Справа №: 398/7211/25
провадження №: 2-н/398/1767/25
УХВАЛА

Іменем України

"11" листопада 2025 р. суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Авраменко О.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей

В С Т А Н О В И В:

07 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої на підставі ордеру діє адвокат Пороло М.М., звернулась в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/2 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 10 листопада 2025 року справа №398/7211/25 (провадження №2-н/398/1767/25) розподілена судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Авраменку О.В.

Згідно з ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Статтею 27 ЦПК України встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови про стягнення аліментів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Тобто, у випадку звернення до суду із заявою про видачу наказу про стягнення аліментів, заявник (стягувач) може звернутися в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування боржника (ст. 27 ЦПК України) або в суд за зареєстрованим місцем проживання чи перебування заявника (стягувача) (ч. 1 ст. 28 ЦПК України).

На підставі ч. 7 ст. 165 ЦПК України суддею отримано інформацію з Єдиного державного демографічного реєстру №1993847 від 11.11.2025 року, відповідно до якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник (стягувач) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована з 31.03.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру №1993865 від 11.11.2025 року.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24.06.2024 у справі № 554/7669/21 (провадження № 61-5805сво23) дійшов висновку про те, що особа може мати декілька місць проживання/перебування. Водночас законодавством визначено необхідність проведення реєстрації (декларування) місця проживання/перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором. Реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа.

Положення ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місяця проживання або перебування фізичної особи позивача/заявника, а тому позови/заяви не можуть пред`являтися за фактичним місцем проживання або перебування позивача/заявника, відмінним від зареєстрованого.

Використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.

За таких обставин, оскільки ні заявник (стягувач), ні боржник не мають на території Олександрійського району Кіровоградської області зареєстрованого місяця проживання або перебування, то ця справа не підсудна Олександрійському міськрайонному суду Кіровоградської області.

Згідно з п. 3-1 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII встановлено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

Також, відповідно до роз`яснень Ради суддів України, що наведені у листі від 22.07.2020 року №9рс-466/20-вих, до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.

Місто Заставна входить до складу Заставнівської міської громади Чернівецького району Чернівецької області, на територію якої розповсюджується юрисдикція Заставнівського районного суду Чернівецької області.

Отже, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання як заявника (стягувача), так і боржника належать до територіальної юрисдикції (підсудності) Заставнівського районногосуду Чернівецької області, а не Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Оскільки, ОСОБА_1 подано заяву про видачу судового наказу з порушенням правил підсудності, то суддя приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу.

При цьому, відсутні підстави для передачі справи на розгляд іншому суду відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, оскільки Розділ II НАКАЗНЕ ПРОВАДЖЕННЯ ЦПК України не передбачає таких дій суду, а п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України в імперативному порядку зобов`язує суддю відмовити у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Також суд звертає увагу, що вимоги ч. 8 ст. 165 ЦПК України, якими передбачено, що якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника юридичної особи або фізичної особи-підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю, застосовуються виключно у випадку, якщо боржником є юридична особа або фізична особа-підприємець, а не фізична особа, як у цьому випадку.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків, тобто при зверненні до належного суду відповідно до правил підсудності.

Керуючись ст. ст. 27, 28, 162, п. 9 ч. 1 ст. 165, ст. 260 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.В.Авраменко