К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2025 року місто Київ

справа № 753/9645/21

апеляційне провадження № 22-ц/824/16150/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Саліхова В.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Левенця Б.Б.,

за участю секретаря судового засідання: Алієвої Д.У.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 27 серпня 2025 року, постановлену під головуванням судді Шаповалової К.В., про призначення судової технічної експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання заборгованості солідарним обов`язком подружжя та стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсною розписки,

в с т а н о в и в :

У травні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третя особа - Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання заборгованості солідарним обов`язком подружжя та визнання частини заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 14 червня 2010 року між ним та ОСОБА_4 укладено договір позики, оформлений розпискою, відповідно до якого ОСОБА_4 взяла у нього у борг грошові кошти у сумі 3 120 000 грн на купівлю квартири строком до 14 червня 2020 року. Кошти були отримані у гривневому еквіваленті до іноземної валюти у розмірі 394 138 доларів США.

Станом на дату пред`явлення позову зобов`язання щодо повернення боргу за договором позики не виконані.

На дату укладання договору ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 та кошти, отримані у позику, використані в інтересах сім`ї.

Так, 16 червня 2010 року отримані від позики кошти, подружжя витратило на купівлю квартири АДРЕСА_1 .

Цільове призначення коштів, отриманих у позику, передбачало саме купівлю квартири для спільного проживання ОСОБА_4 та її чоловіка - ОСОБА_5 .

Купівля та наступний продаж вказаної квартири здійснювалися ОСОБА_4 за нотаріально посвідченою згодою її чоловіка, що також свідчить про спільні дії подружжя в інтересах сім`ї.

Крім того, за час перебування у шлюбі ОСОБА_5 ніколи не ініціював питання про оспорення договору позики, що також свідчить про погодженість та спільність інтересів і дій подружжя.

Отже, після укладення договору позики у ОСОБА_5 , як солідарного боржника, виникло зобов`язання перед ним щодо повернення всієї суми позики.

Вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. 12 березня 2020 року Восьмою Київською державною нотаріальною конторою Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) відкрита спадкова справа за фактом смерті ОСОБА_5 .

Згідно зі свідоцтва про право на спадщину від 25 листопада 2020 року спадкоємцями майна померлого ОСОБА_5 є: дружина ОСОБА_4 , син - ОСОБА_1 , дочка - ОСОБА_2 .

Зазначав, що зобов`язання померлого ОСОБА_5 за договором позики перейшло у порядку спадкування до спадкоємців померлого.

У зв`язку із досягненням згоди з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 щодо сплати останніми 5/6 частин суми основної заборгованості за договором позики від 14 червня 2010 року у порядку позасудового вирішення спору, ОСОБА_3 вважав за можливе виділення та визначення частки відповідача ОСОБА_2 у розмірі 1/6 частини основного грошового зобов`язання, що складає еквівалент у сумі 65 689,66 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 1 823 545,15 грн, у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

08 травня 2021 року ОСОБА_3 направив вимоги до спадкоємців на адресу Восьмої Київської державної нотаріальної контори щодо стягнення боргу померлого ОСОБА_5 за договором позики, однак відповіді не отримав.

Враховуючи, що на час повернення боргу за розпискою від 14 червня 2010 року визначається 14 червня 2020 року, та те, що на час звернення з відповідним позовом ОСОБА_2 не було здійснено будь-яких дій зі сплати боргу або дій щодо новації боргу, неправомірне користування нею чужими коштами має місце і до теперішнього часу, а тому ОСОБА_3 вважав за необхідне застосування до вказаних правовідносин положення статті 625 ЦК України, та крім основної суми боргу також стягнути інфляційну складову боргу та три відсотки річних.

З урахуванням наведеного, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_3 просив суд:

- визнати солідарним обов`язок ОСОБА_5 у складі спадщини за спадковою справою № 25/2020 від 12 березня 2020 року, у зобов`язанні за розпискою про отримання позикових коштів від 14 червня 2010 року, укладеною між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що складає 394 138 доларів США;

- визнати заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 у розмірі основної заборгованості еквівалентній сумі 65 689, 66 доларів США, яка на час звернення з позовом до суду становить 1 823 545,15 грн, у межах вартості майна, одержаного у спадщину;

- визнати заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 у розмірі інфляційного збільшення та 3% річних, що складає 260 219,66 грн, у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 13 липня 2022 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Замінено сторону позивача у цивільній справі № 753/9645/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання заборгованості, з ОСОБА_3 на його правонаступника - ОСОБА_1 , на підставі укладеного договору про відступлення права вимоги.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 13 липня 2022 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в частині позовних вимог до ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 23 травня 2024 року було прийнято до розгляду заяву представника позивача про уточнення позовних вимог, залишено без розгляду позовні вимоги до ОСОБА_4 та прийнято до розгляду із первісним позовом зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсною розписки.

26 серпня 2024 року від представника ОСОБА_2 до суду надійшла заява про призначення у справі судової технічної експертизи, в якій він просив суд призначити судову технічну експертизу на вирішення якої поставити наступні питання: 1. Встановити вік паперу, на якому виконана розписка від 14 червня 2010 року, складена ОСОБА_4 ; 2. Встановити чи відповідає дата складання розписки - 14 червня 2010 року фактичній даті складання такої розписки?, посилаючись на те, що ОСОБА_2 має сумніви в автентичності дати складання розписки.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 27 серпня 2025 року клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Ковальова Ю.Ю. про призначення судової технічної експертизи - задоволено.

Призначено у цивільній справі № 753/9645/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання заборгованості солідарним обов`язком подружжя та стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсною розписки судову технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (м. Київ, вул. Сім`ї Бродських, 6).

На вирішення експертів поставлено питання:

1.Чи виготовлений рукописний текст на розписці від 14 червня 2010 року у той час, яким датований документ?

2.У який період часу був виконаний рукописний текст у розписці від 14 червня 2010 року?

Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України.

Надано у розпорядження експертів матеріали цивільної справи № 753/9645/21 та оригінал розписки від 14 червня 2010 року.

Витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, покладено на ОСОБА_2 .

Зобов`язано ОСОБА_2 попередньо оплатити вартість судової експертизи згідно із виставленим експертною установою рахунком.

Роз`яснено учасникам справи вимоги статті 109 ЦПК України, що у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Провадження у справі № 753/9645/21 зупинено на час проведення судової експертизи.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу про призначення експертизи, посилаючись на те, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Ковальова Ю.Ю. про призначення судової технічної експертизи розписки від 14 червня 2010 року вже було предметом розгляду судом, за результатом якого ухвалою від 29 червня 2022 року у задоволенні цього клопотання відмовлено.

Ухвалою суду від 10 лютого 2022 року було долучено до матеріалів справи висновок експертного дослідження документів від 28 жовтня 2021 року № 4997/4998-21, а саме розписки від 14 червня 2010 року, складений на замовлення позивача за первісним позовом, експертами Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Вважає, що наявність у цій справі висновку експертів Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України виключає можливість призначення експертизи без обгрунтування його дефектів. Суд першої інстанції в ухвалі, що оскаржується, не зазначив в чому полягає неправильність наданого ним висновку, що є порушенням норм процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Ковальов Ю.Ю. просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу - без задоволення. посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для призначення у даній справі судової технічної експертизи.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Мамотенко О.П. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Ковальов Ю.Ю. проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити ухвалу без змін.

Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Частиною першою статті 103 ЦПК України передбачено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ч. 2 статті 103 ЦПК України у разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Враховуючи положення статті 103 ЦПК України, для призначення експертизи обов`язковою є сукупність двох умов: необхідність спеціальних знань у сфері іншій ніж право, без яких не можливо встановити обставини, що мають значення для справи, та у разі, якщо стороною не наданий висновок експерта, або цей висновок викликає сумнів щодо його правильності.

Тобто, за загальним правилом експертиза призначається, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи та поданих доказів, при цьому, особа, яка заявляє клопотання про призначення експертизи, повинна обґрунтувати та довести необхідність її призначення.

З матеріалів справи убачається, що предметом розгляду даної справи за зустрічним позовом є встановлення недійсності розписки, яка, на переконання ОСОБА_2 , була складена після смерті ОСОБА_5 з метою усунення її від спадкування за померлим батьком. Оскільки дата виготовлення розписки є ключовим доказовим фактором для підтвердження фальсифікацій та встановлення дійсної волі сторін, проведення судової технічної експертизи є єдиним можливим способом об`єктивного встановлення істини у справі. Досягнення завдань цивільного судочинства забезпечується, зокрема, за допомогою доказування - одного із основоположних елементів правосуддя.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, суд має сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

За приписами до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Дульський проти України» зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Суд першої інстанції, оцінивши підстави призначення заявленої позивачем з-а зустрічним позовом у клопотанні експертизи, зважаючи на предмет зустрічного позову та необхідність спеціальних знань для з`ясування обставин, що мають значення для справи, дійшов правильного висновку про її призначення, визначивши при цьому відповідно до положень ч. ч. 4, 5 ст. 103 ЦПК України зміст питань, з яких має бути проведена ця експертиза.

Виходячи з наведеного, ураховуючи, що факт реальності укладення оскаржуваної розписки входить до предмету доказування у цій справі, та від таких обставин залежить правильне вирішення спору, для їх встановлення необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності призначення судової технічної експертизи документів у справі.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Ковальова Ю.Ю. про призначення судової технічної експертизи розписки від 14 червня 2010 року вже було предметом розгляду судом, за результатом якого ухвалою від 29 червня 2022 року у задоволенні цього клопотання відмовлено, колегія суддів зазначає, що сам по собі факт відмови у задоволенні клопотання про призначення експертизи не є безумовною підставою для відмови у задоволенні клопотання, яке було подано в подальшому під час розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявність у цій справі висновку експертів Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, виконаного на замовлення ОСОБА_1 , від 28 жовтня 2021 року, виключає можливість призначення експертизи без обгрунтування його дефектів, колегія суддів відхиляє, оскільки у вказаному висновку експертами зазначено, що вирішити питання чи відповідає дата 14 червня 2010 року даті виконання в ній рукописного тексту не виявляється за можливе. Враховуючи, що обставини укладання договору позики, оформленого розпискою від 14 червня 2010 року саме в цю дату, входить до предмету доказування у справі, вказані обставини в контексті цього спору є істотними, оскільки можуть підтвердити або спростувати наявність підстав для визнання договору позики недійсним, та відповідно вплинути на результат розгляду первісного позову про стягнення заборгованості, а з`ясування питання про те, чи дійсно вказана розписка була складена саме 14 червня 2010 року входить до компетенції експерта і без з`ясування цього питання не можливо вирішити спір по суті.

Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано визнав необхідним призначення судової технічної експертизи, метою якої є встановлення фактичної давності виготовлення та підписання розписки, що є необхідним для оцінки її правомірності та добросовісності сторін при укладенні правочину.

При цьому, колегія суддів зауважує, що призначення судової експертизи у справі є частиною дослідження обставин по справі, що дозволить суду максимально повно з`ясувати обставини, сприятиме встановленню істини. Суд, не даючи оцінку правовим відносинам між сторонами у справі, не вправі позбавляти дозволених законом та обраних сторонами засобів доказування, оскільки за такої ситуації це порушить їх права у цивільному процесі, свідчитиме про порушення принципу диспозитивності та об`єктивного судового розгляду.

Підсумовуючи, апеляційний суд встановив, що апелянтом не наведено доводів, які б були підставою для відмови в призначенні експертизи в даній справі, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду про призначення експертизи. Суд першої інстанції, вірно встановивши обставини справи та характер спірних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення призначення по справі експертизи, оскільки без залучення спеціальних знань неможливо встановити обставини, що входять в предмет доказування по даній справі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 27 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення в частині зупинення провадження у справі.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 листопада 2025 року.

Головуючий:

Судді: