справа 755/8218/25
головуючий у суді І інстанції Коваленко І.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 листопада 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 5 червня 2025 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування.

30 травня 2025 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» - залишено без руху.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 5 червня 2025 року позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» - Сечко Сергій Володимирович звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що у позові та клопотанні про усунення недоліків представник позивача зазначив, що останнє йому відоме місце перебування відповідача ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 (згідно Постанови Печерського районного суду м. Києва від 19 червня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення № 757/25724/24-п про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУПАП).Отже, доказом на підтвердження факту останнього відомого позивачу місця проживання відповідача ОСОБА_1 є Постанова Печерського районного суду м. Києва від 19 червня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення № 757/25724/24-п.

Звертає увагу, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 569/2295/19 (провадження № 61-14212св19) зазначено, що «повернення позовної заяви позивачеві із вказаних в оскаржуваних судових рішеннях підстав законом не передбачено, оскільки у разі встановлення того, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає її за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, а у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі».Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року у справі № 501/2443/18 (провадження № 61-12785св19).

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно із частиною другою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пункті 6 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з наведеним та на підставі ухвали апеляційного суду про призначення справи до судового розгляду у порядку письмового провадження, перегляд справи в апеляційному порядку здійснено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про визнання неподаною та повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивач належним чином не усунув визначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки, а саме не вказав адресу місця проживання чи перебування відповідача.

Суд вказав, що 22 травня 2025 року, згідно ч. 7 ст. 187 ЦПК України, на звернення суду отримана інформація про відсутність реєстрації відповідача ОСОБА_1 в реєстрі ІТС «Реєстр територіальної громади м. Києва».

Згідно відповіді №1434439 від 30 травня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру за вказаними параметрами ОСОБА_1 не знайдено.

Проте колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право у встановленому законом порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Аналіз зазначених норм права вказує на те, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Водночас потрібно враховувати, що право на суд стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур.

Процесуальні вимоги до змісту позовної заяви визначені статтею 175 ЦПК України. Відповідно до частини першої вказаної статті у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Частиною третьою статті 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити, зокрема: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету (пункт 2).

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору (частина шоста статті 175 ЦПК України).

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (абзац 1 частини першої статті 185 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала суду про залишення позовної заяви без руху, як й інші судові рішення, має бути якісною, чіткою, зрозумілою стороні, якій запропоновано усунути недоліки позовної заяви (правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі № 215/1484/20, від 24 травня 2023 року в справі № 757/31644/21-ц).

Згідно із частиною третьою статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, у травні 2025 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування.

Обґрунтовуючи дотримання правил територіальної підсудності, позивач посилався на те, що останнє йому відоме місце перебування відповідача ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 (згідно Постанови Печерського районного суду м. Києва від 19 червня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення № 757/25724/24-п про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУПАП).

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 30 травня 2025 року суд першої інстанції вказав, що позивачу необхідно вказати та надати суду докази, що підтверджують зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання чи перебування у Дніпровському районі м. Києва відповідача (договір оренди, довідка внутрішньо переміщеної особи, копію паспортного документа, тощо), оскільки дані обставини будуть слугувати для визначення підсудності у даній справі.

4 червня 2025 року через систему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача про усунення недоліків, на виконання вимог ухвали суду від 30 травня 2025 року, в якій було знову ж таки вказано, що останнє йому відоме місце перебування відповідача ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 (згідно Постанови Печерського районного суду м. Києва від 19 червня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення № 757/25724/24-п про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУПАП).

Суд першої інстанції на підставі отриманих в порядку статті 187 ЦПК України відомостей встановив, що місце проживання ОСОБА_1 зареєстрованим в Дніпровському районі не значиться.

У зв`язку з наведеним суд вважав, що позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху у повному обсязі, адже не вказано адресу місця проживання чи перебування відповідача.

Колегія суддів вважає, що повернення позовної заяви позивачу з наведених вище підстав є неприйнятним на стадії вирішення питання про відкриття провадженні у справі.

Частиною першою статті 23 ЦПК України встановлено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

За загальним правилом частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, законодавець визначив підсудність справ за вибором позивача, зокрема частина дев`ята статті 28 ЦПК України передбачає, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Як передбачено частинами шостою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Аналіз вказаних норм процесуального права дає підстави для висновку, що повернення позовної заяви позивачеві із вказаних в оскаржуваному судовому рішенні підстав законом не передбачено, оскільки у разі встановлення того, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає її за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, а у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі.

Пред`являючи позов про стягнення заборгованості та усуваючи його недоліки, позивачем була вказана відома йому адреса місця проживання відповідача із зазначенням міста, вулиці та будинку, яка у свою чергу зазначена в Постанові Печерського районного суду м. Києва від 19 червня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення № 757/25724/24-п про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУПАП.

22 травня 2025 року згідно ч. 7 ст. 187 ЦПК України на звернення суду отримана інформація про відсутність реєстрації відповідача ОСОБА_1 в реєстрі ІТС «Реєстр територіальної громади м. Києва».

Згідно відповіді №1434439 від 30 травня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру за вказаними параметрами ОСОБА_1 не знайдено.

Таким чином, отримавши інформацію, яка не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача, суд першої інстанції повинен був вирішити питання про відкриття провадження у справі, а не повертати позовну заяву позивачу з підстав того, що ним не зазначену нову (іншу) адресу місця проживання чи перебування відповідача.

Враховуючи наведене, оскільки останнім відомим позивачу місцем проживання (перебування) відповідача є адреса: АДРЕСА_1 , що за територіальною підсудністю відноситься до юрисдикції Дніпровського районного суду м. Києва, суд першої інстанції у порушення вимог частини дев`ятої статті 28 та частини десятої статті 187 ЦПК України безпідставно визнав неподаною і повернув позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС».

Наведене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 18 березня 2021 року в справі № 207/1186/20 (провадження № 61-18152св20) та від 15 квітня 2020 року в справі № 569/2295/19 20 (провадження № 61-14212св19).

В силу вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, висновки суду першої інстанції, зазначені в оскаржуваній ухвалі про невиконання позивачем вимог ухвали про залишення без руху його позовної заяви не можуть бути підставою для позбавлення позивача права на звернення в судовому порядку за захистом порушених прав та інтересів, як складової частини права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням вищевикладеного апеляційний суд приходить до висновку, що в суду першої інстанції не було обґрунтованих підстав визнавати неподаною та повертати позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», йому належним чином не було забезпечено реалізацію права на доступ до правосуддя, а тому оскаржуване судове рішення не може вважатися законним та обґрунтованим.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а висновок суду щодо повернення позовної заяви є необґрунтованим та не відповідає нормам діючого законодавства, тому відповідно до положень статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відповідності до положень статей 141, 382 ЦПК України питання розподілу судових витрат у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції не вирішується, оскільки спір по суті позовних вимог не розглядається.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 5 червня 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба