печерський районний суд міста києва
пр. № 2-1946/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Литвинової І. В.,

за участю секретаря судового засідання - Когут Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтайм капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3 самостійно і як законний представник відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Служба у справах дітей Печерського району м. Києва Київського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

УСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі.

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 , яка виникла перед ПуАТ «ФІДОБАНК», стягнути суму заборгованості по договору кредиту №1120 від 07 березня 2008 року, яка станом 17 травня 2013 року в розмірі становила 3027796,48 грн.; суму заборгованості по договору № 1214 від 26 березня 2008 року, яка розрахована станом на 17 травня 2013 року в розмірі 3340675,88 грн.

У відповідності до умов договорів іпотеки просив звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 47,90 кв. м., житловою площею 29,60 кв. м., квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 48,10 кв. м., житловою площею 30,50 кв. м.

Просив отримані кошти перерахувати на користь ПУАТ «ФІДОБАНК» в рахунок погашення заборгованості, що виникла згідно умов Договорів кредиту № 1120 від 07 березня 2008 року та № 1214 від 26 березня 2008 року.

В обґрунтування своїх вимог ПАТ «Фідобанк» посилається на те, що відповідно до укладених договорів іпотеки від 07 березня 2008 року (реєстровий номер №2131), від 26 березня 2008 року (реєстровий номер №330), від 26 березня 2008 року (реєстровий номер №332) наданими в іпотеку квартирами АДРЕСА_1 забезпечуються зобов`язання за кредитними договорами від 07 березня 2008 року №1120 та від 26 березня 2008 року №1214, що укладені між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_3

08 квітня 2014 року третя особа і законний представник третіх осіб ОСОБА_4 подала до суду заперечення на позов ПАТ «Фідобанк». В обґрунтування заперечень ОСОБА_4 зазначила, що вона разом із своїми неповнолітніми дітьми зареєстрована та постійно проживає у квартирі АДРЕСА_1 , іншого житла у власності не має, тому звернення стягнення на цю квартиру та подальше виселення порушить житлові та майнові права її дітей.

Вказала, що під час укладення іпотечного договору не було отримано дозволу органу опіки та піклування на відчуження нерухомого майна, право користування яким мають неповнолітні діти, що суперечить вимогам ст. 177 Сімейного кодексу України.

20 листопада 2014 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій він просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 , яка виникла перед ПУАТ «ФІДОБАНК», стягнути суму заборгованості перед ПУАТ «ФІДОБАНК» по договору кредиту № 1214 від 26 березня 2008 року, яка розрахована станом на 17 травня 2013 року в розмірі 3340675,88 грн. (три мільйони триста сорок тисяч шістсот сімдесят п`ять гривень 88 копійок), яка складається з: прострочених нарахованих процентів у розмірі 65894,96 дол. США (шістдесят п`ять тисяч вісімсот дев`яносто чотири долари США, 96 центів) або 526698,42 грн. (п`ятсот двадцять шість тисяч шістсот дев`яносто вісім гривень 42 копійки) по курсу НБУ (1) USD 7.993 UAH); нарахованих процентів за період з 26 квітня 2013 року по 16 травня 2013 року включно: 1677.88 дол. США (Одна тисяча шістсот сімдесят сім доларів США, 88 центів) або 13411.29 грн. (Тринадцять тисяч чотириста одинадцять гривень 29 копійок) по курсу НБУ (1 USD = 7.993 UAH), пені за несвоєчасну сплату кредиту та несвоєчасну сплату процентів, розрахована за період з 11 червня 2009 року по 17 травня 2013 року включно: 127066.41 грн. (сто двадцять сім тисяч шістдесят шість гривень 41 копійка), боргу за несплаченою (простроченою) частиною кредиту по договору станом на 17 травня 2013 року 26214,3 дол. США (Двадцять шість тисяч двісті чотирнадцять доларів США, 30 центів) або 209530.9 грн. (Двісті дев`ять тисяч п`ятсот тридцять гривень 90 копійок) по курсу НБУ (1 USD = 7.993 UAH), залишку строкової заборгованості станом на 17.05.2013 року: 308265.84 дол. США (триста вісім тисяч двісті шістдесят п`ять доларів США, 84 центи) або 2463968,86 грн. (два мільйони чотириста шістдесят три тисячі дев`ятсот шістдесят вісім гривень 86 копійок) по курсу НБУ (1 USD = 7,993 UAH).

У відповідності до умов Договорів іпотеки та вимог Закону України «Про іпотеку» просив звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_2 у площею 48,10 кв. м., житловою площею 30,50 кв.м., які належать ОСОБА_8 , шляхом проведення прилюдних торгів в процесі проведення виконавчого що виконавче передбачене Законом України «Про провадження, провадження», за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Отримані кошти просив перерахувати на корить ПУАТ «ФІДОБАНК» (Ідентифікаційний код: 14351016) в рахунок погашення заборгованості, що виникла згідно умов Договору кредиту № 1214 від 26.03.2008 року в загальній сумі.

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду

27 серпня 2013 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_8 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення, яку для розгляду передано судді Пилаєвій М. К. /т. І а. с. 2-61, 1/.

11 жовтня 2013 року ухвалою судді у справі відкрито провадження /т. І а. с. 66/.

07 лютого 2014 року у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_8 , яка змінила прізвище на ОСОБА_9 , згідно з свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області /т. І а. с. 138/, ОСОБА_10 подала клопотання про залучення до участі у справі третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Службу у справах дітей Печерського району м. Києва Київського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, враховуючи, що спірним майном мають право користуватися неповнолітні особи: ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) /т. І а. с. 140-148/.

Також у судовому засіданні 07 лютого 2014 року відповідач ОСОБА_9 подала зустрічну позовну заяву з вимогами про визнання недійсним договору іпотеки до ПАТ «Фідобанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник О. В., Служба у справах дітей Печерського району м. Києва Київського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді /т. І а. с. 150-177/.

07 лютого 2014 року ухвалою суду залучено в якості третьої особи Службу у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної ради та третю особу ОСОБА_11 як законного представника третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , в якості третьої особи ОСОБА_4 самостійно і як законного представника третіх осіб: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 /т. І а. с. 179/.

Окрім цього, 07 лютого 2014 року ухвалою суду прийнято до спільного розгляду з позовом банку до ОСОБА_9 її зустрічний позов до ПАТ «Фідобанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник О. В., Служба у справах дітей Печерського району м. Києва Київського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді про визнання договору іпотеки недійсним /т. І а. с. 150-177, 180/.

08 квітня 2014 року представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) ОСОБА_9 - ОСОБА_12 подала клопотання про витребування доказів /т. І а. с. 222 «а»-225/.

08 квітня 2014 року третя особа і законний представник третіх осіб ОСОБА_4 подала до суду заперечення на позов ПАТ «Фідобанк» /т. І а. с. 228-231/.

Також 08 квітня 2014 року відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) ОСОБА_9 подала у судовому засіданні заперечення на позов ПАТ «Фідобанк» /т. І а. с. 232-234/.

08 квітня 2014 року ухвалою суду, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, внесеною до журналу судового засідання, зобов`язано представника банку надати виписку по рахунку щодо зміни процентної ставки та погашених нарахованих сум /т. І а. с. 236-237/.

02 червня 2014 року, на підставі розпорядження № 281 керівника апарату суду Ліннік Н. В., здійснено повторний автоматичний розподіл справи і передано для розгляду судді Ільєвій Т. Г. /т. ІІ а. с. 1-3/.

16 липня 2014 року суд, ухвалою постановленою на місці, без виходу до нарадчої кімнати, внесеною до журналу судового засідання, долучив до матеріалів справи виписку по рахунку відповідача і копії рішень суду /т. ІІ а. с. 35-160, 175-177/.

20 листопада 2014 року представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) ПАТ «Фідобанк» подав заяву про уточнення позовних вимог, а саме звернення стягнення на предмет іпотеки, яким є квартира АДРЕСА_2 , виключивши об`єкт нерухомості - квартиру № 11 за цією ж адресою, яка прийнята до розгляду судом у судовому засіданні /т. ІІ а. с. 221-226, 230/.

23 грудня 2014 року, на підставі розпорядження № 474 керівника апарату суду Ліннік Н. В., здійснено повторний автоматичний розподіл справи і передано для розгляду судді Москаленко К. О. /т. ІІІ а. с. 1-2/.

24 грудня 2014 року ухвалою суду прийнято цивільну справу до свого провадження /т. ІІІ а. с. 4/.

14 липня 2016 року відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) ОСОБА_9 подала до суду клопотання про витребування доказів у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малаховської І. В. документи, яке задоволено ухвалою суду, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, внесеною до журналу судового засідання /т. ІІІ а. с. 204-205, 207, 210, 234/.

08 листопада 2016 року ухвалою суду витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малаховської І. В. документи /т. ІV а. с. 21/.

23 листопада 2016 року, на виконання ухвали від 08 листопада 2016 року, від приватного нотаріуса засобами поштового зв`язку до суду надійшли копії витребуваних документів /т. ІV а. с. 33-50/.

24 квітня 2017 року представник третьої особи у справі Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації подав заяву про розгляд справи за участі представника /т. ІV а. с. 70-71/.

25 квітня 2017 року представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) ОСОБА_9 - ОСОБА_13 подала до суду клопотання про витребування доказів у приватних нотаріусів Київського міського нотаріального округу Малаховської І. В. і Мироник О. В. документи, яке задоволено ухвалою суду, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, внесеною до журналу судового засідання /т. ІV а. с. 73-74, 75, 77, 78/.

19 червня 2017 року засобами поштового зв`язку до суду надійшли витребувані у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малаховської І. В. документи /т. ІV а. с. 83-100/.

04 вересня 2017 року ухвалою суду, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, внесеною до журналу судового засідання, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мироник О. В. документи /т. ІV а. с. 112-113, 115/.

23 жовтня 2017 року відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) ОСОБА_9 подала суду клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи /т. ІV а. с. 117-131/.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2017 року задоволено клопотання відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) ОСОБА_9 про призначено судову почеркознавчу експертизу /т. ІV а. с. 134-138/.

На підставі норми пункту 9 частини 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України від 18 березня 2004 року № 1618-IV у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (15 грудня 2017 року), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

12 березня 2018 року ухвалою суду направлено матеріали справи до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, долучивши до справи оригінали документів /т. ІV а. с. 230-231/.

31 травня 2018 року, на підставі розпорядження керівника апарату суду Ліннік Н. В. № 371, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи і передано судді Писанцю В. А. /т. ІV а. с. 234, 235-236/.

08 січня 2019 року Київський науково-дослідний інститут судових експертиз повернув матеріали цивільної справи із повідомленням про неможливість надання висновку судової почеркознавчої експертизи, у зв`язку із ненаданням у розпорядження експертів оригінали досліджуваних документів /т. ІV а. с. 244-246/.

22 січня 2019 року ухвалою суду поновлено провадження у справі /т. ІV а. с. 247/.

24 жовтня 2019 року представник ПАТ «Фідобанк» подав до суду заяву про заміну сторони позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) з банку на ТОВ «ФК «Фінтайм капітал» /т. V а. с. 35-46/.

24 жовтня 2019 року ухвалою суду заяву про заміну сторони позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) з ПАТ «Фідобанк» на ТОВ «ФК «Фінтайм капітал» задоволено /т. V а. с. 52/.

19 травня 2020 року представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) з ТОВ «ФК «Фінтайм капітал» подав заяву про забезпечення позову /т. V а. с. 96-109/.

21 липня 2020 року представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) з ТОВ «ФК «Фінтайм капітал» подав заяву про заміну неналежного відповідача ОСОБА_9 на ОСОБА_1 і неповнолітню ОСОБА_2 /т. V а. с. 112-119/.

13 липня 2021 року ухвалою суду задоволено заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартири АДРЕСА_1 (згідно з рішенням Київської міської ради від 08 жовтня 2015 року № 128/2031 змінено назву з «Січневий») у м. Києві /т. V а. с. 194, 201-202/.

Також 13 липня 2021 року ухвалою суду задоволено заяву про заміну неналежного відповідача ОСОБА_9 на належних ОСОБА_1 і неповнолітню ОСОБА_2 /т. V а. с. 195-196, 203-204/.

08 лютого 2022 року на підставі розпорядження керівника апарату № 64 здійснено повторний автоматичний розподіл справи і передано 10 лютого 2022 року матеріали цивільної справи для розгляду судді Литвиновій І. В., згідно з протоколом від 09 лютого 2022 року /т. V а. с. 206, 207-208/.

06 грудня 2023 року ухвалою судді у справі закрито провадження і призначено до розгляду по суті /т. V а. с. 236-239/.

07 грудня 2023 року представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) ОСОБА_9 - ОСОБА_14 подав заяву про розгляд справи за відсутності представника сторони, при цьому вимоги первісного позову не визнав, просив залишити без розгляду, зустрічний позов підтримав і просив задовольнити у повному обсязі, на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

07 грудня 2023 року Печерський районний суд м. Києва постановив рішення за зустрічним позовом про визнання недійсними договорів іпотеки про відмову у його задоволенні та ухвалою суду позов ТОВ "ФК "Фінтайм капітал" залишено без розгляду /т. VI а. с. 123-127, 128-137/.

24 квітня 2024 року постановою Київського апеляційного суду ухвалу суду від 07 грудня 2023 року скасовано і передано до суду першої інстанції /т. VI а. с. 244-245/.

30 травня 2024 року матеріали справи повернено до Печерського районного суду м. Києва /т. VII а. с. 1/.

23 вересня 2024 року через Електронний суд представник позивача ТОВ "ФК "Фінтайм капітал" подала заяву про розгляд справи у її відсутність /т. VI а. с. 6-8/.

12 листопада 2024 року ухвалою суду, постановленою на місці, після заслуховування представника відповідача, який присутній у судовому засіданні, визнано явку сторони позивача обов`язковою /т. VI а. с. 22/.

24 квітня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм капітал» не з`явився, про причини неявки до суду не повідомлено, заяви по суті та /або з процесуальних питань, окрім вищевказаних, до суду не надходили.

Представник відповідача ОСОБА_15 , адвокат Соболівський А.М. в засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та у відсутність відповідача, в якій заперечував проти задоволення позовних вимог.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Треті особи та їхні представники також не з`явилися у судове засідання, будучи повідомленими належним чином про час, дату і місце призначеного слухання.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

07 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «СЕБ Банк», правонаступником якого є ПУАТ «Фідобанк» (далі - Банк) та ОСОБА_3 (далі - Боржник) був укладений Кредитний договір № 1120, згідно з яким останній отримав у банку кредит у розмірі 318 750,00 доларів США, з метою придбання нерухомого майна - земельної ділянки, площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, територія Козинської селищної ради. У забезпечення виконання позичальником ОСОБА_3 грошових зобов`язань перед банком за цим кредитним договором в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_6 і земельна ділянка, площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, територія Козинської селищної ради. Поручителем у кредитному договорі виступила ОСОБА_8 /т. І а. с. 6-10/.

07 березня 2008 року ОСОБА_8 , як власник об`єкту нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_6 і майновий поручитель позичальника ОСОБА_3 , уклала з ВАТ «СЕБ Банк» договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. і зареєстрований за № 2131, згідно з пунктом 1.1. якого цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору № 1120 від 07 березня 2008 року із всіма змінами та доповненнями до нього, що укладений іпотекодержателем (ВАТ «СЕБ Банк») та позичальником ( ОСОБА_3 ), та належне виконання власних зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором, за умовами якого останній зобов`язується перед іпотекодержателем повернути наданий йому кредит до 26 березня 2033 року у розмірі 318 750, 00 доларів США, сплатити відсотки за його використання та комісії, згідно з умовами кредитного договору, а також сплатити неустойку (штраф, пеню) за прострочення повернення кредиту тощо та сплати відсотків, що передбачені кредитним договором. Розмір відсоткової ставки та комісій обслинюється відповідно до кредитного договору, порядок повернення кредиту, сплати відсотків та комісій визначається кредитним договором /т. І а. с. 32-38/.

26 березня 2008 року ОСОБА_8 , як власник об`єкту нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_2 і майновий поручитель позичальника ОСОБА_3 , уклала з ВАТ «СЕБ Банк» договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховською І.В. і зареєстрований за № 332, згідно з пунктом 1.1. якого цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору № 1214 від 26 березня 2008 року із всіма змінами та доповненнями до нього, що укладений ідпотекодержателем (ВАТ «СЕБ Банк») та позичальником ( ОСОБА_3 ), та належне виконання власних зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором, за умовами якого останній зобов`язується перед іпотекодержателем повернути наданий йому кредит до 26 березня 2033 року у розмірі 347 000, 00 доларів США, сплатити відсотки за його використання та комісії, згідно з умовами кредитного договору, а також сплатити неустойку (штраф, пеню) за прострочення повернення кредиту тощо та сплати відсотків, що передбачені кредитним договором. Розмір відсоткової ставки та комісій обслинюється відповідно до кредитного договору, порядок повернення кредиту, сплати відсотків та комісій визначається кредитним договором /т. ІV а. с. 34-37/.

На день укладення цього договору предмет іпотеки перебуває в іпотеці, згідно з іпотечним договором від 07 березня 2008 року, укладеним між ВАТ «СЕБ Банк» та іпотекодавцем, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. за реєстровим № 2131.

Згідно з пунктом 2.1 договору від 26 березня 2008 року у забезпечення виконання забезпечених зобов`язань, вказаних у п. 1.1 цього договору, іпотекодавець передає в наступну іпотеку, щодо іпотеки встановленої відповідно до іпотечного договору, належну йому на праві власності квартиру квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 47, 90 кв м, житловою - 29,60 кв.м. Право власності на квартиру підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим в Шостій Київській державній нотаріальній конторі 28 листопада 2003 року у реєстрі за № 5-6820, право власності за яким зареєстроване Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 01 грудня 2003 року, у реєстрову книгу № 183-105, за реєстровим № 35105.

Як встановлено пунктом 5.1 договору іпотеки від 26 березня 2008 року, іпотекодавець заявляє, що на момент укладення цього договору предмет іпотеки є вільним від будь-яких обтяжень (попередніх іпотек, арештів тощо), крім іпотеки, встановленої згідно з іпотечним договором), обтяжень, під забороною, арештом, в податковій заставі чи іншим обтяженням не перебуває, судового спору щодо нього не ведеться, не є внеском до статутного фонду, не є інвестицією. Іпотекодавець також засвідчує, що інші особи (включаючи, але не обмежуючись, неповнолітні особи) не мають прав володіння чи користування, а також інших повноважень щодо предмета іпотеки, а також, відсутні будь-які представники, що уповноважені вчиняти юридично значимі дії стосовно предмета іпотеки.

26 березня 2008 року ВАТ «СЕБ Банк» та ОСОБА_3 уклали кредитний договір № 1214, згідно з яким останній отримав у банку кредит у розмірі 347 000, 00 доларів США, з метою придбання нерухомого майна - будівництво житлового будинку на земельній ділянці. У забезпечення виконання позичальником ОСОБА_3 грошових зобов`язань перед банком за цим кредитним договором в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_2 . /т. І а. с. 11-18/.

Також 26 березня 2008 року ОСОБА_8 , як власник об`єкту нерухомого майна - квартири і майновий поручитель позичальника ОСОБА_3 , уклала з ВАТ «СЕБ Банк» договір іпотеки, зареєстрований за № 330, згідно з пунктом 1.1. якого цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору № 1214 від 26 березня 2008 року із всіма змінами та доповненнями до нього, що укладений ідпотекодержателем (ВАТ «СЕБ Банк») та позичальником, та належне виконання власних зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором, за умовами якого останній зобов`язується перед іпотеко держателем повернути наданий йому кредит до 26 березня 2033 року у розмірі 347 000, 00 доларів США, сплатити відсотки за його використання та комісії, згідно з умовами кредитного договору, а також сплатити неустойку (штраф, пеню) за прострочення повернення кредиту тощо та сплати відсотків, що передбачені кредитним договором. Розмір відсоткової ставки та комісій обслинюється відповідно до кредитного договору, порядок повернення кредиту, сплати відсотків та комісій визначається кредитним договором.

Станом на 26 березня 2008 року, згідно з довідкою Комунального підприємства по утриманню та експлуатації житлового фонду «Липкижитлосервіс» № 545, яка подавалася приватному нотаріусу при укладенні спірних договорів іпотеки від 26 березня 2008 року, за адресою: квартира АДРЕСА_1 значилася зареєстрованою лише її власник ОСОБА_8 , з 18 листопада 2004 року, складом сім`ї з одного чоловіка, інших осіб у вказаній квартирі не зареєстровано /т. ІV а. с. 42/.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку падати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін па зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Відповідно до частини першої, другої ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання маг виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог нього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання неналежне виконання). Відповідно до частини ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За статтею 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до частини першої ст. 546 Цивільного кодексу України зазначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша ст. 575 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною першою ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Як передбачено частиною першою ст. 7 Закону України «Про іпотеку» визначено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування, в тому числі (частина третя ст. 7 Закон України «Про іпотеку»).

Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставо держатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно зі ст. 590 Цивільного кодексу України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні сулу зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою частиною першою ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві.

Аналогічна позиція вказана у пункті 42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, в якій вказано, що резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам статті 39 Закону України «Про іпотеку». Зокрема, у ньому в обов`язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, па підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Відтак позивач має право на звернення стягнення на нерухоме майно, яке передане відповідачем в іпотеку згідно умов договору іпотеки.

Разом з тим, Верховний суд у справі № 910/5080/21 (ЄДРСРУ №112664531) від 12 липня 2023 року акцентує увагу, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Усебічність дослідження доказів означає те, що суд враховує аргументи всіх осіб, що беруть участь у справі, дослідження та подальшу оцінку доказів проводить не з позиції однієї зі сторін, а з позиції незалежного арбітра.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) під час розгляду справ неодноразово звертав увагу, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 22.06.2006 у справі "Miholapa v. Latvia" (Михолапа проти Латвії), від 31.05.2007 у справі "Andrejeva v. Latvia" (Андрєєва проти Латвії), від 21.10.2011 у справі "Дія-97" проти України").

Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити її, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування, це процесуальний обов`язок суду (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.12.2020 у справі № 757/28231/13-ц, постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.07.2022 у справі № 910/6210/20, від 30.03.2023 у справі № 905/2307/21 (905/496/22)).

ЄСПЛ зазначає, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ "Олюджіч проти Хорватії"). Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах "Мала проти України", "Богатова проти України").

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Ван де Гурк проти Нідерландів").

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (частина перша статті 81 ЦПК України).

Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено у порядку, встановленому законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Якщо подано копію (електрону копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Так, 23 грудня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 757/28231/13-ц, провадження № 61-2616св19 (ЄДРСРУ № 93794003) вказав, що належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування, це процесуальний обов`язок суду.

Безпосереднє дослідження доказів тісно пов`язане зі змістом судового доказування, оскільки він є способом сприйняття судом доказів, а також з дотриманням правил про належність та допустимість доказів. Відповідно до принципу безпосередності дослідження судових доказів має проводитися таким чином, щоб суд мав реальну можливість особисто ознайомитися з доказами, які є у справі (див. постанову Касаційного цивільного суду складі Верховного Суду від 27.07.2021 у справі № 357/4897/20).

Разом із тим, судом встановлено такі обставини процесуального значення.

Спосіб захисту цивільного права чи інтересу - це дії, які спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути доступним та ефективним.

Способи захисту цивільного права чи інтересу можуть бути судові (стаття 16 Цивільного кодексу та позасудові статті 17-19 цього Кодексу).

Відповідно до статей 12 і 33 Закону України "Про іпотеку" у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин є одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є: рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України "Про іпотеку").

Наведене вище дає підстави для висновку, що Закон України "Про іпотеку" визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39) є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 41 - 47); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38).

Судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з абзацом п`ятим частини першої статті 39 Закону України "Про іпотеку" передбачає, що суд у резолютивній частині відповідного рішення обов`язково визначає спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 вказаного Закону (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 28.09.2016 у справі № 6-1243цс16 та Верховного Суду у постанові від 13.11.2019 у справі № 234/10832/16-ц).

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц зазначила, що процедура продажу предмета іпотеки, передбачена статтею 38 Закону, може бути застосована як спосіб задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки і в судовому порядку (про що суд згідно з абзацом п`ятим частини першої статті 39 Закону має вказати у судовому рішенні про задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки), і у позасудовому порядку (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Отже, у розумінні положень статей 5, 12, 33, 39 України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації предмета іпотеки на аукціоні є належним способом захисту.

Водночас в контексті встановлених обставин справи суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 19 червня 2019 року у справі №643/17966/14-ц, що неможливо звернути стягнення на квартиру як на частину об`єкта нерухомого майна (частину предмета іпотеки) у разі визначення предметом іпотеки за договором іпотеки будинку у цілому, а не окремих квартир.

Разом із тим, суд звертає увагу, що позивач, звертаючись із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, повинен був належним чином обґрунтувати підстави та обраний спосіб захисту, зокрема довести факт існування дійсного іпотечного зобов`язання та чинність іпотечних договорів.

Однак із матеріалів справи вбачається, що позивач не надав суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували вказані обставини.

Так, 23 жовтня 2017 року відповідач ОСОБА_9 подала до суду клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, з метою перевірки достовірності її підпису на спірних іпотечних договорах, укладених 07 березня 2008 року та 26 березня 2008 року між ВАТ «СЕБ Банк» і ОСОБА_8 /т. IV, а. с. 117-131/.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2017 року зазначене клопотання було задоволено, та призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (м. Київ, вул. Смоленська, 6) /т. IV, а. с. 134-138/.

Перед експертом було поставлено такі питання:

1) чи виконаний підпис в Договорі іпотеки, укладеного між ВАТ «СЕБ Банк» та ОСОБА_8 26 березня 2008 року про передачу в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , посвідчений Малаховською І.В., нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі №332, ОСОБА_8 на восьмій сторінці договору біля надрукованого прізвища « ОСОБА_8 », що розташована в правій половині посередині даного документу формату А4, 1?;

2) чи виконаний підпис в Договорі іпотеки, укладеному між ВАТ «СЕБ Банк» та ОСОБА_8 26 березня 2008 року про передачу в іпотеку квартиру АДРЕСА_2, посвідчений Малаховською І.В., нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі №330, на восьмій сторінці договору біля надрукованого прізвища ОСОБА_8 , що розташована в правій половині посередині даного документу формату А4?;

3) чи виконаний підпис в Договорі іпотеки, укладеного між ВАТ «СЕБ Банк» та ОСОБА_8 07 березня 2008 року про передачу в іпотеку квартиру у будинку АДРЕСА_7 , посвідчений Мироник О.В., нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі №2131, на сьомій сторінці договору біля надрукованого прізвища « ОСОБА_8 », що розташована в правій половині посередині даного документу формату A4?

Метою призначення експертизи було з`ясування, чи дійсно відповідач за первісним позовом власноруч підписувала спірні договори іпотеки, що мало істотне значення для правильного вирішення спору.

З огляду на положення частини шостої статті 95 ЦПК України, єдиним належним доказом достовірності наданих копій спірних договорів могла бути лише перевірка оригіналів, у тому числі шляхом проведення судової експертизи. На цьому неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема у постанові у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 грудня 2020 року у справі № 757/28231/13-ц.

Такий наслідок неподання для огляду оригіналу письмового доказу є імперативним. Для підтвердження відповідності копії оригіналу документа сторона спору зобов`язана надати суду для огляду оригінал письмового доказу або вказати, в чиєму володінні він перебуває. Цей підхід підтверджено висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 08 червня 2021 року у справі № 906/1336/19.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що у випадку виникнення сумнівів у відповідності поданих копій письмових доказів їх оригіналам суд зобов`язаний витребувати відповідні оригінали для безпосереднього дослідження. Неподання таких оригіналів або неможливість підтвердити їх достовірність у встановленому порядку зумовлює наслідок - неврахування цих документів як належних доказів у справі.

Водночас позивач, на якого судом було покладено обов`язок надати до експертної установи оригінали документів, необхідних для проведення дослідження, вимоги ухвали суду не виконав.

На підтвердження обґрунтованості первісних позовних вимог ПУАТ «Фідобанк» посилався, зокрема, на наявність дійсно укладеного між ним та ОСОБА_16 договору іпотеки від 26 березня 2008 року, яким забезпечувалося виконання зобов`язань боржника ОСОБА_3 за кредитним договором №1214 від 26 березня 2008 року. Водночас у процесі розгляду справи відповідачем ОСОБА_9 було поставлено під сумнів справжність підпису ОСОБА_9 на спірному договорі іпотеки, у зв`язку з чим ухвалою суду було призначено судову почеркознавчу експертизу для з`ясування цих обставин.

Однак 08 січня 2019 року Київський науково-дослідний інститут судових експертиз повернув матеріали цивільної справи без виконання, повідомивши про неможливість надання висновку судової почеркознавчої експертизи у зв`язку з ненаданням у розпорядження експертів оригіналів досліджуваних документів (т. IV, а.с. 244-246).

Крім того, 12 листопада 2024 року ухвалою суду, постановленою на місці, після заслуховування представника відповідача ОСОБА_14 , який був присутній у судовому засіданні, явку представника сторони позивача за первісним позовом визнано обов`язковою (т. VI, а. с. 22).

Позивач у наступне судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, доказів поважності причин не надав, що суд розцінює як прояв недобросовісності у реалізації процесуальних прав.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ненадання позивачем оригіналів договору іпотеки для проведення експертизи, а також неявка його представника до суду всупереч ухвалі про обов`язкову участь, позбавили суд можливості встановити обставини, на які сторона позивача за зустрічним позовом посилається.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами факту укладення договору іпотеки у встановленому законом порядку, а відтак не довів і наявності правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ненадання позивачем за первісним позовом у розпорядження експертів оригіналів документів, необхідних для проведення призначеної судом почеркознавчої експертизи, неявка представника позивача в судове засідання, явка якого була визнана судом обов`язковою, свідчить про невжиття позивачем усіх залежних від нього заходів для збирання та подання належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, на які він посилався як на підставу позовних вимог.

Неможливість проведення судової почеркознавчої експертизи у зв`язку з відсутністю оригіналів досліджуваних документів, у свою чергу, позбавило суд можливості перевірити належність підпису ОСОБА_9 на спірному договорі іпотеки та встановити дійсність укладення цього правочину в порядку, передбаченому законом.

У сукупності вказані обставини, а саме: ненадання оригіналів документів, невиконання ухвали суду, повернення матеріалів експертною установою без можливості проведення експертизи, призначеної судом, та неявка позивача в судове засідання для надання пояснень об`єктивно свідчать про недоведеність первісних позовних вимог ПУАТ «Фідобанк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал», що відповідно до ст. 12, 76, 81, 83, 89, 223 ЦПК України є підставою для відмови у задоволенні первісного позову.

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись

ст.ст. 3, 8, 21, 55, 61, 129, 129-1 Конституції України,

ст.ст. 1-22, 203-205, 215, 405 Цивільного кодексу України,

ст.ст. 1-9 Закону України «Про іпотеку»,

ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтайм капітал» до до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3 самостійно і як законний представник відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Служба у справах дітей Печерського району м. Києва Київського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя І. В. Литвинова