Провадження № 2/712/5492/25
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

03 листопада 2025 року м. Черкаси

Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Пономар В.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси 29.10.2025 надійшла вказана позовна заява.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 є власником 17/300 часток у праві власності на жилий блок (секцію) у гуртожитку, розташованому в будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування частки житлового блоку (секції) від 01.10.2025, посвідченим приватним нотаріусом, за яким зазначене майно їй було подаровано відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . У складі цього майна перебуває квартира АДРЕСА_2 , у якій відповідачі зареєстровані за місцем проживання, однак фактично в ній не проживають з травня 2023 року, виїхали за кордон (до Фінляндії), житлом не користуються, особистих речей не мають, витрат на його утримання не несуть, що підтверджується актом опитування сусідів від 27.10.2025.

Наявність реєстрації відповідачів за спірною адресою створює для позивача перешкоди в повному здійсненні права власності та погіршує її майновий стан, оскільки нарахування плати за комунальні послуги проводиться з урахуванням кількості зареєстрованих осіб. У зв`язку з тим, що відповідачі добровільно знятися з реєстрації не бажають, позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_3 .

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя вважає, що вона підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Пунктом 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що в позовній заяві вказуються відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється: за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них.

Крім того, згідно із пп 5 п. 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265 зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється, у тому числі на підставі заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за формою.

Згідно п. 61 Порядку у разі звернення до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) разом із заявою власника житла про зняття особи (осіб) із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) власник житла подає:

1) документ, що посвідчує особу (у разі особистого звернення);

2) документ, що підтверджує право власності на житло, в якому задекларовано/зареєстровано місце проживання (перебування) особи (осіб), що знімається.

У разі зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за заявою власника житла більше однієї особи до органу реєстрації подаються заява та документ або відомості, що підтверджують сплату адміністративного збору, окремо щодо кожної особи.

Враховуючи викладене, суд звертає увагу, що позивачами не надано суду доказів щодо реалізації свого права в позасудовому порядку.

Отже, позивач при зверненні до суду з цим позовом має надати докази, які б підтверджували факт його звернення до органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг, в результаті якого позивачу було відмовлено у знятті відповідача з зареєстрованого місця проживання.

Крім цього, відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

За наданими позивачем матеріалами ОСОБА_1 є власником 17/300 часток у праві спільної часткової власності на жилий блок (секцію) у гуртожитку. Отже, реалізація права на визначення порядку житловим приміщенням, у тому числі шляхом звернення до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, вимагає обов`язкового урахування прав та волі всіх інших співвласників.

Проте в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що решта співвласників підтримують позовну вимогу про позбавлення відповідача права користування, чи надали згоду на такий спосіб захисту права позивача.

Згідно із ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Слід зазначити, що саме звернення особи до суду з позовною заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання позивачем умов реалізації права на звернення до цього суду з позовною заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

На підставі викладеного, вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху та запропонувати позивачам усунути вказані вище недоліки.

Керуючись ст. 175, 177, 185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Пономар