Справа № 727/5426/25
Провадження № 2/727/1568/25
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

28 жовтня 2025 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:

головуючого судді Дубець О.С.

за участю секретаря судового засідання Вовкун Н.Ю.,

представника позивача адвокатки Петрович Ю.Ф.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Лабіка Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м. Чернівців за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитом зі спадкоємця боржника,

ВСТАНОВИВ:

АТ «Державний ощадний банк України» звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівців із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитом зі спадкоємця боржника. Ціна позову становить 63359,32 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з 3028,00 грн судового збору.

Ухвалою від 21 травня 2025 року судом відкрито провадження у справі. Розгляд справи суд вирішив проводити за правилами загального провадження та призначив підготовче засідання.

В підготовчому судовому засіданні від представника АТ «Державний ощадний банк» надійшла заява відповідно до якої позивач повідомив, що заборгованість згідно з позовними вимогами погашена в повному обсязі спадкоємцем ОСОБА_2 ОСОБА_1 , після відкриття провадження у справі, а саме: протягом вересня-жовтня 2025 року.

Водночас, залишився не сплаченим судовий збір в розмірі 3028,00 грн, котрий було сплачено AT «Ощадбанк» при поданні позовної заяви до суду.

У зв`язку із наведеним АТ «Державний ощадний банк України» просить у відповідності до частини 3 статті 142 ЦПК України, вирішити питання щодо стягнення судового збору з ОСОБА_1 на користь позивача.

До заяви представником позивача долучено копії платіжних інструкцій від 25 вересня на суму 28000,00 грн та від 21 жовтня 2025 року на суму 10240,70 грн та на суму 25118,70 грн.

В судовому засіданні представниця АТ «Державний ощадний банк України» - адвокатка Петрович Ю.Ф. підтвердила, що заборгованість, яка є предметом даного позову, погашена повністю. У зв`язку із наведеним просила закрити провадження у зв`язку із відсутністю предмета спору. Заяву щодо стягнення із відповідача судового збору на підставі частини 3 статті 142 ЦПК України підтримала.

Представник відповідача адвокат Лабік Г.І. підтвердив, що відповідачем до початку розгляду справи по суті заборгованість погашена повністю. Щодо стягнення з ОСОБА_1 судового збору заперечував.

ОСОБА_1 підтримав надані його представником пояснення.

Заслухавши учасників справи, розглянувши матеріали справи та подану представником позивача заяву, суд доходить таких висновків.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення (постанова Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 199/9188/16-ц).

Як передбачено пунктом 2 частини 1 статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) вказав, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом судового рішення.

Згідно із частиною 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, судом встановлено, що відповідачем на стадії підготовчого провадження повністю погашення заборгованість, яка є предметом даного позову: платіжна інструкція № 925 від 25 вересня на суму 28000,00 грн, платіжна інструкція № 325 від 21 жовтня 2025 року на суму 25118,70 грн та платіжна інструкція № 025 від 21 жовтня 2025 року на суму 10240,70 грн.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що сплата відповідачем заборгованості під час знаходження справи в провадженні суду, свідчить про те, що між сторонами відсутній спір, а тому наявні визначені процесуальним законом підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Згідно із частиною 2 статті 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «»Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Клопотання про повернення сплаченого судового збору представником позивача заявлено не було, тому суд не вирішує питання про повернення судового збору.

Вирішуючи клопотання представника позивача адвокатки Петрович Ю.Ф. про стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача суми сплаченого судового збору на підставі частини 3 статті 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Статтею 255 ЦПК України визначені підстави закриття провадження у справі, зокрема, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо:

- відсутній предмет спору (пункт 2 частини першої);

- позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (пункт 4 частини першої).

Частина третя статті 142 ЦПК України визначає, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Правовий аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

В даній справі суд дійшов висновку про наявність визначених процесуальним законом підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Клопотання про відмову від позовних вимог від позивача не надходило.

Одним із основних принципів цивільного судочинства є диспозитивність, зокрема стаття 13 ЦПК України зобов`язує суд розглядати справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог (відповідно суд касаційної інстанції у межах доводів та вимог касаційної скарги, та перевіряти законність судових рішень лише в межах вимог заявлених у суді першої інстанції), а учаснику справи надає право розпоряджатися своїми правами, у тому числі вчиняти чи не вчиняти ті чи інші процесуальні дії, на власний розсуд.

В постанові Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 199/9188/16-ц, касаційний суд дійшов висновку, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень частини третьої статті 142 ЦПК України у поєднанні з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України (у зв`язку із відсутністю предмета спору) не є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат.

На підставі наведеного суд доходить висновку, що в задоволенні клопотання представника позивача про стягнення з відповідача судового збору на підставі частини 3 статті 142 ЦПК України сіл відмовити.

Керуючись статтею 142, пунктом 2 частини 1 статті 255 ЦПК України, пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитом зі спадкоємця боржника .

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 2 статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відмовити Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» у стягненні, на підставі частини 3 статті 142 ЦПК України, з ОСОБА_1 судового збору в сумі 3028,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Чернівецького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Дубець О.С.