УХВАЛА

20 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 736/727/25

провадження № 61-11513 ск 25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В. розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2025 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 15 серпня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Юрія Михайловича,

ВСТАНОВИВ:

1. Корюківський районний суд Чернігівської області ухвалою від 04 квітня 2025 року скаргу ОСОБА_1 на протиправні дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю. М. у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 про скасування постанови від 19 березня 2025 року залишив без розгляду та повернув скаржнику.

2. Зазначена ухвала мотивована тим, що скарга подана із порушенням строку, визначеного статтею 449 Цивільного процесуального кодексу України (далі ? ЦПК України) та у своїй скарзі заявник не зазначив коли дізнався або повинен був дізнатися про порушення його прав та не містить вимоги щодо поновлення строків на оскарження постанови приватного виконавця.

3. Чернігівський апеляційний суд ухвалоювід 08 серпня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2025 року залишив без руху.

4. У зазначеній ухвалі суд апеляційної інстанції зазначив, що посилання заявника у скарзі, як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, ознайомлення з оскаржуваною ухвалою 23 липня 2025 року є необґрунтованими та не дають підстав для його поновлення, з урахуванням наявності в матеріалах справи доказів отримання оскаржуваної ухвали 01 травня 2025 року.

5. Заявнику було надано строк на усунення зазначених в ухвалі недоліків та надано можливість звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою (клопотанням) про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, де зазначити інші поважні причини пропуску строку на оскарження рішення суду першої інстанції.

6. Ухвалою від 15 серпня 2025 року Чернігівський апеляційний суд відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження та відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2025 року про повернення скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю. М.

7. Відмовляючи у поновлення строку на апеляційне оскарження колегія суддів виходила з того, що заявником не наведено і не надано належних та допустимих доказів на підтвердження існування об`єктивних обставин, які унеможливили своєчасне звернення з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції, а наведені заявником інші підстави пропуску не можуть бути визнані поважними.

8. Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд керувався приписами пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України, відповідно до яких, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

9. У вересні 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2025 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 15 серпня 2025 року, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу до суду першої інстанції для нового розгляду.

10. Обґрунтовуючи касаційну скаргу ОСОБА_1 вказує на те, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив, що оскаржуються дії приватного виконавця «Приходька Юрія Миколайовича», в той час як заявник звертався зі скаргою на дії приватного виконавця «Приходька Юрія Михайловича», тому вважав, що рішення прийнято не за його скаргою.

11. Також заявник зазначає, що звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця 31 березня 2025 року, а оскаржувана постанова приватного виконавця винесена 19 березня 2025 року, тобто через вісім робочих днів.

12. На думку заявника, суддя Корюківського районного суду Чернігівської області Кутовий Ю. С. не мав розглядати скаргу ОСОБА_1 , оскільки ним у 2019 році було заявлено самовідвід від участі у розгляді справи, де одним із присяжних був ОСОБА_1 у зв`язку із неприязними відносинами з присяжними.

13. Перевіривши доводи касаційної скарги та оскаржувані судові рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі з огляду на таке.

14. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

15. Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

16. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 920/149/18 (провадження № 12-297 гс 18) виснувала щодо співвідношення загальної та спеціальної норми, згідно з якими норми, передбачені законом про виконавче провадження, є загальними, а норми, передбачені процесуальним кодексом, є спеціальними, тому строк на оскарження необхідно обраховувати в календарних днях. Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 361/1335/20 (провадження № 61-15507 св 20), від 02 листопада 2021 року у справі № 753/3465/20 (провадження № 61?12002 св 20).

17. Порівняльний аналіз змісту термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися», що містяться у статті 449 ЦПК України, дає підстави для висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.

18. Висновки щодо презумпції обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні викладені, зокрема у постановах Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 918/333/13-г, від 29 лютого 2024 року у справі № 289/2293/23 (провадження № 61-1332 св 24), Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 04 лютого 2022 року у справі № 925/308/13.

19. Згідно зі статтею 122 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

20. Статтею 123 ЦПК України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

21. Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

22. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).

23. У постанові від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) Верховний Суд вказав, що «строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. Водночас заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».

24. Право на справедливий судовий розгляд передбачає право на отримання належного повідомлення про судові рішення, особливо у випадках, коли скарга може бути подана протягом визначеного строку. Водночас зацікавлена сторона зобов`язана проявляти особливу старанність у захисті своїх інтересів і вживати необхідних заходів для ознайомлення з розвитком провадження.

25. З оскаржуваної ухвали Чернігівського апеляційного суду від 15 серпня 2025 року убачається, що ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2025 року ОСОБА_1 отримав 01 травня 2025 року, однак подав апеляційну скаргу 29 липня 2025 року із пропуском строку встановленого частиною першою статті 354 ЦПК України.

26. На виконання ухвали Чернігівського апеляційного суду від 08 серпня 2025 рокупро залишення апеляційної скарги без руху заявником подано заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

27. Так у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції заявник зазначив те, що скарга на протиправні дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю. М. була подана до суду 31 березня 2025 року, але до цього часу судом не розглянута, а ухвала Корюківського районного суду від 04 квітня 2025 року є незаконною, оскільки стосується приватного виконавця, на протиправні дії якого він не скаржився, тому вважає, що він вправі оскаржити ухвалу в будь-який час.

28. Відмовляючи у поновленні строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що зазначені заявником інші підстави не можна визнати поважними і обґрунтованими для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, враховуючи, що подана ОСОБА_1 31 травня 2025 року скарга вирішена судом першої інстанції шляхом постановлення оскаржуваної ухвали від 04 квітня 2025 року про залишення скарги без розгляду та її повернення скаржнику.

29. Також суд апеляційної інстанції зазначив, що твердження заявника, викладені у поданій 13 серпня 2025 року заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Корюківського районного суду від 04 квітня 2025 року, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм процесуального права.

30. Доводи касаційної скарги не свідчать про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

31. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо розгляду скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця лише після їх перегляду в апеляційному порядку.

32. Оскільки ухвала Корюківського районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2025 року апеляційним судом не переглядалась з огляду на відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на вказане судове рішення відтак, в частині оскарження ухвали Корюківського районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2025 року необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

33. Щодо оскарження ухвали Чернігівського апеляційного суду від 15 серпня 2025 року, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність відмовити у відкритті касаційного провадження виходячи з наступного.

34. Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

35. Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії))

36. Таким чином, враховуючи, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими, правильне застосування норм права судами попередніх інстанцій є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 15 серпня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Юрія Михайловича.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Корюківського районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Юрія Михайловича.

3. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді В. В. Пророк

А. А. Калараш

Є. В. Петров

Ухвала відповідно до частини третьої статті 415 ЦПК України оформлена суддею Петровим Є. В.