Головуючий у суді першої інстанції: Шаповалова К.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року Київським апеляційним судом в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Скока Володимира Сергійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 04 серпня 2025 року року, постановлену у м. Києві у складі судді Шаповалової К.В., повний текст якої складено 04 серпня 2025 року, у справі № 753/15857/25 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Діджитал фінанс» про стягнення безпідставно набутих коштів,-

УСТАНОВИВ:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Діджитал фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Діджитал фінанс») про стягнення безпідставно набутих коштів. Просив стягнути з ТОВ «ФК «Діджитал фінанс» на його користь безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 76 180 000,00 грн. та 3 % річних у розмірі 137 750,14 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04 серпня 2025 року відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 .

Роз`яснено позивачу право на звернення з такими вимогами в порядку, передбаченому положеннями Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, адвоката Скок В.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. Просив оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на те, що судом було порушено норми процесуального права. Зазначає, що 05 вересня 2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Діджитал фінанс» було укладено договір купівлі-продажу частини частки в статутному капіталі ТОВ «ТОП Продакшн», відповідно до умов якого позивач придбав, а ТОВ «ФК «Діджитал фінанс» продало 17,95 % частки від статутного капіталу товариства, номінальна вартість якої склала 50 018 559,99 грн., а за домовленістю сторін ціна продажу частки становила 50 000 000,00 грн. 29 грудня 2023 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до вищевказаного договору, відповідно до якої розмір частки у статутному капіталі ТОВ «ТОП Продакшн», яка відчужувалась, було збільшено до 26,92 % та, відповідно, збільшено суму продажу частки до 75 000 000,00 грн. 17 квітня 2024 року між сторонами укладено додаткову угоду № 2 до договору, відповідно до якої розмір відчужуваної частки товариства збільшено до 29,8 %, а суму продажу частки збільшено до 82 500 000,00 грн. 01 липня 2024 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 3 до договору, відповідно до якої сторони домовились розірвати договір купівлі-продажу частини частки у статутному капіталі ТОВ «ТОП Продакшн» від 05 вересня 2023 року, встановили, що останнім днем дії договору є 01 липня 2024 року, а з 02 липня 2024 року між сторонами припиняються всі зобов`язання за договором. В свою чергу, продавець зобов`язався повернути покупцю здійснену ним оплату за договором у розмірі 76 180 000,00 грн. у строк до 30 червня 2025 року. ТОВ «ФК «Діджитал фінанс» не повернуло позивачу грошові кошти, які утримуються ним без належної правової підстави, що і обумовило потребу ОСОБА_1 у зверненні до суду з даним позовом. Наголошує на тому, що будь-які правовідносини, пов`язані з укладеним 05 вересня 2023 року договором, між сторонами припинилися з 02 липня 2024 року та з цього моменту сторони не пов`язували себе будь-якими зобов`язаннями щодо частки у статутному капіталі ТОВ «ТОП Продакшн». Відтак, предмет спору у даній справі не стосується та не виникає з правовідносин щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, а напряму пов`язаний з неправомірністю та безпідставністю збереження відповідачем грошових коштів, які належать позивачу, що свідчить про приватноправовий характер спірних правовідносин. Спірні правовідносини у цій справі стосуються реалізації права позивача на захист майнових прав, а саме стягнення відповідно до ст. 1212 ЦК України з ТОВ «ФК «Діджитал фінанс» безпідставно набутих коштів. Між сторонами відсутні будь-які господарські правовідносини, що виключає можливість розгляду даної справи за правилами господарського судочинства.

В судовому засіданні адвокат Лайтаренко О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з наведених у ній підстав.

Представник ТОВ «ФК «Діджитал фінанс» в судове засідання не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, заслухавши суддю-доповідача, пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до «ФК «Діджитал фінанс» про стягнення безпідставно набутих коштів, суд першої інстанції виходив з того, що виникнення спірних правовідносин між сторонами фактично зумовлене укладенням правочину щодо відчуження частини частки у статутному капіталі юридичної особи від ТОВ «ФК «Діджитал Фінанс» до ОСОБА_1 , а тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 20 ГПК України спір, що виник у цій справі не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, та відносяться до юрисдикції господарських судів незалежно від того, що стороною вказаного правочину та додаткових угод до нього, є фізична особа.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такої ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Натомість відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Юрисдикція господарських судів визначена статтею 20 ГПК України, за змістом п.4 ч.1 якої господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

При цьому пункт 4 частини першої статті 20 ГПК України не обмежує склад учасників такого спору.

Відповідно до ст. 113 ЦК України господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарські товариства можуть бути створені у формі повного товариства, командитного товариства, товариства з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерного товариства.

Статтею 140 ЦК України встановлено, що товариством з обмеженою відповідальністю є засноване однією або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділено на частки.

Розмір статутного капіталу товариства складається з номінальної вартості часток його учасників, виражених у національній валюті України. Розмір частки учасника товариства у статутному капіталі товариства може додатково визначатися у відсотках. Розмір частки учасника товариства у відсотках повинен відповідати співвідношенню номінальної вартості його частки та статутного капіталу товариства (ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України від 06 лютого 2018 року № 2275-VIIІ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).

Звідси справи в спорах щодо правочинів незалежно від їх суб`єктного складу, що стосуються акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав у юридичній особі, підлягають розгляду господарськими судами. Винятком є спори щодо таких дій, спрямованих на набуття, зміну або припинення сімейних і спадкових прав та обов`язків, які мають вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

У даній справі виникнення спірних правовідносин фактично зумовлене укладенням правочину щодо відчуження частини частки у статутному капіталі юридичної особи від ТОВ «ФК «Діджитал Фінанс» до ОСОБА_1 , а тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 20 ГПК України спір відносяться до юрисдикції господарських судів незалежно від того, що стороною вказаного правочину та додаткових угод до нього, є фізична особа.

Між сторонами договору купівлі-продажу частки частини в статутному капіталі юридичної особи від 5 вересня 2023 року та додаткових угод до нього - ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Діджитал Фінанс», виникли господарські правовідносин. Додатковою угодою № 3 до договору купівлі-продажу частини частки в статутному капіталі юридичної особи від 5 вересня 2023 року визначено суму, про стягнення якої заявлено у спорі, що розглядається.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про те, що спір, який виник у даній справі не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а має розглядатись за правилами господарського судочинства, та відмовив в зв`язку з цим у відкритті провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Скока Володимира Сергійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 04 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 24 листопада 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді