи працює вона, а також незалежно від її матеріального становища - за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що малолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 , яка наразі перебуває у декретній відпустці.

Відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою, військовослужбовцем, тому відповідач має обов`язок не лише утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а й обов`язок щодо утримання матері дитини до досягнення останньою трьох років.

Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідачем не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дружину.

Крім того, позовні вимоги позивачем частково визнаються.

Водночас, рішенням Житомирського районного суду від 11.11.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів було задоволено частково; ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 04.07.2025 року, і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Таким чином, враховуючи те, що позивач на даний час не має можливості працювати, а також те, що відповідач є працездатною людиною, належні і допустимі докази щодо відсутності можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дружини відповідачем в матеріалах справи відсутні, суд дійшов висновку про стягнення аліментів на користь дружини у розмірі 1/10 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною трирічного віку.

Суд вважає, що визначений судом розмір аліментів відповідає вимогам закону, розумності і справедливості.

У разі зміни матеріального становища відповідача та неможливості сплати останнім аліментів у встановленому судом розмірі, останній не позбавлений можливості звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів за наявності таких підстав.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 5 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, №23, ЄСПЛ, від 18 липня 2007 року).

Аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви частина 1 статті 79 СК України.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141-142 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 75, 84, 91 СК України, ст. ст 4, 12, 81, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 280, 284, 354,430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини задовольнити частково.

Стягувати зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/10 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04.07.2025 та до досягнення дитиною - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя О. М. Дубовік