Справа №2-2448-05
4-с/705/10/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2025 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді Годік Л.С.

секретар судового засідання Запорожченко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань скаргу адвоката Березки Романа Миколайовича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на дії/бездіяльність органу примусового виконання,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Березка Р.М., який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати протиправними дії Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), щодо не вжиття заходів зі скасування арештів нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , накладених державним виконавцем Уманського районного відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, в рамках виконавчого провадження № 5873106, із примусового виконання виконавчого листа № 2-2448-2005 виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області; скасувати арешти з нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , накладених державним виконавцем Уманського районного відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, в рамках виконавчого провадження № 5873106, із примусового виконання виконавчого листа № 2-2448-2005 виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області.

Скарга обгрунтована тим, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області було вирішено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, починаючи із 13.09.2005 до повноліття дитини, про що видано виконавчий лист № 2-2448-2005. На підставі вказаного виконавчого листа Уманським районним відділом державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області було відкрито виконавче провадження № 5873106, в рамках якого Уманським РВ ДВС Уманського МРУЮ було накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 , номер запису про обтяження: 12181104 та 12180984, вид обтяження: арешт нерухомого майна. 25.12.2015 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до вимог відповідно до вимог п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час винесення постанови), а виконавчий лист було передано до Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві для виконання за місцем роботи боржника. 11.02.2016 державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві, відповідно до вимог ст. 17, 19, 21, 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, яка діяла на той час) прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження. На адресу відділу надійшла заява стягувача від 05.09.2018 про повернення виконавчого документу без подальшого виконання, заборгованість була відсутня на момент надходження заяви, тому 25.09.2018 відповідно до вимог п. 1 частини першої ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, яка діяла на той час) було прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. При цьому, арешти нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 скасовані не були. У зв?язку із наявністю арештів на майно, боржник через свого представника звернувся із заявою до відділу ДВС про скасування арештів. За повідомленням відділу державної виконавчої служби у м. Умані Уманського району Черкаської області підстави для припинення чинності арешту майна боржника у державного виконавця відсутні, оскільки при завершенні виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час винесення постанови), арешти не знімаються. Тому, на адресу Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) 07.10.2025 було направлено клопотання про скасування арештів із нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 . Проте, 21.10.2025 із Печерського ВДВС у м. Києві було отримано відповідь за № 50153417 від 17.10.2025 із повідомленням про те, що арешт накладався Уманським ВДВС, документи виконавчого провадження знищенні, на підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» та рекомендовано звернутися до суду із позовом про зняття арешту з майна. Також у листі зазначено, що відповідно до вимог ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Проте, заявник із зазначеним не погоджується та вважає, що така позиція не відповідає вимогам п.10ч. 1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 (в редакції, що діяла на час винесення постанови) та с. 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 (в редакції, що діяла на час винесення постанови). Вказаним законодавством встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається. Тому, державний виконавець Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві, одночасно із винесенням Постанови про повернення виконавчого документу стягувачу мав би зняти арешти, що були накладені на майно ОСОБА_1 в рамках примусового виконання виконавчого листа № 2-2448-2005. Крім того, ОСОБА_1 є не лише власником майна, а і боржником у даному виконавчому провадженні, тому такий спосіб захисту, як звернення з позовом до суду про скасування арешту майна, в даному випадку не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв?язку з чим виникала необхідність у звернення з даною скаргою до суду.

Також адвокат Березка Р.М. подав заяву про поновлення строків для звернення з даною скаргою до суду, в якій просить визнати поважними причини пропуску строку та поновити строк на подання скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), щодо не вжиття заходів зі скасування арештів нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , накладених державним виконавцем Уманського районного відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, в рамках виконавчого провадження № 5873106, із примусового виконання виконавчого листа № 2-2448-2005 виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області. Заява обгрнутована тим, що відповідно до вимог ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений для подання скарги строк може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою. У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса з метою укладення договорів оренди земельних ділянок, що йому належать на праві власності. Проте, приватний нотаріус повідомив йому що на земельні ділянки накладено арешт Уманським районним відділом державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, в рамках виконавчого провадження № 5873106. Зважаючи на те, що виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа № 2-2448-2005 виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення із нього аліментів було завершено ще у 2018 році, ОСОБА_1 весь цей час був впевнений, що всі арешти з його майна були зняті, відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». ОСОБА_1 змушений був звертатися із відповідними клопотаннями як до Печерського ВДВС, так і до Уманського ВДВС, потім знову до Печерського ВДВС. І лише 21.10.2025 із Печерського ВДВС у м. Києві було отримано відповідь за № 50153417 від 17.10.2025 із повідомленням про відмову у скасуванні арештів, через відсутність матеріалів виконавчого провадження, які повинні бути скасовані разом із постановою про завершення виконавчого провадження. Тому заявник просить визнати поважними причини пропуску строку на оскарження бездіяльності державного виконавця та поновити його.

Адвокат Березка Р.М. та ОСОБА_1 в судове засідання не з?явилися. Від адвоката Березки Р.М. надійшла заява, в якій він підтримує подану скаргу, наполягає на її задоволенні та просить розглядати у його відсутність та відсутність ОСОБА_1 .

Представник Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) в судове засідання не з?явився, про день та час розгляду скарги повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Представник ВДВС у м. Умані Уманського району ЦМУМЮ (м. Київ) в судове засідання не з?явився, про день та час розгляду скарги повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Стягувач ОСОБА_2 (набуте прізвище при реєстрації розірвання шлюбу « ОСОБА_4 ») померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Листом Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаській області № 2235/5.3-25 від 27.10.2025.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вивчивши та дослідивши матеріали скарги, суд встановив такі обставини.

Адвокат Березка Р.М., який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , у жовтні 2025 року звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області зі скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання.

До скарги подав клопотання про поновлення йому пропущеного визначеного чинним законодавством процесуального строку для звернення із скаргою до суду, в якому зазначив докази поважності пропуску вказаного строку.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у 10-денний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 385 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Дослідивши клопотання заявника про поновлення йому пропущеного строку для звернення із даною скаргою до суду та надавши оцінку його доводам щодо поважності причин пропуску визначеного строку, суд дійшов висновку щодо необхідності поновити адвокату Березка Р.М. строк для звернення із скаргою до суду.

Судом встановлено, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.10.2005 було стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, починаючи із 13.09.2005 до повноліття дитини. На підставі вказаного рішення суду був виданий виконавчий лист № 2-2448-2005.

У зв?язку із зверненням до примусового виконання вказаного виконавчого листа, державним виконавцем ВДВС було накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 , номер запису про обтяження: 12181104 та 12180984, вид обтяження: арешт нерухомого майна, підстава обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 5873106, видана 20.11.2015 Уманським РВ ДВС Уманського МРУЮ.

Наявність вказаного обтяження підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру пав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиногоре6єстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта.

25.12.2015 державним виконавцем винесено постанову про закінчення ВП 5873106 відповідно до вимог відповідно до вимог п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час винесення постанови), а виконавчий лист було передано до Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві для виконання за місцем роботи боржника.

11.02.2016 державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві, відповідно до вимог ст. 17, 19, 21, 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, яка діяла на той час) прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження.

Під час примусового виконання зазначеного виконавчого листа на адресу відділу ДВС надійшла заява стягувача від 05.09.2018 про повернення виконавчого документу без подальшого виконання. Заборгованість була відсутня на момент повернення виконавчого документу стягувачу. 25.09.2018 відповідно до вимог п. 1 частини першої ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, яка діяла на той час) було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Разом з тим, при поверненні виконавчого провадження арешти нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 скасовані не були.

Дізнавшись про існування вказаних арештів на майно, ОСОБА_1 через свого представника звернувся до ВДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області із заявою про зняття арешту, проте, отримав відповідь, в якій зазначено, що підстави для припинення чинності арешту майна боржника у державного виконавця відсутні, оскільки при завершенні виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час винесення постанови), арешти не знімаються.

Отримавши таку відповідь, ОСОБА_1 через свого представника звернувся до Печерського ВДВС у місті Києві із заявою про зняття арешті із належного йому майна у зв?язку із закриттям виконавчого провадження з підстав надходження заяви стягувача про повернення виконавчого документу, проте, також отримав відповідь, в якій йому було рекомендовано звернутися до суду з позовом про зняття арешту відповідно до вимог ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Згідно ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

В силу вимог частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Виходячи зі змісту п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, оскільки є процесуальною дією державного виконавця.

Пунктом 10 частини 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 (в редакції, що діяла на час винесення постанови) передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Частиною 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 (в редакції, що діяла на час винесення постанови) зазначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Пунктом 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (в редакції, що діяла на час винесення постанови) передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є не лише власником майна, а і боржником у виконавчому провадженні, в межах якого був накладений на належне йому нерухоме майно арешт, тому в даному випадку ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», не підлягає до застосування з метою вирішення цих правовідносин, а належним способом захисту є звернення з даною скаргою до суду.

Також, відповідно до Постанови КЦС ВС від 29 червня 2023 року у справі № 208/9810/21, в разі, коли питання про скасування арешту, накладеного в рамках виконавчого провадження, порушує сторона провадження, то застосовуються положення розд. VII ЦПК України, який передбачає звернення до суду зі скаргою на дії виконавця.

Така ж правова позиція міститься і в постанові КЦС ВС від 18 травня 2022 року у справі № 642/4263/21.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що боржник у виконавчому провадженні не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України (постанова Верховного Суду від 24.05.2021 у справі №712/12136/18).

Заявник вважає бездіяльність Печерського відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), яка полягає у не знятті арешту із належного йому майна, такою, щопорушує його право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; водночас основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання, правовий статус працівників органів державної виконавчої служби та умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законами України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження».

В даному випадку виконавче провадження №5873106 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (станом на день винесення постанови), тобто у зв`язку з поверненням виконавчого документу.

Частиною 3 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» зазначено, що у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається. А отже, державний виконавець Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві, одночасно із винесенням Постанови про повернення виконавчого документу стягувачу мав би зняти арешти, що були накладені на ОСОБА_1 в рамках примусового виконання виконавчого листа № 2-2448-2005 виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області.

Тому, з урахуванням вищевикладеного, дії державного виконавця, які полягали у не скасуванні накладених арештів на майно боржника разом з вине6сенням постанови про завершення виконавчого провадження, є неправомірними.

З огляду на викладене, суд оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, вважає, що скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.447-453 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Поновити адвокату Березка Роману Миколайовичу, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , строк для подачі скарги на дії/бездіяльність органу примусового виконання.

Скаргу задовольнити.

Визнати протиправними дії Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), щодо не вжиття заходів зі скасування арештів нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , накладених державним виконавцем Уманського районного відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, в рамках виконавчого провадження № 5873106, із примусового виконання виконавчого листа № 2-2448-2005 виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області.

Скасувати арешти з нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , накладені державним виконавцем Уманського районного відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, в рамках виконавчого провадження № 5873106, із примусового виконання виконавчого листа № 2-2448-2005 виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області, а саме: « Номер запису про обтяження: 12181104 Документи, подані для державної реєстрації: Постанова, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 5873106, виданий 20.11.2015, видавник: Уманський РВ ДВС Уманського МРУЮ; Вид обтяження: арешт нерухомого майна- Номер запису про обтяження: 12180984 Документи, подані для державної реєстрації: Постанова, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 5873106, виданий 20.11.2015, видавник: Уманський РВ ДВС Уманського МРУЮ; Вид обтяження: арешт нерухомого майна.»

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, у разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддяЛеся Сергіївна Годік