справа № 369/1680/22 головуючий у суді І інстанції Фінагеєва І.О.
провадження № 22-ц/824/6597/2025
провадження № 22-з/824/1255/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ДОДАТКОВА)

12 листопада 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Березовенко Р.В.,

суддів Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження питання про ухвалення додаткового судового рішення в цивільній справі за заявою представниці ОСОБА_1 - адвокатки Головатенко Ольги Сергіївни про розподіл судових витрат та за заявою представниці ОСОБА_2 - адвокатки Кухарчук Анни Юріївни про ухвалення додаткового рішення по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представницею - адвокаткою Головатенко Ольгою Сергіївною на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 грудня 2024 року та апеляційної скарги ОСОБА_2 поданою представницею - адвокаткою Кухарчук Анною Юріївною на додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Київського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представницею - адвокаткою Головатенко Ольгою Сергіївною залишено без задоволення. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 грудня 2024 року залишено без змін. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану представницею - адвокаткою Кухарчук Анною Юріївною - залишено без задоволення. Додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2025 року - залишено без змін.

У судовому засіданні 16 вересня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява представниці ОСОБА_2 - адвокатки Кухарчук А.Ю. про розподіл судових витрат та подання доказів щодо витрат відповідача, яка апеляційним судом вирішена не була.

22 вересня 2025 року представниця ОСОБА_1 - адвокатка Головатенко О.С. подала клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

22 вересня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява представниці ОСОБА_1 - адвокатки Головатенко О.С. про ухвалення додаткового рішення.

Згідно зі ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року матеріали цивільної справи за заявою представниці ОСОБА_1 - адвокатки Головатенко Ольги Сергіївни та за заявою представниці ОСОБА_2 - адвокатки Кухарчук Анни Юріївни про розподіл судових витрат про ухвалення додаткового рішення по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представницею - адвокаткою Головатенко Ольгою Сергіївною на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 грудня 2024 року та апеляційної скарги ОСОБА_2 поданою представницею - адвокаткою Кухарчук Анною Юріївною на додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Ухвали про прийняття заяв до розгляду надіслані до електронних кабінетів представниць сторін та за даними Звіту про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду доставлено 16 жовтня 2025 року, що відповідно до вимог ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України вважається належним повідомленням.

Дослідивши матеріали справи, зокрема, заяву про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів дійшла висновку про їх часткове задоволення з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частина 1 статті 137 ЦПК України вказує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Проте, згідно п. 6.51 висновку Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі №904/4494/18 разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, сформульованому в постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з вимогами частин 1, 2, 5, 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.

У Практичних рекомендаціях: вимоги щодо справедливої компенсації (стаття 41 Конвенції), виданих Головою Європейського суду з прав людини відповідно до Правил 32 Регламенту Суду від 28 березня 2007 року, з поправками від 09 червня 2022 року, ЄСПЛ зазначає, що витрати, понесені (як на національному рівні, так і під час розгляду справи в самому Суді) у спробі запобігти порушенню чи з метою отримання компенсації після того, як воно сталося, мають бути фактично понесені. Фактично понесені означає, що «заявник мав сплатити їх або бути зобов`язаним сплатити їх відповідно до юридичного або договірного зобов`язання. Документи, що підтверджують те, що заявник сплатив або зобов`язаний сплатити такі витрати, мають бути надані суду» (пункт 18).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року по справі №922/445/19 зазначено, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

У постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року в справі №750/2055/20 вказано, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14 квітня 2021 року у справі №757/60277/18-ц.

За вимогами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Встановлено, що у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 представниця ОСОБА_1 зазначила попередній орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу, які планує понести у зв`язку з розглядом справи апеляційним судом, на суму 15 000,00 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 представниця ОСОБА_2 зазначила попередній орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу, які планує понести у зв`язку з розглядом справи апеляційним судом, на суму 55 000,00 грн.

На підтвердження надання професійної правничої допомоги позивачем ОСОБА_1 надано копію Договору про надання правничої (правової) допомоги від 06 грудня 2021 року, укладеного з АО «Джі енд Ді», за яким на представництво інтересів позивача уповноважено адвокатку Головатенко О.С.

Додатковою угодою №2 від 15 вересня 2025 року до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 06 грудня 2021 року сторони за взаємною згодою вирішили викласти п. 5.4 Договору в наступній редакції: «Сума витрат на професійну правничу (правову) допомогу, яка буде надана виконавцем замовнику на стадії апеляційного розгляду справи, що визначена в п. 1.1 даного договору в Київському апеляційному суді, оплачується Замовником на рахунок виконавця протягом 5 (п`яти) місяців з дати підписання Сторонами Акту наданих послуг до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 06 грудня 2021 року».

Відповідно до Акту надання послуг від 16 вересня 2025 року до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 06 грудня 2021 року, сторони підтвердили, що адвокатом надано, а клієнтом отримано правничу допомогу на суму 60 000,00 грн у наступному обсязі та розмірі:

аналіз апеляційної скарги на додаткове рішення та формування правової позиції - 10 000,00 грн;

розробка тактики ведення судового процесу та погодження її із замовником - 5 000,00 грн;

підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення - 30 000,00 грн;

участь у судовому засіданні - 5 000,00 грн;

надання консультацій та періодичне надання правової інформації замовнику про стан розгляду справи апеляційним судом, звітування про результати судового засідання - 10 000,00 грн.

На підтвердження надання професійної правничої допомоги відповідачкою ОСОБА_2 надано копію Договору про надання правової допомоги від 02 березня 2023 року, укладеного з адвокаткою Кухарчук А.Ю.

Відповідно до п. 1.2. Договору, його предметом є надання правової допомоги Клієнту у сімейних справах: про поділ майна, про визначення місця проживання дітей, про порядок участі батька у вихованні дітей, у т.ч. на стадії виконавчого провадження, але не виключно.

За умовами розділу 5 Договору, за надання послуг за цим договором, клієнт зобов`язаний сплатити адвокату винагороду (гонорар) за домовленістю. Адвокат, за згодою клієнта, має право сплачувати фактичні, судові, адміністративні витрати, збори пов`язані з виконанням даного договору, які повертаються клієнтом, бо не включені у винагороду адвоката.

У Додатковій угоді №1 від 22 березня 2023 року до Договору про надання правової допомоги від 02 березня 2023 року, сторони погодили, що правнича допомога надається адвокатом у справі №369/1680/22. З урахуванням складності судової справи, що пов`язано із неналежним представництвом інтересів клієнта, адвокатом, який здійснював представництво у такій справі, у зв`язку з необхідністю поновлення процесуальних строків та збору доказів, гонорар адвоката за надання правничої допомоги та представництво інтересів клієнта складає 2 800,00 грн за одну годину роботи та 2 500,00 грн за представництво інтересів клієнта у судовому засіданні (за кожне судове засідання).

Відповідно до Акту приймання-споживання послуг від 08 травня 2025 року, сторони підтвердили, що адвокатом надано, а клієнтом отримано правничу допомогу на суму 160 000,00 грн у наступному обсязі та розмірі:

ознайомлення з матеріалами судової справи - 2 год. - 5 600,00 грн;

правовий аналіз судової справи, аналіз судової практики, аналіз доказів у справі, надання юридичної консультації для побудови правової позиції щодо супроводу справи та роз`яснення прав клієнта щодо варіантів та правових підстав поділу, для прийняття рішення клієнтом щодо варіантів поділу майна - 4 год - 11 200,00 грн;

збір доказів для підготовки заперечень, відзиву у справі, отримання аудіозаписів викликів поліції, інших доказів - 8 год. - 22 400,00 грн;

підготовка та подання відзиву на позовну заяву - 8 год. - 22 400,00 грн;

підготовка та подання клопотання про об`єднання судових справ - 2 год. - 5 600,00 грн;

підготовка та подання заяви про виклик свідків - 2 год. - 5 600,00 грн;

підготовка та подання клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження - 2 год. - 5 600,00 грн;

підготовка та подання письмових пояснень - 4 год. - 11 200,00 грн;

підготовка та подання заяви про долучення доказів - 1 год. - 2 800,00 грн;

підготовка та подання письмової заключної промови - 2 год. - 5 600,00 грн;

ознайомлення із заявою про ухвалення додаткового рішення, підготовка заперечень та клопотання про зменшення розміру стягнення - 2 год. - 5 600,00 грн;

ознайомлення із доповненнями до заяви про ухвалення додаткового рішення, підготовка заперечень та клопотання про зменшення розміру стягнення - 1 год. - 2 800,00 грн;

участь адвоката у судових засіданнях 26 січня 2023 року, 12 вересня 2023 року, 13 листопада 2023 року, 23 січня 2024 року, 26 червня 2024 року, 26 серпня 2024 року, 22 жовтня 2024 року, 24 лютого 2025 року - 20 000,00 грн;

ознайомлення та аналіз додаткового рішення, підготовка та подання апеляційної скарги - 4 год. - 11 200,00 грн;

ознайомлення з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , правовий аналіз, підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу - 8 год. - 22 400,00 грн.

За ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У додатковій постанові від 24 червня 2024 року у справі №712/3590/22 Верховний Суд звернув увагу на необхідність врахування судами, що для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат. Наведене є обов`язком, визначеним частиною першою статті 81 ЦПК України.

22 вересня 2025 року представниця ОСОБА_1 - адвокатка Головатенко О.С. в порядку ч. 5 ст. 137 ЦПК України заявила про необґрунтованість витрат позивача на правову допомогу та їх неспівмірність зі складністю справи. Відповідачка заявила до стягнення витрати на правничу допомогу у суді першої інстанції на суму 126 400,00 грн, що суперечить ЦПК України. У суді першої інстанції про розподіл таких витрат не заявляла, тому у зв`язку з порушенням строків та порядку їх заявлення просила відмовити в цій частині. Крім того, апеляційну скаргу ОСОБА_2 апеляційний суд залишив без задоволення, а тому витрати на її підготовку також не підлягають розподілу. Просила зменшити розмір понесених відповідачкою витрат до 2 000,00 грн.

ОСОБА_2 правом на подання заперечень на заяву про ухвалення додаткового рішення не скористалася.

За змістом частини третьої статті 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

З аналізу ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру; погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Визначаючи розмір витрат, які сторона позивача ОСОБА_1 понесла у зв`язку з розглядом справи, колегія суддів крім іншого, враховує положення ч. 4 ст. 141 ЦПК України, відповідно до яких, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Як зазначено вище, у відзиві на апеляційну скаргу представниця позивача зазначила попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у справі на суму 15 000,00 грн. Однак, у заяві про ухвалення додаткового рішення не навела підстав перевищення судових витрат у 4 рази (60 000,00 грн) та не надала доказів неможливості передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку, враховуючи, що більшість робіт була виконана на час подання відзиву.

З урахуванням вищевикладеного, з огляду на фактичний обсяг послуг, наданих ОСОБА_1 адвокаткою Головатенко О.С., їх дійсність, необхідність, відповідність складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), співмірність часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), колегія суддів вважає, що загальна вартість послуг, наданих адвокатом у справі не перевищує 15 000,00 грн., а тому у зв`язку із залишенням без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 на додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області та відсутність заперечень ОСОБА_2 щодо розподілу судових витрат, колегія суддів вважає, що відшкодуванню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн., оскільки саме цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, з урахуванням складності справи.

Вирішуючи заяву ОСОБА_2 щодо розподілу витрат на правничу допомогу колегія суддів виходить з наступного.

У частині першій статті 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21, й підтримана Об`єднаною Палатою Верховного Суду в постанові від 22 квітня 2024 року у справі №346/2744/21, що за приписами частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути враховано судом.

Колегія суддів також враховує, що в постанові Верховного Суду від 29 травня 2025 року у справі №757/40871/20 вказано, що «ухвалюючи додаткову постанову у справі щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем під час розгляду справи у суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій, апеляційний суд дійшов загалом обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви позивача у цій частині, оскільки до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції - 21 січня 2025 року представник позивача не подав усіх достовірних доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу та не обґрунтував поважності причин неможливості подання доказів до вказаного часу. Заявником не було зазначено будь-яких поважних причин, які перешкоджали б подати відповідні докази до закінчення судових дебатів у справі».

У цій справі рішення суду першої інстанції було ухвалено 13 грудня 2024 року, однак ОСОБА_2 жодних заяв про стягнення витрат на правничу допомогу за розгляд справи до суду першої інстанції не подавала, рішення суду не оскаржувала. Обґрунтувань поважності причин не подання суду першої інстанції доказів для розподілу витрат на правничу допомогу до дня ухвалення апеляційним судом постанови від 16 вересня 2025 року не подала.

Із матеріалів справи також встановлено, що відповідні докази, зокрема договір про надання правничої допомоги, додаткова угода, акт приймання-передавання послуги, у якому визначено обсяг послуг, який надано ОСОБА_2 та розмір витрат на правничу допомогу, не долучалися до матеріалів справи будь-яким іншим чином, зокрема до заяв по суті справи на стадії розгляду справи судом першої інстанції.

Колегія суддів зауважує, що адвокат має змогу заздалегідь оформити акт (акти) приймання-передачі юридичних послуг принаймні у тій частині, яка стосується складення апеляційної скарги, оскільки ці документи складаються до початку розгляду справи по суті, а тому не існує жодних об`єктивних перешкод для складання відповідного акту та подання його до суду першої інстанції.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції, право на яку доводиться доказами поданими з порушенням строків, які заявниця не просила поновити.

Крім того, постановою Київського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 , а тому витрати на її подання відшкодуванню не підлягають.

Поряд з цим, з огляду на фактичний обсяг послуг, наданих ОСОБА_2 адвокаткою Кухарчук А.Ю., їх дійсність, необхідність, відповідність складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), з урахуванням заперечень ОСОБА_1 , колегія суддів вважає співмірними витрати відповідачки на професійну правничу допомогу за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 11 200,00 грн, оскільки саме такий розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, з урахуванням складності справи та обізнаності адвокатки щодо її руху протягом усього часу перебування справи у провадженні суду першої інстанції та відсутності у зв`язку з цим потреби приділяти час у 8 годин для складання відзиву на апеляційну скаргу, а також здійснювати правовий аналіз апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України остаточно шляхом взаємозарахування слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 800,00 грн (15 000,00 грн - 11 200,00 грн).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 141, 270, 382, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представниці ОСОБА_1 - адвокатки Головатенко Ольги Сергіївни про розподіл судових витрат - задовольнити частково.

Заяву представниці ОСОБА_2 - адвокатки Кухарчук Анни Юріївни про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення у справі.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 3 800 (три тисячі вісімсот гривень) 00 копійок.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку та з підстав, що визначені ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова