_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3019/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

за участю секретаря судового засідання Тіщенка О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський», Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Цифрал Одеса Південь», Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська Обласна Енергопостачальна Компанія», Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси», Акціонерне товариство «Одесагаз», Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про встановлення порядку користування житловим приміщенням та поділ особового рахунку, суд-

ВСТАНОВИВ:

22.04.2025 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський», Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Цифрал Одеса Південь», Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська Обласна Енергопостачальна Компанія», Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси», Акціонерне товариство «Одесагаз», Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», в якій позивач просить визначити порядок спільного фактичного володіння та користування квартирою АДРЕСА_1 її співвласниками ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ; виділити ОСОБА_1 в фактичне володіння й користування 2 (дві) кімнати площею 9,4 кв.м. і 11,9 кв.м., зазначені в плані технічного паспорту під №4 та №7, лоджію площею 1,4 кв.м.; виділити ОСОБА_2 в фактичне володіння та користування кімнату площею 17,9 кв.м., зазначену в плані технічного паспорту під №3, балкон площею 0,8 кв.м.; у спільному користуванні сторін залишити: вбудовану шафу площею 0,5 кв.м., зазначену в плану під №8, вбиральню 1,4 кв.м., ванну кімната площею 2,6 кв.м., коридор площею 11,8 кв.м., кухню 9,2 кв.м.; розділити особовий рахунок квартири АДРЕСА_1 на два окремих особових рахунка у відповідності з визначеним судом порядком користування, розділив при цьому оплату за площу загального користування між особовими рахунками відповідно до частки кожного співвласника. Закріпити один особовий рахунок на площу 35,45 кв.м за ОСОБА_1 , другий особовий рахунок на площу 31,45 кв.м - за ОСОБА_2 .

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2025 року справу передано судді Гниличенко М.В..

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 15.05.2025 року вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження /з викликом сторін/, запропоновано відповідачу та третім особам надати свої письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Гусаров О.Л. до судового засідання не з`явились, належним чином повідомлялись, через канцелярію суду надали заяву, якою просили позовні вимоги задовольнити та справу розглянути за відсутністю позивача та його представника.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась, через канцелярію суду надала заяву, якою позовні вимоги не визнала, просила відмовити та просила розглянути справу за її відсутності.

Представник третьої особи - АТ «НАК «Нафтогаз України» Шило А.В. до судового засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву, якою просила проводити розгляд справи без участі їх представника.

Представник третьої особи - ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал»Солоненко Н.С. до судового засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву, якою просила проводити розгляд справи без участі їх представника.

Представник третьої особи КП «Теплопостачання міста Одеси» Пеліховська В.В. до судового засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву, якою просила проводити розгляд справи без участі їх представника.

Представники третіх осіб КП «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський, ТОВ «Цифрал Одеса Південь», ТОВ ООЕК, АТ «Одесагаз» до судового засідання не з`явились, належним чином повідомлялись, причини неявки суду невідомі.

Верховний Суд постановою від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.07.2021 року № 5-647 та свідоцтва про право на спадщину за законом №5-645 від 07.07.2021 року, посвідчених державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у м.Одеса, що підтверджується наданими копіями свідоцтв та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 03.04.2025 року./а.с.8-10/

До матеріалів справи додано технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 , з якого вбачається, що її загальна площа становить 66,9 кв.м., житлова площа 39,2 кв.м., та складається із трьох ізольованих кімнат, площею 17,9 кв.м., 11,9 кв.м. та 9,4 кв.м., також квартира обладнана лоджією, площею 1,4 кв.м., балконом, площею 0,8 кв.м., крім того є кухня, площею 9,2 кв.м., ванна кімната, площею 2,6 кв.м., вбиральня, площею 1,4 кв.м., коридор, площею 11.8 кв.м., вбудована шафа 0,5 кв.м./а.с.6/

Між сторонами справи склались неприязні стосунки, між ними виникають конфлікти, вони не можуть досягти згоди щодо порядку користування квартирою АДРЕСА_1 .

За приписами ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Частиною 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Нормою ч.3 ст.358 ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності" роз`яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Норма ч.3 ст. 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленості. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

У цій справі спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, у користування сторонам спору необхідно надати приміщення, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно.

Водночас, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 08 серпня 2018 року у справі № 308/11707/14-ц, допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників майна.

У постанові від 07 лютого 2022 року у справі № 182/3348/19 Верховний Суд вказав на те, що, якщо спір у справі стосується не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею, критерій необхідності виділення у користування кожному співвласнику відповідно до ст. 47 ЖК України по 13,65 кв.м житлової площі на одну особу, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим.

Суд зазначає, що якщо сторонам справи неможливо виділити в користування ті частини спільного майна в натурі, які б точно відповідали їх частці у праві спільної часткової власності, суд при встановленні порядку користування квартирою може відійти від відповідності реальних часток ідеальним.

Разом з тим, суд звертає увагу, що встановлений порядок користування квартирою в подальшому може бути змінений та зауважує, що встановлення співвласниками порядку користування квартирою з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них та такі приміщення не завжди можуть точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Судом встановлено, що представником позивача до позову надано наступні документи копії свідоцтв про право на спадщину за законом, копія технічного паспорту, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, будь-яких інших доказів на підтвердження позовних вимог суду не надано. Зокрема суд зауважує наступне.

В матеріалах справ відсутня інформація щодо зареєстрованих і фактично мешкаючи осіб в квартирі АДРЕСА_1 станом на час розгляду справи.

До позову надано копію технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , однак з вказаного технічного паспорту неможливо встановити дату його виготовлення, та ким виготовлений, крім того відомості та площі, зазначені в технічному паспорті не є актуальними станом на 2025 рік, відсутня інформація про можливі самочинні переобладнання чи втручання в несучі елементи квартири.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які акти керуючої компанії, завірені належним чином, про обстеження спірної квартири з метою встановлення порядку користування квартирою та фактично мешкаючи осіб. Суду невідомо чи користується приміщеннями квартири відповідач, якщо користується, то які приміщення займає, чи є в квартирі її речі, чи має взагалі доступ до спірної квартири.

Відсутня інформація на чиє ім`я відкритий особовий рахунок на квартиру, наявність оплати комунальних послуг власниками, наявність лічильників, наявність заборгованості.

Крім того, позивачем не надано докази звернення до третіх осіб з заявами щодо відкриття окремих особових рахунків та відповіді на ці звернення.

Таким чином, відсутність належних та допустимих доказів перешкоджає суду встановити порядок користування квартирою.

Що стосується вимоги позивача про розподіл особового рахунку квартири, суд зазначає, що вказані вимоги є похідними від вимоги про встановлення порядку користування спірною квартирою.

Питання розподілу особового рахунку має вирішуватись за згодою між усіма співвласниками, а за відсутності такої згоди шляхом звернення до суду з позовом про виділення частини майна в натурі та/або встановлення порядку користування останнім.

Стаття 360 Цивільного кодексу України передбачає, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Суд звертає увагу, що у зв`язку з тим, що в даних правовідносинах кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому, то розподіл особового рахунку можливий лише за умови виділення часток у натурі (визначення конкретної площі за кожним зі співвласників) чи встановлення порядку користування квартирою.

Крім того, встановлені судом обставини свідчать про те, що між співвласниками не встановлено порядок користування належною їм квартирою та не укладено договору про участь у витратах на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно Правил користування приміщеннями житлових будинків (в редакції, затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006р. №45) власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі), мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням (п.10 Правил).

Пуктом 10 Правил також встановлено, що у разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних послуг та інших послуг плата розподіляється: - за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); - за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім`ї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі більше ніж місяць; - за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар).

Крім того, варто зазначити, що, ані нормами ЖК України, ані статтею 16 ЦК України не передбачено положень щодо відкриття окремих особових рахунків (розподілу рахунків) по сплаті витрат на утримання квартири як способу захисту порушеного чи оспорюваного права.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вказаного позову у повному обсязі за недоведеністю та необґрунтованістю.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, тому сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 89,141, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський», Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Цифрал Одеса Південь», Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська Обласна Енергопостачальна Компанія», Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси», Акціонерне товариство «Одесагаз», Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про встановлення порядку користування житловим приміщенням та поділ особового рахунку - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 20.11.2025 року.

Суддя М. В. Гниличенко