Справа № 932/9953/25
Провадження № 2-з/932/104/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року м. Дніпро

Суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра Сітніков Т.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі № 932/9953/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Орган опіки та піклування адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, Орган опіки та піклування адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду міста Дніпра перебуває позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Орган опіки та піклування адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, Орган опіки та піклування адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Позивачем подано заяву, відповідно до якої позивач просила забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти дії, направлені на прийняття рішень щодо організації освітнього процесу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (шкільного та позашкільного) - втручання в освітній процес, у тому числі, але не виключно, обрання закладу освіти, секцій, спортивних закладів тощо, до набрання даним рішенням законної сили.

Заява обґрунтована тим, що позивач звернулася до суду із вказаним позовом, оскільки вважає, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, своїми діями травмує дітей морально та психологічно, здійснюючи на них тиск та маніпулювання, вчиняє дії, що суперечать інтересам дітей, їх розвитку, освіті, соціалізації. Наразі діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Діти відвідують Вальфдорську початкову школу ім. Януша ОСОБА_5 у Кракові. Договори про навчання дітей були укладені між школою та ОСОБА_1 , вона ж і сплачує повністю вартість навчання, а саме 950 польських злотих на місяць за ОСОБА_6 , та 1150 польських злотих за ОСОБА_7 (додаються до цієї заяви). Батько взагалі не цікавився шкільним життям дітей та вартістю навчання (що підтверджується відповідними довідками, доданими до позовної заяви).

На сьогоднішній день, після порушення справи про недоторканість позивачки з боку відповідача (відповідач наніс тілесні ушкодження позивачці в присутності дитини) та притягнення останнього до кримінальної відповідальності, він почав вчиняти дії, направлені на розлагодженю життя позивачки та їхніх спільних дітей, перешкоджає здоровому відпочинку дітей, не надає дозволів на відвідування дітьми табору відпочинку. Це зумовлено погрозами в бік дітей щодо їх свідчень в рамках зазначеного кримінального провадження з метою схилення дітей змінити свідчення щодо його вчинку впродовж розгляду кримінальної справи щодо цього випадку, а після її розгляду помсти дітям за їх свідчення проти батька.

Наразі відповідач чинить перешкоди у навчанні дітей, відвідуванні дітьми навчального закладу, гуртків, спортивних здорів та втручається у освітній процес, що негативно впливає на моральний стан дітей.

На сьогоднішній день гостро постало питання з боку адміністрації школи стосовно дій відповідача та його втручання у освітній процес. Адміністрація школи занепокоєна його поведінкою, виявила побоювання залишитися без дозволу на працю у зв`язку із регулярними скаргами відповідача до установ освіти.

Діти наразі не виявляють бажання змінювати школу, в яку вони поступили декілька років тому. Позивачку, як матір дітей, повністю влаштовує якість освіти, соціалізація дітей, їх моральний, фізичний та духовний розвиток, який забезпечує даний навчальний заклад, та взагалі настрій дітей щодо відвідування школи.

Також позивач зазначає, що основне навчання дітей, тобто школа, та позакласне навчання (гуртки), підібрані за інтересами дітей, щоб їм було максимально комфортно, зручно і цікаво навчатися, соціалізуватися та розвиватися згідно їх віку.

Таким чином, мати максимально створює умови для дітей, виходячи з їх інтересів, бажань та зацікавленості до навчання і розвитку.

При цьому мати бере на себе їх матеріальне забезпечення.

Дана заява подається матір`ю, намагаючись забезпечити виключно інтереси дітей, в той час як всі дії батька направляються і вчиняються виключно в інтересах його самого (намагання уникнути кримінальної відповідальності, намагання уникнути сплати аліментів тощо) та задоволення його амбіцій, в свою чергу порушуючи всі можливі права та інтереси дітей.

В той же час, вжиття зазначених заходів забезпечення позову сприятиме ефективному захисту порушених прав позивача та малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Так, відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд прийшов до висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, заяву про забезпечення позову та надані до неї документи, дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони інтересів позивача та малолітнії дітей від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на перешкоджання у навчанні дітей, відвідуванні дітьми навчального закладу, гуртків, спортивних здорів та втручається у освітній процес, що негативно впливає на моральний стан дітей. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Вказана норма імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Cпівмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

При цьому, згідно ч. 1, 2 ст. 151 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Так, судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір з приводу позбавлення відповідача батьківських прав у зв`язку з недобросовісним виконанням ним своїх батьківських обов`язків, що негативно впливає на моральний та психологічний стан дітей, на їх розвиток та світосприйняття.

При цьому, вбачається, відповідач має намір вплинути на навчальні процеси дітей поза їх волею, нехтуючи їх інтересами.

Так, згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Суд, дослідивши матеріали справи та поданої заяви, враховуючи підстави, предмету позову, що стосується розгляду питання позбавлення відповідача батьківських прав, дійшов висновку про те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також унеможливити ефективний захист прав або інтересів позивача та малолітніх дітей, за захистом яких вона звернулася до суду.

Враховуючи наведене, заява про забезпечення позову в частині заборони ОСОБА_2 вчиняти дії, направлені на прийняття рішень щодо організації освітнього процесу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (шкільного та позашкільного) - втручання в освітній процес, у тому числі, але не виключно, обрання закладу освіти, секцій, спортивних закладів тощо, до набрання даним рішенням законної сили є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

При цьому, вказаний захід забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З врахуванням ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Крім того, суд не вбачає підстав вимагати від позивача забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Обставини, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 151, 153, 353-354 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву задовольнити повністю.

В порядку забезпечення позову заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії, направлені на прийняття рішень щодо організації освітнього процесу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (шкільного та позашкільного) - втручання в освітній процес, у тому числі, але не виключно, обрання закладу освіти, секцій, спортивних закладів тощо, до набрання даним рішенням законної сили.

Дані про позивача (стягувача):

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Дані про відповідача (боржника):

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали про забезпечення позову направити сторонам по справі.

Суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Суддя Сітніков Т.Б.