Справа № 461/9967/24 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/1380/25 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,

Суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

Секретар Іванова О.О.

У відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №461/9967/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 30 січня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

АТ «Ідея Банк» звернулося до Галицького районного суду м. Львова з відповідним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором.

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 31.05.2021 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування №Е07.00617.008101519. Згідно кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 200000 грн. зі сплатою 10,99% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором кредиту, внаслідок чого, станом на 13.11.2024 року, утворилась заборгованість в розмірі 223 103 грн. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задоволити.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова позовні вимоги задоволено частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (код в ) заборгованість за кредитним договором в сумі 140 361,06 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11; ідентифікаційний код в ) 2 105,41 грн. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 30 січня 2025 року оскаржив відповідач ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням суду. Вважає, що задовольнивши позов, суд здійснив грабунок його родового рахунку. Суд не повідомив його про дату, час та місце судового засідання у встановленому процесуальним законом порядку, не надіслав йому копію позовної заяви, первинних документів бухгалтерського обліку та фінансової звітності, чим позбавив його права на захист майнових прав. Стверджує, що про укладений кредитний договір йому не було відомо. Просить рішення суду відмінити .

Від АТ "Ідея Банк" надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін, покликаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги.

17 червня 2025 року відповідач ОСОБА_1 надіслав клопотання в якому просить витребувати від позивача інформацію про надіслання кредитного договору до Національного Банку України для його погашення, чи погашав Національний Банк України заборгованість за договором, копії первинних документів бухгалтерського обліку та фінансової звітності , що були оформлені АТ «Ідея Банк» при видачі кредитних коштів та чи було спричинено АТ «Ідея Банк» збитки внаслідок укладення кредитного договору.

30 вересня 2025 року надійшли додаткові пояснення відповідача, в яких повторно звертає увагу на те, що суд першої інстанції не надіслав йому копію позовної заяви чим позбавив його права на захист.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоч належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. Позивач повідомлений про розгляд справи шляхом надіслання судової повістки до Електронного кабінету, відповідач повідомлений шляхом надіслання судової повістки поштовим зв`язком.

Конверт з судовою повісткою надісланий на адресу відповідача АДРЕСА_1 повернувся з причиною «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п.3,4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідач надсилаючи на адресу суду апеляційну скаргу та численні звернення, зазначає вказану адресу свого місця проживання, іншої адреси суду не повідомляв, відтак вважається, що судова повістка вручена відповідачу 07 жовтня 2025 року.

Згідно з ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У ч.2 ст.247 ЦПК України вказано, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши клопотання відповідача про витребування від позивача інформацію про надіслання кредитного договору до Національного Банку України для його погашення, чи погашав Національний Банк України заборгованість за договором, копії первинних документів бухгалтерського обліку та фінансової звітності , що були оформлені АТ «Ідея Банк» при видачі кредитних коштів та чи було спричинено АТ «Ідея Банк» збитки внаслідок укладення кредитного договору, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, оскільки Національний Банк України не є стороною зазначеної справи та стороною кредитного договору, копії первинних документів бухгалтерського обліку та фінансової звітності, що були оформлені АТ «Ідея Банк» при видачі кредитних коштів наявні у матеріалах справи, тому необхідності у їх витребуванні немає, а наявність чи відсутність порушеного права АТ «Ідея Банк» щодо стягнення заборгованості є предметом розгляду у цій справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено такі обставини.

31.05.2021 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту та страхування №Е07.00617.008101519.

Згідно з кредитним договором позивач надав відповідачу кредит у розмірі 200000 грн. зі сплатою 10,99% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором кредиту, внаслідок чого, станом на 13.11.2024 року, утворилась заборгованість в розмірі 223 103 грн. та складається із наступного: прострочений борг 113 338, 27 грн., прострочені проценти 27 022, 79 грн.; прострочена плата за обслуговування кредиту в розмірі 82 741, 94грн.

З графіку платежів та паспорту споживчого кредиту,які особисто підписав відповідач встановлено, що щомісячний платіж в розмірі 10526,00 грн. відповідач повинен оплачувати 24 числа кожного місяця починаючи з 24 липня 2021 року до 31 травня 2024 року .

З виписки по рахунку відповідача ОСОБА_1 № НОМЕР_2 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - НОМЕР_3 ) та меморіального ордеру №10149894 встановлено, що кредит виданий 31 травня 2021 року.

Відповідач отримав кредитні кошти та на виконання взятих на себе зобов`язань погашав кредит вчасно та у визначеній сумі до 10 лютого 2022 року . Надалі платежі для погашення кредиту надходили у меншій сумі ніж визначена графіком та з порушенням встановлених строків.

04.09.2024 на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань.

Відповідно до вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору. Однак, відповідач не відреагував на вимогу банку та зобов`язань за вищезгаданим договором кредиту не виконав.

Заборгованість відповідача підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_2 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - НОМЕР_3 ), графіком щомісячних платежів та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 13.11.2024.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позову, суд виходив з тих підстав, що ОСОБА_1 належним чином не повернув отриманий кредит, у зв"язку з чим допустив заборгованість з повернення тіла кредиту та нарахованих процентів в загальному розмірі 140 361,06 грн. Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення простроченої сплати за обслуговування кредиту в розмірі 82741,94 грн., суд з врахуванням викладеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 вважав умови договору щодо сплати за обслуговування кредиту нікчемними в силу Закону.

З висновками суду першої інстанції, колегія суддів погоджується , однак зважаючи, що рішення суду оскаржується лише відповідачем, рішення в частині відмови у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції не має обов`язку переглядати.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання- це правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За змістом ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Також, згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норма якої застосовується й до кредитних правовідносин, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до ч. 1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, Банк звернувся до ОСОБА_1 з вимогою про усунення порушення кредитних зобов`язань та оплатити заборгованість,яка виникла у зв`язку з порушенням графіку платежів.

Банк вимагав у відповідача погасити заборгованість в розмірі 223103,00грн, яка складається з:

строковий основний борг 0 грн,

прострочений основний борг 113338,27 грн,

прострочені проценти 27022,79 грн,

строкові проценти 0 грн,

строкова плата за обслуговування кредиту 0грн,

прострочена плата за обслуговування кредиту 84741,94грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про нікчемність кредитного договору в частині нарахування банком відповідачу плати за обслуговування кредиту.

Жодною зі сторін рішення в частині висновку щодо нікчемності кредитного договору про обслуговування кредиту не оскаржується.

Відповідач в своїй апеляційній скарзі зазначає, що не знав про наявність кредиту, однак наведене спростовується його власноручними підписами на кредитному договорі, графіку платежів та споживчому паспорті, а також тим, що він частково виконав зобов`язання, зокрема погашав кредит, що стверджується з виписки по рахунку, однак з порушенням графіку платежів.

Розмір заборгованості ОСОБА_1 перед банком, за тілом кредиту та процентами підтверджено випискою по особовому рахунку № НОМЕР_2 , яка у відповідності до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є первинним бухгалтерським документом та із якої вбачається видача ОСОБА_1 кредиту, усі погашення по кредиту та їх зарахування.

Наведене спростовує доводи ОСОБА_1 про те, що він не знав про наявність кредиту.

З виписки по особовому рахунку відповідача вбачається, що він отримав кредитні кошти та здійснював погашення заборгованості.

Суд вважає доведеним факт наявності між банком та ОСОБА_1 договірних відносин з приводу отриманого кредиту та факт отримання кредиту в розмірі 200000 грн. не вчасне повернення якого призвело до виникнення заборгованості .

ОСОБА_1 не наводить зустрічних розрахунків на спростування заборгованості, яку банк просив стягнути з нього та яка стягнута рішенням суду.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність щодо розміру заборгованості за кредитним договором.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Щодо посилання відповідача на те, що у порушення вимог процесуального закону , суд першої інстанції не надіслав йому позовну заяву та не повідомив про дату, час та місце судового засідання, чим позбавив його права на захист, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

З відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Таку ж адресу відповідач зазначив у апеляційній скарзі.

В ухвалі про відкриття провадження від 16 грудня 2024 року, суд вирішив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ст.190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу.

Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, крім випадків, якщо позов подано в електронній формі через електронний кабінет.

Відповідно до ч.5 ст.272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідач не має зареєстрованого електронного кабінету, тому суд надіслав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви на адресу за якою зареєстрований відповідач рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак конверт повернувся без вручення адресату з причиною «За закінченням терміну зберігання».

У висновках Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 10.04.2024 у справі № 454/1883/22 зазначено, що надсилання судового рішення в той чи інший спосіб учаснику справи є процесуальним обов`язком суду. Відомості про вручення (доставлення) рішення суду учаснику справи містяться у розписці про вручення, у повідомленні про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи, у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення. У разі відсутності таких відомостей судове рішення вважається не врученим.

Повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» чи «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» не є доказом належного інформування позичальника про час і місце розгляду справи (близький за змістом висновок викладений у пункті 31 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц, у пунктах 47-48 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 752/11896/17 від 12 грудня 2018 року).

Надалі суд повідомив відповідача про розгляд справи через оголошення на сайті суду.

Разом з тим такий спосіб повідомлення учасника справи передбачений лише у тому випадку, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Зазначене свідчить, що суд допустив процесуальні порушення щодо не надіслання відповідачу копії позовної заяви та копії ухвали про відкриття провадження, однак зазначене порушення не є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо:

1) справу розглянуто неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою;

3) справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;

4) суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі;

5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні;

6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;

7) суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

З врахуванням того, що суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін) правильно відповідно до п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України, підстав для скасування рішення з процесуальних порушень колегія суддів не вбачає.

Відповідач скористався правом на захист шляхом подання апеляційної скарги, в якій мав можливість викласти мотиви незаконності рішення в частині стягнення з нього заборгованості, однак таким правом не скористався, а лише послався на процесуальні порушення, а також вдався до оцінки законності створення судів в Україні та взагалі законності існування держави України та її державних органів, що не є предметом спору у цій справі.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а виявлені процесуальні порушення не є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення .

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п. 1 ;375; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 30 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 31 жовтня 2025 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк