УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3522/25

13 листопада 2025 року

Костопільський районний суд Рівненської області

в складі судді Снітчук Р.М.

за участі секретаря Зберун К.Ф.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Костопіль у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підготовче засідання у справі призначено на 13 листопада 2025 року 12 год. 00 хв.

У підготовче засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, подала письмову заяву про залишення її позову без розгляду. Просила повернути сплачений нею судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп. та відмовити у стягненні з неї на користь відповідача понесених останнім витрат на правничу допомогу у розмірі 13000 грн. При цьому просила врахувати, що є пенсіонером, розмір її пенсії складє 4388 грн. 54 коп. на місяць, пребуває у скрутному матеріальному становищі, часто хворіє, є одинокою та стягнення з неї компенсації витрат, понесених відповідачем поставить її у більш тяжке матеріальне становище. Крім того, подання заяви про залишення позову без розгляду - її право, і це не вказує на необгрутнтованість її дій.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином.

Представник відповідача адвокат Артерчук Л.В. у підготовче засідання не з`явилася, подала заяву про компенсацію позивачем здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи. Просила стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 у рахунок відшкодування судових витрат на правничу допомогу 13000 грн. 00 коп.

Вказана заява мотивована тим, що дії позивача при зверненні із вказаним позовом до суду були необґрунтованими, належність доказів та достовірність наведених у позові обставин не перевірено. Представником відповідача та нотаріусом неодноразово роз`яснювалися перспективи такого звернення до суду. Звернувшись із заявою про залишення позову без розгляду, позивач фактично визнала необгрунтованість своїх дій. У підтвердження понесених відповідачем витрат надала розрахунок суми гонорару та квитанцію до прибуткового касового ордера № 39 від 16.09.2025.

Надаючи оцінку заяві позивача про залишення позову без розгляду та заяві представника відповідача про компенсацію витрат відповідача, пов`язаних з розглядом справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Враховуючи подання позивачем до початку розгляду судом справи по суті заяви про залишення позову без розгляду, суд дійшов висновку, що зазначений позов слід залишити без розгляду.

Згідно до ч. 3 ст. 257 ЦПК України в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі залишення позовної заяви без розгляду сплачена сума судового збору позивачу не повертається, якщо така заява залишена без розгляду за його заявою (клопотанням).

Враховуючи те, що позов підлягає залишенню без розгляду за заявою (клопотанням) позивача, то сплачений нею судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп. поверненню не підлягає.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.8, ч. 9 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до ч. 5, ч. 6 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Так, з системного тлумачення положень ч. 5, ч. 6 ст. 142, ч. 9 ст. 141 ЦПК України вбачається, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Цивільно-процесуальний закон не розкриває змісту та ознак необґрунтованості дій позивача, натомість визначає, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.01.2021 у справі №521/3011/18.

Так, у поданій заяві представник відповідача про компенсацію витрат на правову допомогу посилається на норми ЦПК України, але при цьому не вказує, які дії позивача у вказаній справі були необґрунтованими в ході розгляду справи та в чому вони полягали, що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи у зв`язку із залишенням позову без розгляду.

При цьому представник відповідача зазначає, що за надання професійної правової допомоги, що включає в себе вивчення та правовий аналіз поданих клієнтом документів у справі, збирання доказів, підготовка заяв по суті, процесуальних заяв та клопотань, представництво інтересів у суді відповідачем оплачено адвокату Артерчук Л.В. гонорар у сумі 13000 грн.

Разом з тим, поняття "необґрунтованість дій позивача" не є тотожним таким поняттям як "зловживання правом", "неправомірність дій" або ж "встановлення того, що спір виник внаслідок необґрунтованих дій позивача" (така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 01.12.2022 у справі 922/2017/17).

Окрім того, поняття "необґрунтовані дії позивача" не є тотожним поняттю "необґрунтований позов", адже законодавець свідомо визначив як підставу для компенсації саме дії позивача, які є необґрунтованими, а не заяву по суті спору позов. Тобто предметом дослідження в даному випадку не може бути надання оцінки обґрунтованості позовних вимог, яка здійснюється судом при прийнятті рішення по суті спору.

Обов`язком сторін у цивільному процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується тощо. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, від 09.07.2019 у справі №922/592/17, від 24.03.2021 у справі №922/2157/20, від 21.01.2020 у справі №922/3422/18, від 26.04.2021 у справі №910/12099/17, від 19.04.2021 у справі №924/804/20, від 25.04.2024 у справі № 903/1079/23.

Реалізація позивачем права на звернення до суду із позовом у будь-якому випадку зачіпає та має вплив на права та інтереси особи, визначеної ним відповідачем. Отримавши звернений до себе позов, відповідач цілком логічно з метою ефективного захисту своїх прав змушений звертатися за професійною правничою допомогою адвоката, яка є оплачуваною працею, і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Наявність порушених, не визнаних або оспорених прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, та визначення осіб, якими такі права були порушені, встановлюється судом за наслідками розгляду справи по суті на підставі наданих сторонами доказів.

Разом із тим суд зазначає, що розгляд даної справи, станом на час подання заяви позивача про залишення позовної заяви без розгляду, відбувався на стадії підготовчого судового засідання, у зв`язку із чим суд не заслуховував пояснення сторін, не досліджував доказів, та не давав їм оцінку, що унеможливлює дійти висновку судом щодо обґрунтованості чи необґрунтованості позову.

А тому, подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду без викладення мотивів вчинення даної процесуальної дії, не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

За вказаних обставин та враховуючи те, що відповідачем не доведено, а судом не встановлено, які саме необґрунтовані дії позивача були нею здійснені у ході розгляду справи та в чому вони виражені, що є єдиною підставою для компенсації витрат відповідача у справі за рахунок позивача у разі залишення позову без розгляду, а звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також її дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання нею своїми процесуальними правами і не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Артерчук Л.В. про стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. 13, п. 5 ч. 1 ст. 257, 260, 133, 141, 142 ЦПК України, п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір",

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від спадкування - залишити без розгляду.

У поверненні судового збору позивачу відмовити.

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Артерчук Лілії Володимирівни про стягнення з позивача компенсації здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необгрунтованих дій позивача - відмовити.

Роз`яснити сторонам, що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє позивача права повторно звернутися до суду з позовом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду

Повний текст ухвали складено 13 листопада 2025 року.

Суддя: Снітчук Р.М.