Справа № 639/8704/25
Провадження № 2-з/639/34/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Харків

Новобаварський районний суд міста Харкова у складі судді Борисенка О.О.,

розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

установив:

До Новобаварського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивач просить в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним на 1/2 частину квартири загальною площею 87,5 кв.м, житловою площею 41,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

27.11.2025 ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Також, 27.11.2025 до Новобаварського районного суду міста Харкова надійшла заява про забезпечення позову, сформована в системі «Електронний суд» 26.11.2025 та підписана представником позивача адвокатом Щербатим Р.Р., який діє на підставі ордеру, в якій він просив накласти арешт на квартиру загальною площею 87,5 кв.м, житловою площею 41,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що між сторонами існує спір щодо нерухомого майна, що зареєстроване на праві одноосібної власності відповідача, тому у позивача існують обґрунтовані побоювання, що вказане майно, набуте сторонами у період шлюбу за спільні кошти, може бути відчужене іншій особі, що створить перешкоди в ефективному захисті її прав. Вказаний захід забезпечення позову безпосередньо пов`язаний з предметом спору та не перешкоджатиме відповідачу використовувати житло за цільовим призначенням. Позивач іншим житлом не забезпечена та вимушено перебуває за межами України зі своїм малолітнім сином, у зв`язку з чим позбавлена можливості самостійно контролювати збереження спірного майна та оперативно реагувати на можливі дії відповідача щодо відчуження квартири. Відповідач має можливість в будь-який момент відчужити квартиру третім особами або здійснити інші дії, спрямовані на ускладнення або унеможливлення виконання майбутнього рішення суду щодо поділу майна.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що заява розглядалась без повідомлення учасників справи, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши надані матеріали, дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4» роз`яснив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, під час розгляду заяви про забезпечення позову, суд має перевірити наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Проте, заява про забезпечення позову не містить посилань на докази, які б вказували на вчинення відповідачем дій, спрямованих на реалізацію спірного майна. Сама лише потенційна можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для застосування заходів забезпечення позову.

Саме такі по суті висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц.

Із матеріалів справи суд вбачає, що предметом позову є вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя квартири АДРЕСА_1 шляхом визнання за подружжям права власності на 1/2 частину квартири за кожним.

Зазначена квартира придбана у період шлюбу сторін та зареєстрована на праві власності за відповідачем ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 22.03.2019, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за р. №989.

Отже, оскільки квартира придбана під час шлюбу сторін, вона вважається спільною власністю та задля її продажу, дарування тощо обов`язково потрібна нотаріально посвідчена згода колишньої дружини (позивача). В іншому випадку нотаріус не посвідчить таку угоду.

Тобто, без згоди позивача відповідач позбавлений можливості відчужити квартиру.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою (не надано будь-яких доказів про наміри відповідача будь-яким чином відчужити квартиру) та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому, та заявлений захід забезпечення позову не є співмірним із заявленими вимогами, що є підставою для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 12, 149-153, 247, 260, 261, 353-355 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 27.11.2025.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Олександр БОРИСЕНКО