Провадження № 2-о/524/373/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2025 року Суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука Нестеренко С.Г. розглянув матеріали заяви ОСОБА_1 про визнання особи безвісно відсутньою,

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ., безвісно відсутньою.

Дослідивши зміст заяви та доданих до неї документів, суддя дійшов висновку про необхідність залишення її без руху з огляду на наступне.

Частиною першою статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За умовами ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені ІV розділом цього Кодексу(окреме провадження).

Згідно з положеннями статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06 травня 2020 року, справа № 760/3112/16-ц.

За положеннями статті 43 ЦК України визначено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Зазначена норма права передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймала заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутнім, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

Вказане відповідає правовому висновку, викладеному Верховним Судом у постановах: від 07 травня 2018 року в справі № 225/1297/17 (провадження № 61-3902св18), від 22 листопада 2018 року в справі № 225/882/17 (провадження № 61-34068св18), від 05 лютого 2020 року в справі № 756/17293/17 (провадження № 61-16093св19), від 06 травня 2020 року в справі № 760/3112/16-ц (провадження № 61-48362св18).

Статтями 175, 177, 318 ЦПК України встановлені вимоги до заяви при подачі її до суду.

Заявник ОСОБА_1 в заяві зазначає, що метою визнання особи безвісно відсутньою необхідно йому для отримання права на відстрочку від призову під час мобілізації, з підстав п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Проте заявником не надано доказів підтвердження факту звернення до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою на відстрочку від призову під час мобілізації, та не зазначено чи отримано письмову відмову від ТЦК та СП в отриманні відстрочки.

Згідно ч. ч. 3, 4ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

До заінтересованих осіб належать особи, які беруть участь у справі та мають у ній юридичну заінтересованість. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб зумовлюється тим, що із установленням окремих обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників.

Заявник вказує заінтересованою особою виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як орган опіки та піклування, проте не вказує та не обґрунтовує у чому заінтересованість цієї особи у даній заяві. При цьому будь-яких інших заінтересованих осіб в заяві не зазначено.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 ЦПК України, суд до початку розгляду справи вживає заходів через органи опіки та піклування щодо встановлення опіки над майном фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, якщо опіку над майном ще не встановлено.

У свою чергу, заява не містить відомостей про наявність чи відсутність в особи, яку заявник просить визнати безвісно відсутньою, майна щодо якого слід встановити опіку, чи відомостей, що таку опіку над майном вже було встановлено.

При цьому, заява не містить відомостей про близьких родичів особи, яку просять визнати безвісно відсутньою, які мають дійсну заінтересованість у вирішенні даного питання, зобов`язані бути повідомлені про розгляд даної заяви аби виказати свою позицію з цього приводу, або відомостей про їх відсутність.

Вказані недоліки у своїй сукупності перешкоджають відкриттю провадження у справі та її розгляду саме у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За правилами статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, заяву необхідно залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків шляхом подання заяви у відповідній кількості примірників з додатками та обгрунтуванням необхідності розгляду справи саме у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 4, 175, 177, 185, 317 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про визнання особи безвісно відсутньою - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків не більше трьох днів з дня одержання копії ухвали, попередивши, що у супротивному випадку заява буде визнана неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: