Справа № 186/354/25
Провадження номер № 2/0186/487/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року м. Шахтарське

Шахтарський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демиденка С.М.

при секретарі - Фадєєвій Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білокуракинської селищної військової адміністрації Сватівського району Луганської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Шахтарського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Білокуракинської селищної військової адміністрації Сватівського району Луганської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що вона є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , яке видане 20.01.1984 року Білокуракинським відділом РАЦС Ворошиловградської області.

01.10.2005 року вона уклала шлюб із ОСОБА_3 , при цьому змінила прізвище на ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Білокуракинського районного управління юстиції Луганської області 01.10.2005 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 .

Після його смерті залишилась спадщина кошти на рахунках у Акціонерному товаристві «Державний Ощадний банк України».

Її батько помер у смт. Білокуракине Сватівського району Луганської, яке з травня 2022 року є тимчасово окупованою територією. Вона отримала свідоцтво про смерть батька на тимчасово окупованій території та не могла отримати свідоцтво про смерть батька в органах державної реєстрація смерті на підконтрольній території України. Тому вимушена була звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у с. Шовкунівка Білокуракинського району Луганської області та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Білокуракине Сватівського району Луганської області.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.2024 року у справі № 201/4681/24, встановлений факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Шовкунівка Білокуракинського району Луганської області, громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Білокуракине Сватівського району Луганської області внаслідок ракової інтоксикації, злоякісного новоутворення прямої кишки. Законної сили зазначене рішення набуло 24.05.2024 року.

14.01.2025 року позивач звернулась до Другої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

14 січня 2025 року нотаріусом ухвалена постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії з тієї підстави, що нею пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Також зазначає, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є збройна агресія та введення воєнного стану у відповідності до Указу Президента № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та воєнними діями, що відбуваються на території України, а також на те, що вона вважала, що згідно до п. 3 постанови КМУ № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 року, на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється.

Крім того, порушення строку для прийняття спадщини стало наслідком того, що їй був необхідний час для отримання свідоцтва про смерть батька в органах державної реєстрація смерті на підконтрольній території України.

Своєчасно звернутися до нотаріальної контори їй також завадило захворювання на гостру вірусну інфекцію.

Вважає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити їй додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи вищевикладене, просить суд визначити їй додатковий строк в три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Лавринович Оксана Володимирівна не з`явились, адвокат Лавринович О.В. надала заяв про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача Білокуракинської селищної військової адміністрації Сватівського району Луганської області Антоненко В.В. позовні вимоги не визнав та надав відзив на позовну заяву в якому прохав суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за необґрунтованістю та безпідставністю. В обґрунтування відзиву зазначив, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 20.01.1990 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та знятий з реєстрації місця проживання 02.05.2024 року у зв`язку зі смертю. На день його смерті разом із ним за вказаною адресою була зареєстрована ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України вважається належним спадкоємцем першої черги спадкування, яка прийняла спадщину, як постійно проживаюча разом із спадкодавцем (померлим чоловіком) на час відкриття спадщини.

Вважає, що позивач не зможе одноособово реалізувати та вирішити свої спадкові права у нотаріуса без іншого спадкоємця, якого буде визначено та введено ним до кола спадкоємців за місцем заведення спадкової справи лише тільки після отримання за його запитом відповідної довідки про проживання (зареєстрованих) осіб із померлим на день смерті. Оскільки станом на теперішній час, як вбачається із поданих до суду документів, така довідка чи інформація про померлого відсутня.

Тому, з урахуванням вказаного, визначення в якості відповідача по даній справі тимчасового державного органу влади в особі Білокуракинської селищної військової адміністрації Сватівського району Луганської області, який не є органом місцевого самоврядування, немає жодного відношення до спадщини у вигляді коштів на рахунках в акціонерному товаристві «Державний Ощадний банк України» та жодним чином не впливає на права позивачки як спадкоємиці першої черги спадкування, є помилковим та безпідставним.

Також зазначає, що відповідачем по даній справі повинні бути виключно та безпосередньо саме спадкоємці, які напевно відомі позивачці, але можливо з певних об`єктивних причин, у тому числі через тимчасову окупацію території, не можуть наразі реалізувати свої спадкові права (будь-то заява про прийняття чи про відмову у прийнятті спадщини, чи про відмову у прийнятті спадщини на користь іншого спадкоємця), проте чиї права та інтереси під час вирішення даної справи можуть бути порушені. Тому такі спадкоємці повинні бути учасниками та обізнаними з питань, пов`язаних із спадкуванням, а ніяк не тимчасовий орган державної влади, який за організаційно-правовою формою навіть не є органом місцевого самоврядування.

Крім того, вважає необґрунтованими поважність причини пропуску позивачкою встановленого законом шестимісячного строку. Оскільки, батько позивачки помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а 24.04.2024 року (через місяць) будучи обізнаною та маючи на руках документи для звернення до суду, за її заявою було ухвалено рішення суду, яким встановлено факт смерті батька на тимчасово окупованій території й ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстровано у встановленому порядку його смерть та отримано нею відповідне свідоцтво про смерть.

Посилання у своїй заяві та визначення в якості також однієї із поважних причин пропуску строку те, що своєчасно звернутися до нотаріальної контори їй завадило захворювання на гостру вірусну інфекцію, не лише не є безпосередньо причиною, пов`язаною із об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, але і з урахуванням доданих нею до позову в якості доказів копіями медичних висновків від 10.09.2024 року, 13.09.2024 року, 16.09.2024 року, карточки огляду лікаря та виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 9928/8, що так, дійсно доводять про перенесене у вказаний період по 01.10.2024 року включно захворювання, проте свідчать та підтверджують можливість позивачки у інший значний (з 02.05.2024 року) та достатній (по 10.09.2024 року) на вчинення відповідних дій проміжок часу (протягом 4-х місяців) звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Ніщо із урахуванням наданих пояснень та наявних доказів не заважало та не могло об`єктивно перешкоджати позивачці подати заяву про прийняття спадщини впродовж такого строку до будь-якого нотаріуса як особисто, так і засобами поштового зв`язку (лише з різницею вже потім при реалізації спадкових прав у нотаріуса посвідчити таку заяву нотаріально).

У судове засідання 17.11.2025 року представник Білокуракинської селищної військової адміністрації Сватівського району Луганської області не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав та прохав у їх задоволенні відмовити врахувавши доводи викладені у відзиві на позовну заяву.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Як встановлено судом, відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , яке видане 20.01.1984 року Білокуракинським відділом РАЦС Луганської області, ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 , її батьками зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , яке видане 01.10.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білокуракинського рую Луганської області, ОСОБА_6 01.10.2005 року уклала шлюб з ОСОБА_3 , та змінила прізвище на ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер у смт. Білокуракине, Сватівського району, Луганської області.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 24.04.2024 року було задоволено заяву ОСОБА_1 (заінтересована особа Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території та встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Шовкунівка Білокуракинського району Луганської області, громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Білокуракине Сватівського району Луганської області внаслідок ракової інтоксикації, злоякісного новоутворення прямої кишки. Рішення набрало законної сили 27.05.2024 року.

На підставі вищезазначеного рішення відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новокадацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді коштів на рахунках у Акціонерному товаристві «Державний Ощадний банк України».

14.01.2025 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Другої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Постановою державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори В.Г. Матвієнко від 14.01.2025 року позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у виді свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_2 у зв`язку з пропуском нею строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Згідно довідки від 25.03.2022 року №1204-, яка видана посадовою особою структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі№ 523/9076/16-ц та відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України мають враховуватися судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України).

За загальним правилом відповідачами у справі за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, оскільки саме на ці органи згідно зі статтею 1277 ЦК України покладено обов`язок подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, а спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно за його місцезнаходженням (частини перша, третя статті 1277 ЦК України).

Як вбачається з наявної в матеріалах справи постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 14.01.2025 року спадкова справа після смерті ОСОБА_2 була відкрита на підставі заяви позивачки ОСОБА_1 .

За наведених умов неприйняття спадщини жодним із спадкоємців, належним відповідачем у справі має бути відповідна територіальна громада в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини, тобто Білокуракинська селищна рада Сватівського району Луганської області, на території якої відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_2 , яка відповідно до вимог частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є органом місцевого самоврядування, та здійснює функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

За приписам статті 21 наведеного вище Закон у обмеження прав територіальних громад на місцеве самоврядування згідно з Конституцією та законами України може бути застосоване лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон України «Про правовий режим воєнного стану».

Зокрема, відповідно до частини другої статті 8 цього Закону у місцевостях, де ведуться бойові дії, запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану покладається безпосередньо на військове командування та військові адміністрації (у разі їх утворення), частиною другою статті 10 Закону передбачено, що у разі утворення військової адміністрації населеного пункту (населених пунктів) Верховна Рада України за поданням Президента України може прийняти рішення про те, що у період дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування:1) начальник військової адміністрації: крім повноважень, віднесених до його компетенції цим Законом, здійснює повноваження сільської, селищної, міської ради, її виконавчого комітету, сільського, селищного, міського голови; може затвердити тимчасову структуру виконавчих органів сільської, селищної, міської ради (для працівників, посади яких не включені до тимчасових штатних розписів, оголошується простій або здійснюється їх переведення на рівнозначну чи нижчу посаду); 2) апарат сільської, селищної, міської ради та її виконавчого комітету, інші виконавчі органи (з урахуванням абзацу третього пункту 1 цієї частини), комунальні підприємства, установи та організації відповідної територіальної громади підпорядковуються начальнику відповідної військової адміністрації.

Перелік повноважень військових адміністрацій населених пунктів на відповідній території наведено у частині другій статті 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», частина яких у мирний час віднесена до повноважень органів місцевого самоврядування, однак обов`язок подавати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою і отримувати у власність майно до цих повноважень не віднесено.

Згідно з пунктом 5 частини сьомої статті 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» начальник військової адміністрації представляє відповідну військову адміністрацію та територіальну громаду у відносинах із державними органами, органами місцевого самоврядування, громадськими об`єднаннями, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності, громадянами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що військові адміністрації населених пунктів, як тимчасові державні органи управління, не є належними відповідачами в такій категорії справ, оскільки до їх компетенції законом не віднесено порушення питання щодо визнання спадщини відумерлою та отримання у власність цієї спадщини. Жодних рішень про припинення, реорганізацію або ліквідацію Білокуракинської селищної ради Сватівського району Луганської області та її виконавчих органів ухвалено не було.

Отже, Білокуракинська селищна військова адміністрація Сватівського району Луганської області є неналежним відповідачем у справі за позовом ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що є підставою для відмови у задоволенні заявлених до неї позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 258, 263, 264-265 ЦПК України, - суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Білокуракинської селищної військової адміністрації Сватівського району Луганської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відмовити.

Судові витрати по справі залишити за позивачкою ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Білокуракинська селищна військова адміністрація Сватівського району Луганської області, місце знаходження: Луганська область, Сватівський район, смт. Білокуракине, вулиця Шевченка, будинок №6, .

Суддя: С.М. Демиденко.