П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2025 року м. Миколаїв

справа №487/3734/25

провадження №22-ц/812/1820/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Крамаренко Т. В., Ямкової О. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана через її представника ОСОБА_2 , на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 серпня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Скоринчук К. М. у приміщенні суду у м. Миколаєві, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

В травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (далі ТОВ «Кошельок» або Товариство) звернулося до суду з зазначеним вище позовом, який обґрунтовувало наступним.

Позивач зазначав, що 16 грудня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Кошельок» було укладено договір №-549024 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, на умовах строковості, зворотності, платності.

Відповідно до умов зазначеного договору ТОВ «Кошельок» взяло на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту 7000 грн; початковий строк кредитування 22 дні з можливістю продовження строку; відсоткова ставка 2,2% на добу; сума кредиту та нараховані відсотки за початковий строк користування позикою (за 22 дні) становить 10 388 грн (7000 грн тіло кредиту + 3388 грн відсотки за користування позикою).

Позивач взяті на себе зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши позичальниці кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору, перерахувавши грошові кошти на картковий рахунок останньої.

В подальшому на підставі п. 3.6. та п. 3.7. кредитного договору строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, тобто з 07 січня 2022 року до 06 квітня 2022 року за ставкою 2,2% на добу.

Відповідачка своїх обов`язків за кредитним договором не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість станом на час пред`явлення позову у сумі 24 248 грн (7000 грн тіло кредиту + 17 248 грн відсотки за користування кредитними коштами).

Посилаючись на викладене, ТОВ «Кошельок» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 24 248 грн, судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 серпня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» заборгованість за кредитним договором №-549024 від 16.12.2021 у загальному розмірі 24 248 грн, з яких: 7000 грн заборгованість за основним боргом, 17 248 грн заборгованість за відсотками, а також 2422,40 грн судового збору та 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду обґрунтоване тим, що матеріали справи підтверджують факт неналежного виконання відповідачкою зобов`язань за кредитним договором, і доказів, які б це спростовували, судовим розглядом не здобуто.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн, суд вказав, що такий розмір є достатнім та співмірним зі складністю справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи скаргу, відповідачка зазначала, що наявний у справі кредитний договір не підписаний нею електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. У матеріалах справи наявна лише роздруківка договору без буквено-цифрової комбінації. У справі відсутня інформація, яким чином був надісланий та отриманий відповідачкою одноразовий ідентифікатор: СМС-повідомлення, певний месенджер тощо. Відповідачка не визнає факту заповнення формуляру заяви або іншої форми про прийняття пропозиції в електронній формі, отримання одноразового ідентифікатора, а також вчинення інших дій, які можна розцінювати як прийняття пропозиції укласти електронний договір.

Також вона вказувала, що в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, які підтверджували б факт видачі кредитних коштів, зокрема, копії меморіальних ордерів, заява на видачу готівки, платіжні доручення, виписка по рахунку тощо.

Крім того, відповідачка наголошувала на тому, що суд безпідставно стягнув з неї відсотки за межами строку кредитування, який становив 22 дні. Стягнуті судом відсотки вона вважала неспівмірними сумі кредиту та такими, що суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн, то вважала їх неспівмірними зі складністю справи, часом, витраченим на виконання робіт, обсягом виконаних робіт та ціною позову.

Доводи інших учасників справи

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому наголошено на тому, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Фактичні обставини справи

16 грудня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Кошельок» було укладено електронний кредитний договір №-549024 в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Кошельок» на сайті https://koshelok.ua, який був підписаний позичальницею за допомогою одноразового ідентифікатора 7022. Про вказане свідчить візуальна форма послідовності дій клієнта в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства.

За умовами цього договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 7000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами за ставкою 2.20% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Кредитні кошти мали надаватися позичальнику згідно з його заявкою шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок, вказаний позичальником у заявці. Строк кредитування 22 дні з дати підписання договору.

У п.3.5, 3.6, 3.7 договору сторони визначили, що у випадку користування кредитом з боку позичальника більше за визначений період у 22 дні, зобов`язання позичальника за договором продовжуються на весь період користування кредитом. Факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною в розумінні ст.212 ЦК України, що має наслідком подовження строку користування кредитом, але не більше ніж на 90 днів після закінчення лояльного періоду.

Згідно з довідкою АТ «Універсал Банк», випискою про рух коштів по картці, довідкою АТ «МТБ Банк» відповідачка 16 грудня 2021 року отримала від ТОВ «Кошельок» на вказану нею у заявці кредитну картку № НОМЕР_1 кредит у сумі 7000 грн.

З розрахунку заборгованості, складеного позивачем, випливає, що відповідачка жодного разу не здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 24 248 грн, яка складається з 7000 грн заборгованості за кредитом та 17 248 грн заборгованості за відсотками, нарахованими з 16 грудня 2021 року до 06 квітня 2022 року.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За приписами статті 11 Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ст.12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Стаття 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачає, що електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Кошельок», суд першої інстанції виходив з того, що досліджені докази підтверджують факт укладання відповідачкою кредитного договору та неналежне його виконання, що є підставою для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у сумі 24 248 грн, яка доведена належними доказами.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн, суд вказав, що такий розмір є достатнім та співмірним зі складністю справи.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Досліджені докази свідчать, що між Товариством та ОСОБА_1 16 грудня 2021 року був укладений кредитний договір на суму 7000 грн у передбаченій законом формі. Кредитор виконав обов`язок щодо надання позичальниці кредитних коштів. Проте позичальниця умови кредитного договору щодо погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами не виконала, що спричинило наявність заборгованості у сумі 24 248 грн, яка складається з 7000 грн заборгованості за кредитом та 17 248 грн заборгованості за відсотками, нарахованими з 16 грудня 2021 року до 06 квітня 2022 року.

За такого суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з відповідачки на користь позивача вказаної вище заборгованості.

Доводи відповідачки про те, що вона не укладала кредитний договір і не отримувала кредитні кошти спростовуються сукупністю вказаних вище доказів, серед яких є виписка по її платіжній картці про зарахування 16 грудня 2021 року на її рахунок 7000 грн від ТОВ «Кошельок» та візуальна форма послідовності її дій в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Кошельок» на сайті https://koshelok.ua.

Твердження відповідачки про те, що суд безпідставно стягнув з неї відсотки за межами строку кредитування, який становив 22 дні, колегія суддів вважає безпідставними.

Зміст кредитного договору свідчить, що оскільки позичальниця продовжила користуватися кредитними коштами за межами 22-денного строку, то строк договору був продовжений до 06 квітня 2022 року.

Суд першої інстанції стягнув відсотки нараховані по вказану дату, що відповідає умовам договору.

Що стосується посилань відповідачки на те, що нараховані позивачем відсотки є неспівмірними сумі кредиту та такими, що суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, то це є необґрунтованим.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Укладаючи з позивачем кредитний договір, відповідачка була обізнана з його умовами про розмір процентної ставки. Стягнення відсотків відбулося відповідно до умов договору, які були відповідачкою погоджені.

Твердження відповідачки про те, що стягнення з неї витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача у сумі 6000 грн, є безпідставним, бо вказаний розмір витрат є неспівмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт, обсягом виконаних робіт та ціною позову, колегія суддів вважає безпідставним.

Наявні у матеріалах справи докази свідчать, що адвокатом були надані позивачу послуги на вказану суму і ця сума є співмірною зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами). Так, адвокатом були виконані такі роботи: оформлення документів щодо надання правничої допомоги, збір та аналіз доказів, формування правової позиції, складання позовної заяви, формування додатків (доказів) до позовної заяви, відправка позову учасникам справи та суду, формування матеріалів адвокатського досьє по справі, складання письмового клопотання про витребування доказів.

За такого колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є безпідставною і задоволенню не підлягає.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції зміні або скасуванню не підлягає, бо є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана через її представника Сікорську Ірину Станіславівну, залишити без задоволення, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 серпня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Крамаренко

О. О. Ямкова

Повне судове рішення складено 28 листопада 2025 року.