Справа № 539/2936/25
Провадження № 2/539/1312/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року місто Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Пилипчука М. М.,

за участі секретаря судового засідання Крайсвітньої Н. М.,

представника позивача Гончаренко Я. Ю.,

представника відповідача адвоката Власової С. М.,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні у місті Лубнах Полтавської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог та доводи відповідача

У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що Публічне акціонерне товариство «Банк русский стандарт» (далі ПАТ «Банк русский стандарт»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Банк форвард» (далі АТ «Банк форвард»), та ОСОБА_1 07 жовтня 2013 року уклали кредитний договір № 107569348, відповідно до умов якого відповідачу випущено платіжну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору.

Відповідно до пункту 1.2 кредитного договору позичальник просить банк відкрити картковий рахунок, що буде використовуватись виключно в рамках договору про картку. Згідно з пунктом 1.3 кредитного договору для здійснення операцій за рахунком картки, сума яких перевищує залишок грошових коштів на рахунку картки, позичальник просить встановити йому ліміт під операції з карткою та здійснювати кредитування рахунку Картки.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме перерахував грошові кошти в обсязі та у строк, визначені умовами кредитного договору, що підтверджується виписками за кредитним договором. Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «Кредит-капітал» вимушене звернутись з цим позовом.

АТ «Банк форвард» і ТОВ «ФК «Кредит-капітал» 25 липня 2024 року уклали договір № GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги. Згідно з вказаним договором та відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) ТОВ «ФК «Кредит-капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги щодо осіб, які були боржниками АТ «Банк форвард», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором від 10 липня 2013 року № 107569348.

Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором від 10 липня 2013 року № 107569348 становить 102 361,86 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 32 201,59 грн, заборгованість за відсотками 37 216,37 грн, заборгованість за комісією 32 943,90 грн.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесло ТОВ «ФК «Кредит-капітал», становить: 2 422,40 грн судового збору та 7 000 грн витрат на професійну правничу допомогу (усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором 30 хв, ознайомлення з матеріалами кредитної справи 2 год, погодження правової позиції клієнта у справі 30 хв, складення позовної заяви з урахування правової позиції клієнта 3 год 30 хв.

На підставі викладеного ТОВ «ФК «Кредит-капітал» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 07 жовтня 2013 року № 107569348 у розмірі 102 361,86 грн, сплачений судовий збір 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу 7 000 грн.

У відзиві на позовну заяву адвокат Власова С. М. в інтересах ОСОБА_1 вказувала, що проти позову заперечує, а позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Зазначила, що 10 липня 2013 року відповідач підписала з ПАТ «Банк русский стандарт» заяву (оферту) № 107569348 (у 2014 році ПАТ «Банк русский стандарт» перейменовано в ПАТ «Банк форвард», але навіть після зміни назви банку 100 % власності банку належить російському капіталу). Відповідач фактично підписала з банком тільки заяву (оферту), на якій стоїть її підпис, ніяких інших документів з банком відповідач не підписувала. Зокрема відповідач не укладала та не підписувала з банком кредитний договір № 107569348, на який посилається в своєму позові позивач, відповідач не ознайомлювалась з тарифами та умовами кредитування банку, в тому числі відповідач не ознайомлювалась з довідкою про умови кредитування ПАТ «Банк русский стандарт» та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках продукту «Кредитна картка «РСУ «MasterCard» від 28 листопада 2013 року, яку позивач додав як доказ до позовної заяви, оскільки на цій довідці не стоїть підпис відповідача, а тільки написано її прізвище, ім`я та по-батькові. Позивач посилається на укладений з відповідачем кредитний договір від 10 липня 2013 року № 107569348, проте до позовної заяви не додає доказів укладення з відповідачем цього кредитного договору, не додає копії цього кредитного договору та не надає суду жодних документів, які б підтверджували факт узгодження між сторонами усіх істотних умов, які є обов`язковими при укладенні кредитного договору. У заяві (оферті) від 10 липня 2013 року № 107569348 відсутні такі обов`язкові істотні умови кредитного договору, як дата видачі кредиту, сума кредиту, строк дії договору, річна відсоткова ставка за кредитом тощо. Таким чином, сторони не досягли у належній формі згоди щодо багатьох обов`язкових умов, які вимагає законодавство при укладенні кредитного договору, отже, кредитний договір не був укладений між сторонами.

Відповідач не підписувала з позивачем кредитний договір від 10 липня 2013 року № 107569348, а згідно з інформаційним блоком заяви (оферти) № 107569348 до анкети № 151191511 відповідач підписала з банком договір про надання та використання платіжної картки «РСУ «MasterCard Unembossed 55 (Україна)» з кредитним лімітом 5 000 грн, ставкою по ліміту 55 % річних та щомісячною комісією за РКО 0 грн. Після підписання заяви (оферти) від 10 липня 2013 року № 107569348 відповідач отримала платіжну картку та користувалася нею у межах кредитного ліміту, у період з 03 грудня 2013 року (підтвердження сторінка 52 виписки по особовим рахункам угоди від 10 липня 2013 року № 107569348 за період з 10 липня 2013 року до 10 червня 2023 року, яка є додатком до позовної заяви (далі виписка банку № 1)) до 10 червня 2022 року (підтвердження сторінка 97 виписки банку № 1). Останню оплату за тілом кредиту відповідач здійснила 21 лютого 2022 року (підтвердження сторінка 90 виписки банку № 1). Останню оплату за процентами за користування кредитним лімітом відповідач здійснила 10 червня 2022 року (підтвердження сторінка 97 виписки банку № 1). Після 10 червня 2022 року відповідач більше не користувалась карткою та не здійснювала по ній ніяких операцій.

Згідно з випискою по особовим рахункам угоди від 10 липня 2013 року № 107569348 за період з 10 липня 2013 року до 10 червня 2023 року (сторінка 91) та випискою банку по особовим рахункам з 11 червня 2023 року до 24 липня 2024 року, яка є додатком до позовної заяви (далі виписка банку № 2), станом на 23 червня 2023 року заборгованість за кредитним лімітом відповідача становила 2 860,23 грн (підтвердження сторінка 1 виписки банку № 2). Вже на сторінці 2 виписки банку № 2 відображена сумнівна операція на суму 29 341,36 грн, яка не здійснювалась відповідачем. За змістом цієї операції, яка відбулася в межах одного банку ПАТ «Банк форвард» 27 червня 2023 року, платник ОСОБА_1 сплатила на рахунок отримувача ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 29 341,36 грн з призначенням платежу: зміна плану рахунків (виправлення). В результаті цієї сумнівної операції банк неправомірно збільшив заборгованість відповідача за тілом кредиту та встановив цю заборгованість у сумі 32 201,59 грн (яка фактично складається з реального тіла кредиту та суми сумнівної операції 2 860,23 грн + 29 341,36 грн), яку позивач і заявив до стягнення у позові як заборгованість відповідача за тілом кредиту. Ця сумнівна операція є або технічною помилкою, або шахрайськими діями працівників банку, оскільки відповідач не здійснювала цю операцію, оскільки в цей час вже не користувалась карткою, остання операція по картці була здійснена відповідачем 10 червня 2022 року, що підтверджується наданими позивачем виписками банку, тим більше при кредитному ліміті картки 5 000 грн не можливо здійснити з карткового рахунку платіж у сумі 29 341,26 грн, який у шість разів перевищує кредитний ліміт на платіжній картці відповідача.

Отже, заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості за тілом кредиту у сумі 32 201,59 грн відповідачем не визнається. Заборгованість за тілом кредиту відповідач визнає у сумі 2 860,23 грн. Щодо заявленої позивачем до стягнення заборгованості за відсотками у сумі 37 216,37 грн, то відповідач не визнає цю заборгованість у заявленому розмірі, оскільки сума нарахованих відсотків не відповідає дійсності, розрахунок позивача за відсотками відсутній, не зрозуміло як нараховані відсотки, за який період, яка застосована процентна ставка при їх нарахуванні.

Згідно з випискою банку № 1 (сторінки 91-97) відповідач сплачувала нараховані відсотки до 10 червня 2022 року, потім припинила сплату. Отже, період нарахування прострочених відсотків за користування кредитним лімітом визначається з 10 червня 2022 року до дня відступлення банком права вимоги позивачу 25 липня 2024 року. Заборгованість відповідача за тілом кредиту становила 2 860,23 грн. Ставка за кредитним лімітом по платіжній картці становила 55 % річних. Відповідно, відсотки за користування кредитним лімітом за період прострочки становлять за один день прострочки: 2 860,23 грн х 55 % : 365 днів = 4,31 грн; за один місяць прострочки: 2 860,23 грн х 55 % 12 місяців = 131,09 грн; розмір відсотків за період з 10 червня 2022 року до 30 червня 2022 року: 4,31 грн х 21 день = 90,51 грн; розмір відсотків за період з 01 липня 2022 року до 31 грудня 2022 року: 131,09 грн х 6 місяців = 786,54 грн; розмір відсотків за період з 01 січня 2023 року до 31 грудня 2023 року: 131,09 грн х 12 місяців = 1 573,08 грн; розмір відсотків за період з 01 січня 2024 року до 30 червня 2024 року: 131,09 грн х 6 місяців = 786,54 грн; розмір відсотків за період з 01 липня 2024 року до 25 липня 2024 року: 4,31 грн х 25 днів = 107,75 грн. Загальний реальний розмір відсотків за користування кредитним лімітом за період прострочки з 10 червня 2022 року до 25 липня 2024 року становить: 90,51 грн + 786,54 грн + 1 573,08 грн + 786,54 грн + 107,75 грн = 3 344,42 грн. Отже, на підставі вказаного, заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості за відсотками у сумі 37 216,37 грн відповідачем не визнається.

Відповідач як дружина військовослужбовця, який був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (що підтверджується свідоцтвом про шлюб та довідкою форми 5) має пільги, передбачені законодавством щодо звільнення від нарахування та сплати штрафних санкцій, пені та відсотків за користування кредитами.

Щодо заявленої позивачем до стягнення заборгованості за комісією у сумі 32 943,90 грн, то відповідач взагалі не визнає цю заборгованість у повному розмірі, оскільки не зрозуміло що це за комісія і за що вона нараховувалась банком. Згідно з договором про надання та використання платіжної картки відповідно до інформаційного блоку заяви (оферти) № 107569348 до анкети № 151191511, який був підписаний між відповідачем та банком, щомісячна комісія за РКО становить 0 грн, стягнення інших комісій за цим договором не передбачено.

Відповідач також повідомила суд, що позивач як новий кредитор у зобов`язанні не здійснював повідомлення відповідача (боржника) про відступлення йому банком права вимоги та не направляв на адресу відповідача досудову вимогу. Про відступлення банком права вимоги позивачу відповідач дізналася тільки після отримання позовної заяви з додатками та разом з позовом отримала і досудову вимогу. Звернула увагу, що вимога позивача про стягнення заборгованості за відсотками та заборгованості за комісією заявлена у розмірах, що більше ніж у 13 разів перевищує реальну суму заборгованості відповідача за тілом кредиту. Вказувала, що не визнає витрат на професійну правничу допомогу, заявлені позивачем у розмірі 7 000 грн, оскільки понесення останнім цих витрат не підтверджено належними доказами. Позивачем не додано до позовної заяви доказів сплати витрат на професійну правничу допомогу (зокрема платіжних документів про оплату таких послуг). Посилання в пункті 6 акта наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 09 червня 2025 року № 773 на те, що клієнт зобов`язаний зробити перерахунок суми наданих послуг на рахунок виконавця протягом 1 року з моменту підписання акта не свідчить про реальність понесених витрат і не може бути належним їх підтвердженням. Отже, ці витрати можуть бути понесені позивачем у майбутньому, а можуть і не бути понесені, тим більше, що договором про надання правової (правничої) допомоги від 02 червня 2025 року № 0206 не передбачено ніякої відповідальності клієнта за несплату наданих послуг правничої допомоги.

На підставі викладеного у відзиві на позовну заяву адвокат Власова С. М. в інтересах ОСОБА_1 просила: відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту в заявленому розмірі, заборгованості за відсотками та комісією у повному розмірі; відмовити в задоволенні вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

ТОВ «ФК «Кредит-капітал» подало до суду додаткові пояснення, в яких вказувало, що аргументи відповідача у відзиві є безпідставними і такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконане зобов`язання за кредитним договором. ОСОБА_1 свідомо звернулася до АТ «Банк форвард» з метою отримання кредитних коштів та згідно з умовами договору підтвердила, що повністю розуміє всі умови договору, свої права та обов`язки за договором і погоджується з ними та прийняла на себе зобов`язання сплачувати платежі за кредитом щомісячно в число місяця, визначене графіком погашення заборгованості як день повернення кредиту. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та надав ОСОБА_1 грошові кошти на споживчі потреби. Відповідач у свою чергу порушила умови договору, відповідно до яких зобов`язувалася погашати кредит, проценти та комісію за користування ним на умовах та в порядку, визначених договором. Отже, підписуючи договір, відповідач погодилася, що вона до його підписання ознайомилася з усіма умовами, на яких здійснює кредитування, а також свідомо обрала умови кредитування, викладенні у договорі.

Відповідно до пункту 1.2 кредитного договору позичальник просить банк відкрити картковий рахунок, що буде використовуватись виключно в рамках договору про картку. Згідно з пунктом 1.3 кредитного договору для здійснення операцій за рахунком картки, сума яких перевищує залишок грошових коштів на рахунку картки, позичальник просить встановити йому ліміт в межах якого він має право здійснювати операції з використанням картки за рахунок наданого банком кредиту в межах п`ятдесяти тисяч гривень карткою та здійснювати у відповідності до статті 1069 ЦК України та кредитування рахунку картки. На підтвердження нарахування відсотків позивачем надано виписку по особовим рахункам з банку, де чітко відображено користування відповідачем кредитними коштами. Надані позивачем виписки по рахунку відповідача можуть вважатися і документами первинного бухгалтерського обліку. При належному дослідженні долучених до матеріалів справи виписок по картковому рахунку позичальника можна чітко прослідкувати рух коштів по рахунку та, зокрема, видачу банком кредитних коштів, нарахування процентів та часткове погашення позичальником заборгованості. У зв`язку з невиконанням положень договору відповідачу здійснено нарахування відсотків відповідно до умов підписаного договору.

ОСОБА_1 свідомо уклала договір, маючи можливість розрахувати доцільність взяття на себе такого зобов`язання та оцінити усі ризики у зв`язку з його прийняттям. Кредитодавцем, у свою чергу, чітко виконані усі умови договору, у тому числі щодо видачі кредитних коштів, а позивачем, у свою чергу, доведено вказану заборгованість належними та достатніми доказами. Представником позивача додано низку документів на підтвердження надання професійної правничої допомоги, а саме подані: копія договору про надання правової (правничої) допомоги від 02 червня 2025 року № 0206, копія акта наданих послуг правової (правничої) допомоги, копія детального опису наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги від 02 червня 2025 року № 0206, копія ордера на надання правничої (правової) допомоги. Витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, є обґрунтованими, розумними та доведеними.

ТОВ «ФК «Кредит-капітал» також подало до суду письмові пояснення, в яких зазначило, що доводи представника відповідача, що нібито відповідач не укладала та не підписувала з банком кредитний договір № 107569348 є помилковими. Заява (оферта) № 107569348 підписана відповідачем, є пропозицією (офертою) укласти договір на умовах, викладених у цій заяві та у додатках до неї (умовах надання та обслуговування кредитів банку, тарифах тощо), на що прямо вказує розділ 3 самої заяви. Підписавши заяву (оферту), відповідач добровільно приєдналася до запропонованого банком договору в цілому, погодившись з тим, що умови договору викладені у заяві та умовах. Оскільки підписана відповідачем заява (оферта) встановлює розмір кредитного ліміту та ставки, тобто містить узгодженні істотні умови, то цей договір за своєю суттю є кредитним договором, незалежно від того, як він був формально названий у заяві. Відсутність підпису відповідача на довідці про умови кредитування від 28 листопада 2013 року не може слугувати підставою для визнання неукладеним договору.

Відповідно до пункту 3.6 кредитного договору складовими і невід`ємними частинами кредитного договору будуть: розділ 3 цієї заяви, умови, умови дистанційного доступу, умови дистанційного обміну інформацією, тарифи банку, які розміщенні банком в місці, в якому оформлено дану заяву, в мережі Інтернет на сайті банку, у відділеннях банку, з якими клієнт ознайомлений, повністю згоден, зміст яких розуміє і положення яких зобов`язується неухильно дотримуватись. Згідно з пунктом 3.7.2 кредитного договору клієнт розуміє і погоджується, що прийняття (акцептом) банком розділу 3 цієї заяви будуть дії банку по зарахуванню на рахунок кредиту та подальшому перерахуванню кредиту на рахунок картки. За змістом пункту 1.4.1 кредитного договору позичальник погодилась з тим, що складовою та невід`ємною частиною договору про картку будуть являтись умови надання та обслуговування платіжних карток та тарифи по карткам, з якими позичальник ознайомлений, повністю згоден, їх зміст розуміє, та положень, яких зобов`язується неухильно дотримуватись.

Позивач вказував, що згідно з умовами надання та обслуговування платіжних карток, банк на свій розсуд за необхідністю міг збільшити ліміти клієнтам. Отже, кредитний ліміт був збільшений банком. Відповідач була повідомлена про збільшення кредитного ліміту, оскільки активно користувалась кредитними коштами, що підтверджується банківськими виписками, ОСОБА_1 свідомо звернулась до ПАТ «Банк русский стандарт» з метою отримання кредитних коштів та згідно з умовами договору підтвердила, що повністю розуміє всі умови договору, свої права та обов`язки за договором і погоджується з ними та прийняла на себе зобов`язання сплачувати платежі за кредитом. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та встановив ОСОБА_1 кредитний ліміт. Відповідач у свою чергу порушила умови договору, відповідно до яких зобов`язувалась погашати кредит та проценти за користування ним на умовах та в порядку, визначених договором. Підписуючи цей договір відповідач погодилась, що вона до його підписання, ознайомилась з усіма умовами, на яких банк здійснює кредитування, а також свідомо обрала умови кредитування, викладені у кредитному договорі.

Довід представника відповідача про те, що вона припинила користуватися карткою та сплачувати проценти після 10 червня 2022 року не впливає на розмір її фінансових зобов`язань і не є підставою для обмеження періоду нарахування; зобов`язання відповідача щодо сплати відсотків діють до моменту повного та остаточного погашення заборгованості; факт припинення сплати процентів відповідачем з 10 червня 2022 року лише свідчить про порушення нею договірних умов; банком правомірно нараховано відсотки до 25 липня 2024 року, оскільки до цієї дати правовідносини між банком та відповідачем залишалися чинними, а борг не був погашений.

Позивач категорично заперечував проти доводів відповідача про нібито неправомірне збільшення заборгованості в розмірі 29 341,36 грн, вважаючи ці твердження необґрунтованими і такими, що виникають внаслідок неправильного тлумачення виписок по особовим рахункам. Операція на суму 29 341,36 грн із призначенням платежу «Зміна плану рахунків (виправлення)» є виключно внутрішньою бухгалтерською операцією банку, що може свідчити про внутрішнє коригування (будь-які дії в обліковій політиці банку або класифікації операцій), яке не впливає на розмір коштів за тілом кредиту. Ця діє не є розрахунковою операцією або платежем з рахунку відповідача. Така дія була здійснена банком не як платіж, а як технічний механізм для коректного перенесення вже існуючого залишку заборгованості між різними обліковими рахунками в межах операційної системи. Посилання відповідача на те, що у виписці зазначені як платник ОСОБА_1 , а як отримувач ОСОБА_2 , не свідчить про факт фактичного переказу коштів на рахунок останньої або будь-якої іншої третьої особи. Це ім`я є лише специфікою відображення внутрішнього службового ідентифікатора, що використовується банком виключно при проведенні технічного перерахунку для цілей бухгалтерського обліку. Ця дія не є розрахунковою операцією, ініційованою відповідачем чи банком для оплати товарів чи послуг або зняття готівки, а лише відображає технічне перенесення вже існуючого залишку заборгованості між різними обліковими рахунками. Відповідно ця операція не створила нової заборгованості, а лише забезпечила коректне відображення у внутрішньому обліку вже існуючого боргу. Заявлена позивачем до стягнення сума 32 201,59 грн є коректним розрахунком тіла кредиту відповідача. Таким чином, банк неправомірно не збільшував заборгованість, а лише коректно відобразив її у своєму обліку. Отже, ця операція не є платіжною транзакцією і не може бути розцінена як шахрайство чи технічна помилка, що призвела до неправомірного збільшення боргу. Крім того, у виписці по особовим рахункам № НОМЕР_1 на сторінках 81-91 знаходиться таблиця, яка містить перелік операцій щодо видачі та часткового погашення кредиту, вчинених відповідачем протягом періоду з 11 грудня 2017 року до 11 травня 2023 року. На сторінці 91 зафіксований вихідний залишок 29 341,36 грн, що є заборгованістю внаслідок користування відповідачем кредитними коштами. 27 червня 2023 року ці кошти були перенесені на новий план рахунків із призначенням «зміна плану рахунків: (виправлення)». На сторінках 98, 99 знаходиться ще одна таблиця з переліком операцій щодо видачі часткового погашення боргу, в кінці якої зазначений вихідний залишок 2 860,23 грн. Отже, загальна заборгованість за тілом кредиту складає 29 341,36 грн + 2 860,23 грн = 32 201,59 грн.

В інформаційному блоці заяви (оферти) до анкети банк інформує клієнта про те, що обслуговування платіжної картки відбувається згідно з умовами надання та обслуговування платіжних карток банку, затверджені згідно з наказом від 19 серпня 2013 року № 672. Підписуючи договір оферти, клієнт погодилася, що складовою та невід`ємною частиною договору про картку будуть являтися умови по карткам та тарифи по карткам, з якими вона ознайомлена, повністю згодна, їх зміст розуміє та положень яких зобов`язується неухильно дотримуватись. Згідно з умовами надання та обслуговування платіжних карток АТ «Банк форвард» банк має право ініціювати внесення змін в умови та/або правила користування платіжною карткою та/або тарифи та/або програму лояльності. Банк зобов`язаний повідомити клієнту пропозицію про внесення змін. Якщо клієнт, який отримав пропозицію про внесення змін до умов та/або правил користування платіжною карткою та/або тарифів у межах строку для відповіді, встановленого в пункті 2.12 умов, продовжує і користуватися карткою та рахунком за умови здійснення накладення електронного підпису на нову редакцію умов та/або тарифів (з урахуванням запропонованих змін), такі дії засвідчують його згоду з внесенням змін до умов та/або правил користування платіжною карткою та/або тарифів та їх прийняттям. У разі не згоди із запропонованими змінами, клієнт може звернутись до банку для дострокового припинення договору в порядку, визначеному цими умовами. Також ця інформація була розміщена на сайті банку. Якщо клієнт не згоден зі змінами в тарифах, останній повинен був відмовитись від договору. Банк робив автодзвінок клієнту, де повідомлялось про зміни. Також інформація була розміщена на сайті банку. Якщо клієнт не згоден зі змінами в тарифах, він мав можливість відмовитись від договору. ОСОБА_1 не зверталась до банку з проханням достроково припинити договір. Відтак, можна вважати, що з відповідними змінами вона погодилася.

Позивач зауважив, що до 2018 року банк не нараховував плату за обслуговування кредитної заборгованості за кредитним договором № 107569348. З лютого 2018 року відповідно до тарифів банку по договору почала нараховуватися плата за обслуговування кредитної заборгованості. Плата за обслуговування кредитної заборгованості це комісійна винагорода банку, в тому числі за моніторинг надходження коштів на рахунок клієнта з метою визначення подальшого їх направлення, зокрема, на здійснення періодичних виплат по договору чи залишення у вигляді позитивного залишку; уточнення, повернення, анулювання, зміна умов переказів згідно з запитами клієнта, внесення якої клієнт повинен забезпечити щомісяця впродовж поточного розрахункового періоду за рахунок власних коштів клієнта та розраховується згідно з тарифами від поточної заборгованості за основним боргом. До договору про споживче кредитування може бути включена умова щодо сплати комісії. Аргументи щодо недоведеності підстав для стягнення заборгованості за комісією є безпідставними. Відповідач, підписавши договір, погодилась з його умовами, підтвердила, що вона ознайомлена з умовами надання та обслуговування платіжних карток, тому доводи відповідача про незаконність нарахування комісії є безпідставними.

Позивачем надано суду договір про надання правової допомоги, акт наданих послуг та детальний опис наданих послуг, що включає обсяг наданих послуг та час, витрачений на кожну дію. Заявлена сума у 7 000 грн є співмірною зі складністю справи про стягнення кредитної заборгованості, яка потребує не лише знання банківського законодавства, а й аналізу значного обсягу документації. Дана сума відповідає середнім ринковим розцінкам на подібні юридичні послуги в Україні. Відсутність документів, які безпосередньо підтверджують оплату, не може стати підставою для відмови у стягненні судових витрат, якщо сторона, що вимагає їх стягнення, подала інші докази, що свідчать про надання правової допомоги та обґрунтовують понесені витрати. Відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн є обґрунтованим, відповідає законодавству, узгоджується з висновками Верховного Суду та не перевищує середньоринковий рівень оплати аналогічних послуг. Заперечення відповідача з цього приводу є безпідставними.

Рух справи

У червні 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 червня 2025 року справу № 539/2936/25 передано судді Пилипчуку М. М.

На виконання вимог частини шостої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

У відповіді, яка надійшла до суду з Виконавчого комітету Ромоданівської селищної ради Миргородського району Полтавської області, вказано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження на 29 липня 2025 року, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, позивачу відповіді на відзив, відповідачу заперечення на відповідь на відзив.

ОСОБА_1 через адвоката Власову С. М. 21 липня 2025 року подала до суду відзив на позовну заяву.

29 липня 2025 року задоволено клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, відкладено розгляд справи на 25 серпня 2025 року.

Адвокат Власова С. М. 22 серпня 2025 року подала до суду клопотання про долучення доказів.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 серпня 2025 року визнано явку позивача в судове засідання обов`язковою, відкладено розгляд справи на 25 вересня 2025 року.

Представник ТОВ «ФК «Кредит-капітал» 01 вересня 2025 року подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник ТОВ «ФК «Кредит-капітал» 08 вересня 2025 року подав до суду додаткові пояснення.

Представник ТОВ «ФК «Кредит-капітал» 23 вересня 2025 року звернулася до суду із заявою про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, яка була задоволена ухвалою суду від 24 вересня 2025 року.

Адвокат Власова С. М. 24 вересня 2025 року подала до суду клопотання про долучення доказів.

Представник ТОВ «ФК «Кредит-капітал» 21 жовтня 2025 року подала до суду письмові пояснення.

25 вересня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, відкладено розгляд справи на 22 жовтня 2025 року.

Відповідно до частини першої статті 244 ЦПК України ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 30 жовтня 2025 року.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд встановив, що ОСОБА_3 07 жовтня 2013 року підписала анкету № 151191511 у ПАТ «Банк руский стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк форвард».

ОСОБА_3 07 жовтня 2013 року підписала заяву (оферту) № 107569348 щодо отримання послуг у ПАТ «Банк руский стандарт», в якій зазначено, зокрема, найменування продукту РСУ MasterCard Unembossed 55 (Україна) (іменний); тип картки РСУ MasterCard Unembossed 55 (Україна) (іменний); тарифний план 1/1 ДС; бажаний кредитний ліміт 5 000 грн; ставка по ліміту 55 % річних; щомісячна комісія за РКО 0 грн; рахунок картки НОМЕР_2 ; валюта рахунку картки гривня; інтернет-банк підключено ні; мобільний банк підключено ні; виписка поштою за місцем фактичного перебування ні; виписка поштою за місцем реєстрації ні; виписка в електронному вигляді на е-mail ні.

Відповідно до розділу 1 заяви (оферти) від 07 жовтня 2013 року № 107569348 ОСОБА_3 , дані якої зазначені в інформаційному блоці заяви (оферти) (далі ІБ) до анкети № 151191511 (далі анкета), пропонує (робить оферту) ПАТ «Банк руский стандарт» на умовах, викладених в заяві, умовах надання та обслуговування платіжних карток банку, зазначених в ІБ (далі умови по картках) і тарифах по карткам банку (далі тарифи по карткам), укласти з нею договір про надання та використання платіжної картки (далі договір про картку).

Згідно з розділом 3 заяви (оферти) від 07 жовтня 2013 року № 107569348 ОСОБА_3 пропонує (робить оферту) банку укласти з нею договір (далі кредитний договір) на умовах, викладених в розділі 3 цієї заяви, та згідно з істотними умовами кредитного договору, уточненими в електронній заявці (надалі розпорядження), надісланій нею за допомогою віддаленого доступу до автоматизованих систем дистанційного банківського обслуговування інтернет-банк (далі інтернет-банк), умовах надання та обслуговування кредитів банку, зазначених в ІБ (далі умови) та умов дистанційного обміну інформацією між клієнтом та банком щодо отримання кредиту (додаток до умов дистанційного банківського обслуговування банку) (далі умови дистанційного обміну інформацією), в рамках якого: зарахувати кредитні кошти на рахунок (надалі рахунок), номер якого буде зазначено у графіку платежів, який буде використовуватись виключно в рамках кредитного договору для зарахування кредитних коштів та для погашення кредитної заборгованості, а також присвоїти номер кредитному договору. Розмір бажаного кредиту буде зазначений в надісланому нею розпорядженні, який не може бути меншим 1 000 грн та не більше 19 999 грн з процентною ставкою та з щомісячною комісією за розрахунково-касове обслуговування у розмірі, визначеному діючими тарифами Банку на дату відправлення її Розпорядження, на строк від 6 до 36 міс. (пункт 3.1 розділу 3).

За змістом підпункту 3.6 розділу 3 заяви (оферти) від 07 жовтня 2013 року № 107569348 складовими і невід`ємними частинами кредитного договору будуть: розділ 3 цієї заяви, умови, умови дистанційного доступу, умови дистанційного обміну інформацією, тарифи банку, які розміщені банком в місці, в якому було оформлено дану заяву, в мережі інтернет на сайті банку www.rsb.ua, у відділеннях банку та графік платежів (що містить окрім іншого, інформацію про дати і розміри чергових платежів), який розміщений в мережі інтернет на сайті банку www.rsb.ua, з якими ОСОБА_3 ознайомлена, повністю згодна, зміст яких розуміє і положення яких зобов`язується неухильно дотримуватись.

Строк дії кредитного договору буде відповідати строку дії договору банківського обслуговування (якщо інше не буде обумовлено в умовах/умовах банківського обслуговування) (підпункт 3.7.4 пункту 3.7 розділу 3 заяви (оферти) від 07 жовтня 2013 року № 107569348).

Інформація про умови кредитування і сукупна вартість кредиту, в рамках кредитного договору, розраховані відповідно до вимог чинного законодавства України, буде надана в письмовому вигляді в дату оформлення розділу 3 цієї заяви та надіслана ОСОБА_3 в електронному вигляді відразу після отримання банком її розпорядження (підпункт 3.7.5 пункту 3.7 розділу 3 заяви (оферти) від 07 жовтня 2013 року № 107569348).

Відповідно до підпункту 3.7.6 пункту 3.7 розділу 3 заяви (оферти) від 07 жовтня 2013 року № 107569348 у пункті 3.1 цієї заяви вказана інформація про максимально можливий розмір кредиту на дату оформлення цієї заяви.

ОСОБА_3 28 листопада 2013 року підписала опитувальник клієнта, довідку про умови кредитування ПАТ «Банк руский стандарт» та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках продукту «Кредитна картка РСУ MasterCard».

Виписками по особовим рахункам ОСОБА_1 підтверджується обставини щодо користування останньою кредитними коштами. Відповідач користувалася кредитними коштами та періодично вносила платежі на погашення заборгованості.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 07 жовтня 2013 року № 107569348 станом на 09 червня 2025 року становить 102 361,86 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 32 201,59 грн, заборгованість за відсотками 37 216,37 грн, заборгованість за комісією 32 943,90 грн.

АТ «Банк форвард» і ТОВ «ФК «Кредит-капітал» 25 липня 2024 року уклали договір № GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців, зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстром у додатку № 1 до цього договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором.

Відповідно до витягу із реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами станом на 25 липня 2024 року (додаток № 1 до договору № GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги) ТОВ «ФК «Кредит-капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором від 07 жовтня 2013 року № 107569348 у розмірі 102 361,86 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 32 201,59 грн, заборгованість за відсотками 37 216,37 грн, заборгованість за комісією 32 943,90 грн.

За змістом досудової вимоги від 09 червня 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-капітал» повідомляло ОСОБА_1 про відступлення права вимоги за кредитним договором № 107569348, що укладений між АТ «Банк форвард» і ОСОБА_1 , вимагало виконати зобов`язання перед ТОВ «ФК «Кредит-капітал» за договором від 10 липня 2013 року № 107569348, а саме: негайно погасити заборгованість у сумі 102 361,86 грн.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 30 серпня 2014 року зареєстрували шлюб.

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_4 від 25 березня 2022 року ОСОБА_4 перебуває на військовій службі в указаній військовій частині.

За змістом довідки військової частини НОМЕР_4 від 12 вересня 2025 року ОСОБА_4 перебуває на військовій службі по мобілізації в указаній військовій частині.

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_5 ОСОБА_4 перебуває на військовій службі з 19 березня 2022 року у військової частини НОМЕР_4 .

ОСОБА_1 07 серпня 2025 року звернулася до Лубенського ВП ГУ Національної поліції в Полтавській області із заявою про вчинення шахрайства, в якій вказувала, що 10 липня 2013 року вона підписала з ПАТ «Банк русский стандарт» заяву (оферту) № 107569348 (в 2014 році ПАТ «Банк русский стандарт» перейменовано в ПАТ «Банк форвард», але навіть після зміни назви банку 100 % власності банку належить російському капіталу). Згідно з інформаційним блоком заяви (оферти) № 107569348 до анкети № 151191511 ОСОБА_1 підписала з банком договір про надання та використання платіжної картки РСУ MasterCard Unembossed 55 (Україна) (іменний) з кредитним лімітом 5 000 грн, ставкою по ліміту 55 % річних та щомісячною комісією за РКО 0 відсотків. Після підписання заяви (оферти) від 10 липня 2013 року № 107569348 ОСОБА_1 отримала платіжну картку та користувалася нею у межах кредитного ліміту 5 000 грн, у період з грудня 2013 року до початку 2022 року. Згідно з випискою ПАТ «Банк форвард» по особовим рахункам ОСОБА_1 з 11 червня 2023 року до 24 липня 2024 року станом на 23 червня 2023 року заборгованість останньої по кредитному ліміту становила 2 860,23 грн (сторінка № 1 виписки). Проте вже на сторінці 2 виписки банку відображена сумнівна операція на суму 29 341,36 грн, яку ОСОБА_1 не здійснювала. За змістом цієї операції, яка відбулася в межах одного банку ПАТ «Банк форвард» 27 червня 2023 року, платник ОСОБА_1 сплатила на рахунок отримувача ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 29 341,36 грн з призначенням платежу: зміна плану рахунків (виправлення). У результаті цієї сумнівної операції банк неправомірно збільшив заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту та встановив цю заборгованість у сумі 32 201,59 грн (яка фактично складається з реального тіла кредиту та суми сумнівної операції 2 860,23 грн + 29 341,36 грн). ОСОБА_1 не здійснювала цю операцію, оскільки в цей час вже не користувалась карткою, тим більше при кредитному ліміті картки 5 000 грн неможливо було здійснити з карткового рахунку платіж у сумі 29 341,26 грн, який у шість разів перевищує кредитний ліміт на платіжній картці. Про здійснення цієї операції ОСОБА_1 дізналася з банківської виписки, яку новий кредитор ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» додав до позовної заяви про стягнення з заборгованості за кредитним договором. Внаслідок неправомірних дій працівників ПАТ «Банк форвард» було незаконно збільшено заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту на суму 29 341,26 грн та вчинено кримінальне правопорушення, яке підпадає під ознаки статті 190 КК України.

За змістом повідомлення Лубенського ВП ГУ Національної поліції в Полтавській області від 21 серпня 2025 року звернення ОСОБА_1 зареєстровано до ЄО (єдиного обліку) Лубенського РВП за № 12147 від 07 серпня 2025 року, розглянуто керівництвом Лубенського РВП та доручено проведення перевірки оперуповноваженому сектору протидії шахрайству відділу кримінальної поліції Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, лейтенанту поліції ОСОБА_5 .

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України).

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у спірному випадку ПАТ «Банк руский стандарт»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07 березня 2024 року у справі № 760/8251/20.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 жовтня 2013 року між ПАТ «Банк русский стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк форвард», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 107569348, відповідно до умов якого відповідачу відкрито поточний рахунок та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 09 червня 2025 року становить 102 361,86 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 32 201,59 грн, заборгованість за відсотками 37 216,37 грн, заборгованість за комісією 32 943,90 грн.

АТ «Банк форвард» і ТОВ «ФК «Кредит-капітал» 25 липня 2024 року уклали договір № GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого останнє набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками АТ «Банк форвард», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором від 07 жовтня 2013 року № 107569348.

Позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» здійснено оплату первісному кредитору за договором № GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги від 25 липня 2024 року.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що відповідач має перед позивачем заборгованість за кредитним договором від 07 жовтня 2013 року № 107569348.

Врахувавши, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновку про те, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Предметом даного позову є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 07 жовтня 2013 року № 107569348 у розмірі 102 361,86 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 32 201,59 грн, заборгованість за відсотками 37 216,37 грн, заборгованість за комісією 32 943,90 грн.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша, третя статті 89 ЦПК України).

Встановлено та є доведеним факт укладання 07 жовтня 2013 року між ПАТ «Банк русский стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк форвард», та ОСОБА_1 кредитного договору № 107569348.

Відповідач не довела відсутність заборгованості за тілом кредиту, тому позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-капітал» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором від 07 жовтня 2013 року № 107569348 у розмірі тіла кредиту 32 201,59 грн є обґрунтованими.

Водночас суд надав оцінку зазначеній у виписках по особовим рахункам ОСОБА_1 інформації щодо руху коштів.

Так, з виписки по особовим рахункам ОСОБА_1 за період з 11 червня 2023 року до 24 липня 2024 року вбачається, що вихідний залишок станом на 23 червня 2023 року становить 2 860,23 грн; 27 червня 2023 року проведено операцію на суму 29 341,36 грн: платник ОСОБА_1 , банк платника ПАТ «Банк форвард», отримувач ОСОБА_2 , банк отримувача ПАТ «Банк форвард», призначення платежу зміна плану рахунків (виправлення).

Представник відповідача вказувала, що зазначена операція є сумнівною, яка не здійснювалась відповідачем. За змістом цієї операції, яка відбулася в межах одного банку ПАТ «Банк форвард» 27 червня 2023 року, платник ОСОБА_1 сплатила на рахунок отримувача ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 29 341,36 грн з призначенням платежу: зміна плану рахунків (виправлення). В результаті цієї сумнівної операції банк неправомірно збільшив заборгованість відповідача за тілом кредиту та встановив цю заборгованість у сумі 32 201,59 грн (яка фактично складається з реального тіла кредиту та суми сумнівної операції 2 860,23 грн + 29 341,36 грн), яку позивач і заявив до стягнення у позові як заборгованість відповідача за тілом кредиту. Ця сумнівна операція є або технічною помилкою, або шахрайськими діями працівників банку, оскільки відповідач не здійснювала цю операцію, оскільки в цей час вже не користувалась карткою, остання операція по картці була здійснена відповідачем 10 червня 2022 року, що підтверджується наданими позивачем виписками банку, тим більше при кредитному ліміті картки 5 000 грн не можливо здійснити з карткового рахунку платіж у сумі 29 341,26 грн, який у шість разів перевищує кредитний ліміт на платіжній картці відповідача.

Представник позивача вказувала, що зазначена операція на суму 29 341,36 грн не є перерахунком коштів ОСОБА_2 , а є виключно внутрішньою бухгалтерською операцією банку, що може свідчити про внутрішнє коригування, яке не впливає на розмір коштів за тілом кредиту. Ця діє не є розрахунковою операцією або платежем з рахунку відповідача. Така дія була здійснена банком не як платіж, а як технічний механізм для коректного перенесення вже існуючого залишку заборгованості між різними обліковими рахунками в межах операційної системи. Ім`я ОСОБА_2 є лише специфікою відображення внутрішнього службового ідентифікатора, що використовується банком виключно при проведенні технічного перерахунку для цілей бухгалтерського обліку. Ця дія не є розрахунковою операцією, ініційованою відповідачем чи банком для оплати товарів чи послуг або зняття готівки, а лише відображає технічне перенесення вже існуючого залишку заборгованості між різними обліковими рахунками.

Водночас з згідно з випискою по особовим рахункам ОСОБА_1 угоди від 10 липня 2013 року № 107569348 за період з 10 липня 2013 року до 10 червня 2023 року вихідний залишок станом на кінець періоду (10 червня 2023 року) становить 29 341,36 грн.

Отже, станом на 10 червня 2013 року заборгованість ОСОБА_1 перед кредитором становила 29 341,36 грн. Суд погоджується з доводами представника позивача, що вказана сума 29 341,36 грн і була відображена у виписці по особовим рахункам ОСОБА_1 за період з 11 червня 2023 року до 24 липня 2024 року як операція зміна плану рахунків (виправлення) 27 червня 2023 року.

У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Факт звернення відповідача до правоохоронних органів щодо вчинення ПАТ «Банк форвард» шахрайства 27 червня 2023 року, а саме проведення сумнівної операції на суму 29 341,36 грн, не спростовує розмір заборгованості за тілом кредиту. Водночас відповідач та її представник не спростували аргументи позивача, що станом на 10 червня 2013 року заборгованість ОСОБА_1 перед кредитором становила 29 341,36 грн, що підтверджується випискою по особовим рахункам ОСОБА_1 угоди від 10 липня 2013 року № 107569348 за період з 10 липня 2013 року до 10 червня 2024 року.

Водночас суд не погоджується з доводами позивача про наявність правових підстав для стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом з огляду на таке.

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц наголошено на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначено, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц).

Позивач у позовній заяві не зазначив період, за який нараховують проценти за кредитним договором. Наданий до суду розрахунок містить лише визначену суму нарахованих відсотків, проте не містить період нарахованих відсотків. Представник позивача вказувала, що інший розрахунок нарахованих відсотків у кредитора відсутній. З огляду на викладене, суд позбавлений можливості перевірити нараховані кредитором відсотки, оскільки з поданих до суду доказів не зрозуміло, за який період та на яку саме суму такі відсотки були нараховані.

Зібрані у справі докази позбавляють суд можливості перевірити (зробити) розрахунки на підставі заяви (оферти) від 07 жовтня 2013 року № 107569348, оскільки не містять належної інформації щодо дійсної заборгованості (наявності або відсутності) станом на час укладення зазначеного правочину та у подальшому. Учасники справи не зверталися до суду із заявою про призначення відповідної судової експертизи з метою визначення дійсного розміру заборгованості.

Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність заборгованості за процентами у розмірі 37 216,37 грн.

Судом враховано довід адвоката Власової С. М., що чоловік відповідача перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації з 19 березня 2022 року в контексті застування пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», водночас у задоволенні вимоги про стягнення відсотків за кредитним договором відмовлено за недоведеністю.

Відповідно до прохальної частини позову ТОВ «ФК «Кредит-капітал» також просить суд стягнути з відповідача і заборгованість зі сплати комісії у розмірі 32 943,90 грн.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію.

Відповідно до заяви (оферти) № 107569348 щодо отримання послуг у ПАТ «Банк руский стандарт» від 07 жовтня 2013 року щомісячна комісія за РКО становить 0 грн.

Умовами договору не передбачено сплати будь-якої комісії на користь кредитора.

Наявні у матеріалах справи документи не містять опису послуг, за які позивачем встановлена комісія, а також періоду, за який така комісія була нарахована.

Зазначене вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу.

За твердженням представника позивача комісія була нарахована відповідно до умов надання та обслуговування платіжних карток. Водночас матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови надання та обслуговування платіжних карток розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву (оферту) № 107569348 щодо отримання послуг у ПАТ «Банк руский стандарт» від 07 жовтня 2013 року. У заяві (оферті) № 107569348 щодо отримання послуг у ПАТ «Банк руский стандарт» від 07 жовтня 2013 року комісія не зазначена. У цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення комісії.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови надання та обслуговування платіжних карток, відсутність в заяві (оферті) № 107569348 щодо отримання послуг у ПАТ «Банк руский стандарт» від 07 жовтня 2013 року домовленості сторін цього правочину про сплату комісії, заявлені умови надання та обслуговування платіжних карток не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір комісії. При цьому матеріали справи взагалі не місять обґрунтування розміру нарахованої комісії.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивач не повідомив позичальника, які саме послуги за вказану плату йому надаються, розмір комісійної винагороди вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, тобто умови кредитного договору в частині розміру комісії за обслуговування кредиту є несправедливими.

Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за комісією у розмірі 32 943,90 грн.

З огляду на викладене, заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором від 07 жовтня 2013 року № 107569348 становить 32 201,59 грн (тіло кредиту).

Не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заявлених у справі вимог доводи представника відповідача, що позивач як новий кредитор у зобов`язанні не здійснював повідомлення боржника про відступлення йому банком права вимоги та не направляв на адресу відповідача досудову вимогу, оскільки заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

За змістом досудової вимоги від 09 червня 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-капітал» повідомляло ОСОБА_1 про відступлення права вимоги за кредитним договором № 107569348, що укладений між АТ «Банк форвард» і ОСОБА_1 , вимагало виконати зобов`язання перед ТОВ «ФК «Кредит-капітал» за договором від 10 липня 2013 року № 107569348, а саме: негайно погасити заборгованість у сумі 102 361,86 грн.

Водночас відповідач не була позбавлена можливості виконувати свій обов`язок первісному кредиторові у разі неповідомлення про заміну кредитора.

Висновки за результатами розгляду позовних вимог

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитними договорами порушено майнові права позивача, тому наявні підстави для судового захисту прав кредитора, у зв`язку з чим позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-капітал» підлягають задоволенню частково.

Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Щодо розподілу судових витрат

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд відповідно до статті 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог 762,09 грн (2 422,40 грн (сплачена позивачем сума судового збору) ? 31,46 % (розмір задоволених позовних вимог)).

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Суд враховує, що факт надання позивачу професійної правничої допомоги підтверджується матеріалами справи.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (постанова Верховного Суду від 11 жовтня 2024 року у справі №717/1699/22).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Представник відповідача заявила про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, вказувала на їх неспівмірність.

Суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем під час розгляду справи, надав оцінку наданих на підтвердження понесених таких витрат доказів у їх сукупності, врахував пропорційність розміру задоволених позовних вимог (7 000 грн (заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу) ? 31,46 % (розмір задоволених позовних вимог) = 2 202,20 грн), характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин цієї справи, її складності та значимості дій адвоката у справі, дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру до 2 000 грн.

Доводи представника відповідача, що позивачем не додано до позовної заяви доказів сплати витрат на професійну правничу допомогу, не можуть бути підставою для відмови у стягненні таких витрат, оскільки витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 07 липня 2025 року у справі № 758/1066/24, від 05 серпня 2025 року у справі № 203/7774/23.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» заборгованість за кредитним договором від 07 жовтня 2013 року № 107569348 у розмірі 32 201 (тридцять дві тисячі двісті одна) гривня 59 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» судовий збір у розмірі 762 (сімсот шістдесят дві) гривні 09 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» (місцезнаходження: місто Львів, вулиця Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28; ).

Відповідач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_6 ).

Суддя М. М. Пилипчук