РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/1123/25

Провадження № 2/293/684/2025

24 листопада 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Проценко Л.Й.,

за участю секретаря судового засідання Ничипорук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Черняхів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

19.09.2025 ТОВ "Коллект центр" в особі керівника М.М.Ткаченко через систему «Електронний суд» звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором №3209342 від 23.08.2021 у розмірі 115125,00 грн., понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн, та на правову допомогу в розмірі 25 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №3209342, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 15000,00 грн. Позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі та у встановлений строк, що визначений договором.

Зазначає, що відповідно до п.1.5.2. договору проценти за користування кредитом: 5625,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п.1.6. договору стандартна базова процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Умовами кредитного договору передбачена видача кредитних коштів позичальнику безготівково, а саме шляхом переказу на картковий рахунок.

Договір кредиту укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника.

ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строки, визначені умовами кредитного договору.

29.11.2021 укладено договір факторингу №29-11-102, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3209342.

В подальшому 10.01.2023 укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3209342.

Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділений правом вимоги за кредитним договором №3209342 до ОСОБА_1 .

Відповідач не виконав грошові зобов`язання за вказаним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, що підлягає стягнення з відповідача та станом на день оформлення позовної заяви становить 132357,00 грн, яка складається з:

- заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 15000,00 грн;

- заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 115875,00 грн;

- заборгованості за комісією - 1500,00 грн.

Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності та пропорційності позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості, яка становить 115125,00 грн

ІІ. Процедура та позиції сторін

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2025 головуючим суддею по справі №293/1123/25 визначена суддя Проценко Л.Й.(а.с.89).

На виконання вимог ч.8 ст.187 ЦПК України, 22.09.2025 судом отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача (а.с.90).

22.09.2025 суд постановив ухвалу, якою прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Перше судове засідання суд призначив на 11 год. 30 хв. 21.10.2025 (а.с.92).

05.10.2025 представник відповідача - адвокат Березенська Ю.О., яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АМ №1094822 від 23.07.2024, через систему «Електронний суд» подала клопотання по ознайомлення з матеріалами справи продовження процесуального строку, встановленого для надання відзиву на позовну заяву (а.с.96-104).

13.10.2025 представник відповідача через систему «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву з додатками. У відзиві вказує на часткове визнання позову, в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором про споживчий кредит в сумі 20625,00 грн, з яких 15000,00 грн тіло кредиту та 5625,00 сума нарахованих відсотків згідно умов договору. Також просила відмовити позивачу у стягненні понесених витрат на правову допомогу у розмірі 25000,00 грн., оскільки такий розмір є необґрунтований та завищеним. Окрім того, просила компенсувати витрати відповідачу на професійну правничу допомогу, що пов`язані з розглядом цивільної справи, у розмірі 13000,00 грн. Надала документи на підтвердження понесених відповідачем витрат (а.с.105-121).

20.10.2025 від представника позивача через систему «Електронний суд» на спростування доводів представника відповідача надійшла відповідь на відзив, за змістом якої просить позовні вимоги ТОВ «Коллект центр» задовольнити в повному обсязі (а.с.122-129).

21.10.2025 справа не розглядалась, у зв`язку з перебуванням головуючої судді Проценко Л.Й. у судовому засіданні у кримінальному провадженні (а.с.130).

01.05.2025 сторони в судове засідання не з`явились. Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання відклав розгляд справи на 11 год. 30 хв. 20.05.2025 (а.с.147).

Суд призначив судовий розгляд справи на 24.11.2025 об 11 год 00 хв.

23.10.2025 представник відповідача через систему «Електронний суд» подала заперечення на відповідь на відзив, в яких зокрема наполягала на відсутності правових підстав для стягнення заборгованості по відсоткам після спливу строку кредитування, а саме після 22.09.2021. Також стверджує, що вимога позивача про стягнення комісії за надання кредиту є нікчемною з моменту укладання цього правочину. Видача кредиту за укладеним кредитним договором є обов`язком кредитора і не може бути послугою (а.с.131-139).

03.11.2025 представник позивача через систему «Електронний суд» подала письмові пояснення аналогічні відповіді на відзив, та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, вказуючи на те, що розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір - розумним та справедливим (а.с.142-145)

24.11.2025 сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити за відсутності представника банку.

Представник відповідача - адвокат Березенська Ю.О. подала до суду заяву, в якій просить судове засідання провести без її участі та без участі відповідача. Позицію викладену у відзиві та в запереченнях підтримує в повному обсязі. Позовні вимоги визнає частково в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на загальну суму 20625,00 грн. Також просить суд стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн, відповідно до платіжних документів (а.с.146).

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У судовому засіданні 24.11.2025, відповідно до ч.6 ст. 259, ст. 268 ЦПК України, суд підписав скорочене рішення без його проголошення.

ІІІ. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду

Судом встановлено, що 23.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №3209342, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 15000,00 грн строком на 30 днів з 23.08.2021. термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 22.09.2021 (а.с.29-33).

Згідно п.1.5.1 договору комісія за надання кредиту:1500,00грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 5625,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідачем договір підписано 23.08.2021 одноразовим ідентифікатором S50213, надісланим на номер телефону НОМЕР_1 (а.с.70).

23.08.2021 відповідно до транзакції в системі LIQPAY на картку отримувача 516874*16 перераховано 15000 грн. за договором кредиту №3209342 (а.с.71).

Згідно графіку платежів за договором про споживчий кредит №3209342 від 23.08.2021, який є Додатком № 1 до Договору про споживчий кредит №3209342 від 23.08.202, визначено загальну вартість кредиту у розмірі 22125,00 грн, яка складається з тіла кредиту 15000,00 грн, нарахованих процентів в період з 23.08.2021 по 22.09.2021 у розмірі 5625,00 грн, та комісії за надання кредиту - 1500,00 грн (а.с.53)

Зазначені умови підтверджені паспортом споживчого кредиту, що є Додатком № 2 до Договору про споживчий кредит № 3209342 від 23.08.2021. Також в ньому зазначено, що орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом згідно з п.1.3 договору (у т. ч. тіло кредиту,відсотки, комісії та інші платежі): 22125,00 грн. (а.с. 65)

29.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №29-11-102, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача (а.с.34-38).

Відповідно до платіжного доручення № 308250005 від 03.1.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «Мілоан» суму фінансування згідно договору факторингу №29-11-102 від 29.11.2021 (а.с.43).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №29-11-102 від 29.11.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 67125,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 50625,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1500,00 грн по комісії (а.с.44).

Згідно розрахунку ТОВ «Мілоан» за кредитним договором №3209342 від 23.08.2021 слідує, що в період з 23.08.2021 по 21.11.2021 відповідачу нараховані відсотки у розмірі 50625,00, а загальна заборгованість станом на 21.11.2021 становить 67125,00 грн (а.с.72-73).

В подальшому 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ "Коллект Центр" укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» передає (відступає) ТОВ "Коллект Центр" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Коллект Центр" приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача (а.с.10-16).

На підтвердження виплати фінансування за договором відступлення прав вимоги надано акт зарахування зустрічних вимог від 28.02.2023 (а.с. 21).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору №10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10.01.2023 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 132375,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 115875,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1500,00 грн сума заборгованості за комісією (а.с 28).

ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню, мотиви та висновки суду

Нормою п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ч.1 ст.205 ЦК).

Положеннями ст.526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно із п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4, 5 ст.11 Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вирішуючи питання про задоволення позову, суд зазначає, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором заборгованість у сумі 115125,00 грн, з яких: 15000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 98625,00 грн - заборгованість по відсоткам на день відступлення права вимоги; 1500,00 грн заборгованість за комісією.

Однак, суд не погоджується з вимогами позивача про стягнення з відповідача процентів після спливу строку кредитування, оскільки Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені проценти за кредитним договором та неустойку припиняється.

Як вбачається з умов пунктів 1.3, 1.4. договору, кредит надається на 30 днів строком до 22.09.2021.

Дійсно, відповідно до п.2.3.1.2 кредитного договору позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.

Однак в порядку ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивачем не надано суду доказів пролонгації строку кредитування.

За положеннями статей 1046,1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті1054 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, та яка повинна бути застосована в даній справі щодо спростування нарахованих позивачем процентів (як за загальними, так і за простроченими).

Щодо правомірності нарахування одноразової комісії в розмірі 10% від суми кредиту суд виходить із такого.

Посилаючись на ч.1,2 ст.11 та ч.5 ст.15 Закону «Про споживче кредитування», з огляду на відсутність у кредитному договорі формулювання призначення та підстав сплати комісії, представник відповідача вважає недійсними умови договору в частині нарахування одноразової комісії у сумі 1500,00 грн.

Істотні умови договору про споживчий кредит визначені ч.1 ст.12 Закону «Про споживче кредитування», пунктом 10 якої вказується на необхідність зазначення в договорі порядку повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися).

Частиною 5 ст.12 Закону встановлено нікчемність (недійсність в силу закону) умов договору про споживчий кредит, але тільки тих із них, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом.

Відповідно до ч.2,п.8 ч.3 ст.9 зазначеного вище Закону, до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація повинна включати, зокрема, й порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення,у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися).

Із досліджених судом пропозиції (оферти) ТОВ «Коллект центр» про умови кредитування, підписаної одноразовим ідентифікатором відповіді (акцепту) про прийняття цієї пропозиції та заявки позичальника, передбачена комісія, пов`язана з наданням кредиту (за економічною сутністю це плата за надання кредиту) у розмірі 10% від суми кредиту.

Суд відзначає окремо, що сплата одноразової комісії не ставилася умовами кредитного договору від 23.08.2021 як обов`язкова попередня умова отримання кредитних коштів або зазначена комісія встановлена у договорі як плата за надання інформації споживачу про виконання договору, стан заборгованості чи управління боргом тощо, що має надаватися безоплатно.

Таким чином, відповідна одноразова комісія є власною комісією кредитодавця, розмір та строк внесення якої прямо передбачений умовами договору про споживчий кредит, з умовами якого відповідач спочатку ознайомився, а згодом погодився, акцептуючи відповідь кредитодавця.

Представником відповідачем не доведено, чому та на якій правовій підставі умову кредитного договору про сплату позичальником одноразової власної комісії кредитодавця, яка визначена саме як плата за надання кредиту, необхідно вважати нікчемною.

Статтею 204 ЦК України передбачена презумпція правомірності правочину. Правочин вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемність) або він не визнаний судом недійсним.

Отож, зважаючи, що пунктом 1.5.1 кредитного договору між сторонами встановлено одноразову комісію як плату за надання кредиту, передбачена договором комісія за своєю суттю є винагородою кредитодавця за прийняття позитивного рішення для позичальника про надання кредиту.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивач, як правонаступник ТОВ «Вердикт Капітал», якому відступив право вимоги первісний кредитор за кредитним договором щодо позичальника ОСОБА_1 , має право на отримання від останнього кредитної заборгованості в сумі тіла кредиту, нарахованих відсотків в межах строку кредитування та одноразової комісії за надання кредиту.

Разом з тим, встановивши, що сторони погодили строк дії договору позики до 22.09.2021, то суд дійшов висновку, що стягненню підлягає заборгованість в розмірі 22125,00 грн(15000,00 грн. тіло кредиту, 5625,00 грн проценти за користування кредитом і 1500,00 комісія за надання кредиту), а у стягненні відсотків, нарахованих після спливу строку кредитування слід відмовити.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вище викладене, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 465,59 грн.

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн, судом зазначається наступне.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за частиною 3 статі 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом статті 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами статті 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Частинами 4, 5 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 3 статті 141 ЦПК України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач обґрунтовує розмір витрат на правничу допомогу у сумі 25000 грн наступними документами: копією договору про надання правової (правничої) допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024, укладеногоміж ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс»; копією заявки на надання юридичної допомоги № 1503 від 01.08.2025; копією витягу з акту № 13 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025 з описом виконаних робіт (а.с.58-64).

При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу заперечень, наданих протилежною стороною (постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі 755/9215/15-ц).

Разом з тим, у поданому відзиві представник відповідача вважає вимогу позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 25000,00 грн. необґрунтованою та завищеною. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, задоволених вимог, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

У цьому випадку йдеться про пропорційність предмета спору, ціни позову та обсягу судової діяльності. Суд дійшов до переконання, що заявлені до відшкодування витрати позивача на правову допомогу у розмірі 25000 гривень є завищеними.

Разом з тим, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, з урахуванням описаних вище обставин щодо категорії та складності справи, її типового для відповідної категорії справ характеру, суд дійшов висновку про відшкодування позивачу судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу в розмірі 4805 грн (25000х19,22%), тобто пропорційно до задоволених позовних вимог, які підлягають стягненню з відповідача.

Щодо витрат відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн, суд зазначає таке.

На підтвердження обставин понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу його представником суду надано: ордер на надання правничої допомоги серії АМ №1094822; копію свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; копію витягу з Єдиного реєстру адвокатів України; копію договору про надання правничої допомоги №22 від 19.07.2024; копію додаткової угоди № 1 від 03.10.2025 до договору про надання правничої допомоги №22 від 19.07.2024; копії платіжних інструкції від 03.10.2025 та 21.10.2025 про сплату грошових коштів за договором № 22 від 19.07.2024, додаткової угоди № 1 від 03.10.2025 до договору, у сумі 10000,00 грн та 3000,00 грн відповідно.

Зважаючи на наявність доказів виконання робіт за вказаним договором, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат відповідача на правничу допомогу підлягають задоволенню у розмірі 10000 грн, що відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Керуючись ст.ст. 79,81, 141, 247, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект центр" заборгованість на загальну суму 22125 (двадцять дві тисячі сто двадцять п`ять) гривень 00 копійок за кредитним договором № 3209342 від 23.08.2021.

В решті позову відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект центр" витрати зі сплати судового збору в розмірі 465 (чотириста шістдесят п`ять) гривень 59 копійок та 4805 (чотири тисячі вісімсот п`ять) гривень 00 копійок витрат, понесених на правову допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект центр" на користь ОСОБА_1 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок витрат, понесених на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про сторін по справі.

Позивач:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект центр", , місцезнаходження: вул.Мечнікова, будинок 3, офіс 306, м. Київ, 01133

Відповідач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

Місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено та підписано 27.11.2025

Головуюча суддя Людмила ПРОЦЕНКО