Справа № 212/9642/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2025 року м. Кривий Ріг Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого Чайкіна І.Б., за участю секретаря судового засідання Машошиної Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті кривий Ріг, в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-
Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» (надалі ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР») звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості, просили стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги з управління та утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 01.09.2019 року по 30.09.2020 року у сумі 7 435. 19 гривень, 3% річних в сумі 1173.04 гривень, втрат від інфляції в розмірі 2 825. 54 гривень, а також просили стягнути судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 3028 грн. 00 коп. Мотивуючи свою заяву тим, що відповідно до договору від 27.12.2018 року ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» з 01.01.2019 року по теперішній час визначено виконавцем послуг з управління будинком та виконавцем послуг з утримання будинком, спорудою або групою будинків та прибудинкових території, багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 . Відповідач власником майна за адресою АДРЕСА_1 , а тому є споживачем житлово комунальних послуг. В період з 01.09.2019 року по 30.09.2020 року ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» надавав послуги з утримання будинку та прибудинкової території, але відповідач не в повному обсязі проводив оплату, в результаті чого утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідачка, також у зв`язку із невиконанням останнього обов`язку щодо сплати заборгованості просить стягнути з нього суму індексу інфляції у розмірі, 3% річних на загальну суму 11 433.77 гривень та відшкодувати судові витрати по справі.
Ухвалою суду від 27.08.2025 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи та надано відповідачам строк для надання відзиву (заперечень) .
Через канцелярію суду представниця позивача ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» надала до суду заяву з проханням про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення у разі неявки до суду відповідачів не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, будь-яких клопотань на адресу суду від нього не надходило, відзив на позовну заяву не подав.
Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно положень до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантованост.124 Конституції України.
Згідно із ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» на підставі договору, укладеного 27.12.2018 року між ним та Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради міста Кривого Рогу, визначено управителем та виконавцем послуг з утримання будинком, спорудою або групою будинків та прибудинкової території у АДРЕСА_2 . (а.с.16-24).
Відповідач ОСОБА_1 в період з 01.09.2019 року по 30.09.2020 року був єдиним власником нежитлового приміщення АДРЕСА_3 ( а.с. 12-13).
Право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_3 зареєстровано в КП ДОР «КРИВОРІЗЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ», власником є ОСОБА_1 , форма власності приватна, частка 1/1, підстава права власності: договір купівлі продажу (а.с. 14).
Право власності на приміщення АДРЕСА_3 01.10.2020 року перейшло до ОСОБА_2 (а.с. 15)
ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» нараховував щомісяця з серпня 2019 року по вересень 2020 року відповідачу комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_3 , а саме за послуги з прибирання прибудинкової території, технічного обслуговування внутнішньобудинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення, і зливової каналізації, послугами з дератизації, дезінсекції, обслуговування димовентиляційних каналів; поточний ремонт конструктивних елементів будинку,
Статтею 322 ЦК України встановлено: власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.
Відповідно до вимог ст. 10 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року власники зобов`язані брати участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території пропорційно займаної площі.
За змістом статті 68 Житлового кодексу України члени сім`ї власника житлового будинку чи квартири, які проживають разом з ним у будинку чи квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні власником, якщо при вселенні не було іншої угоди про порядок користування.
Статтею 160 Житлового кодексу України визначено: члени сім`ї наймача, які проживають у будинку чи квартирі, що належать громадянинові на праві власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язанням.
Відповідно до статті 66 ЖК України закріплено, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири.
Відносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, управителем, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
За правилами статті 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, оплата житло-комунальних послуг проводиться споживачем у строки встановлені договором або законом.
Згідно із статтею 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року передбачений обов`язок споживача здійснювати оплату житлово-комунальних послуг щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені договором.
Приписами статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, зазначено, що послуга з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відноситься до житлової послуги, в розумінні ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року послуга з управління багатоквартирним будинком, до якої входить послуга з утримання будинку є житловою послугою.
Враховуючи, що між позивачем та відповідачами договір про надання житлово-комунальних послуг не укладався, правовідносини між сторонами по справі регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги» та нормами Цивільного, Житлового кодексів України.
Відповідно до чинного законодавства відповідачі повинні щомісячно сплачувати за послуги з управління та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, а також комунальні послуги.
Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Вказане відповідає, правовій позиції Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, та у справі № 6-2951цс15 від 20.04.2016 року.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з вересня 2019 року по вересень 2020 року за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій за адресою АДРЕСА_3 , заборгованість станом на вересень 2020 року складає 7435.19 гривень (а.с.8).
Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачем не надано.
Крім того, згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України.
Таким чином з відповідача підлягають стягненню заборгованість на загальну суму у сумі 11 433.77 гривень, яка складається: послуг управління та утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 7435.19 грн, суму індексу інфляції 2825.54 грн, 3% річних 1173.04 грн.
При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує приписи статті 141 Цивільного процесуального кодексу України та вважає за доцільне стягнути в з відповідача на користь позивача судовий збір сплачений при поданні позову у розмірі 3028, 00 гривень.
Щодо витрат на правову допомогу.
Представниця позивача подала до суду заяву в якій просила стягнути з відповідача витрати на правову допомогу.
Статтею 59 Конституції України проголошено: кожен має право на професійну правничу допомогу.
За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05.07. 2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За змістом пунктів 6 та 9 частини першої цієї ж статті представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає, зокрема, в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в господарському судочинстві; інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Статтею 19 згаданого вище Закону передбачено, що видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних осіб; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів юридичних осіб у судах під час здійснення господарського судочинства.
Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
На підтвердження витрат на правову допомогу надала ордер попередній орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу на загальну суму 4000 гривень, договір про надання правової допомоги № 18 від 05.08.2025 року, укладеним між адвокатом Зарівною Світланою Володимирівною та ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР», акт приймання передачі наданих послуг від 20.11.2025 року на загальну суму 4000 гривень.
За положеннями ст. ст. 133, 137 ЦПК України, учасник справи має право на відшкодування лише професійної правової допомоги наданої адвокатом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Надані стороною позивача документи в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування позивачам витрат на професійну правничу допомогу, їх розумності та пропорційності.
Виходячи з принципу обґрунтованості та розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг,обсягом наданих послуг,значенням справи для сторони,суд дійшов висновку щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 гривень.
Керуючись ст. ст. 66, 68, 160 ЖК України, ст. ст. 322, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 10, 76, 83, 95, 133, 141, 259, 265 268 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Повний текст рішення складено та підписано 18.11.2025 року.
Суддя: І. Б. Чайкін