суддів Великої Палати Верховного Суду Шевцової Н. В., Стрелець Т. Г.
щодо ухвали Великої Палати Верховного Суду від 10 вересня 2025 року у справі № 127/6664/14-ц (провадження № 14-92цс25) у справі заскаргою ОСОБА_1 на дії (рішення) начальника Першого відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції (місто Київ) Шуляка Володимира Олександровича, заступника начальника Першого відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції (місто Київ) Нагорного Дениса Володимировича, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Укрсиббанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання протиправними дій та скасування постанов
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2024 року, постановлену суддею Медяною Ю. В., та постанову Вінницького апеляційного суду від 05 лютого 2025 року, ухвалену колегією суддів у складіМатківської М. В., Сопруна В. В., Стадника І. М
Короткий виклад історії справи
1. ОСОБА_1 у червні 2024 року звернулася до суду зі скаргою на дії начальника Першого відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції (місто Київ) (далі - Перший відділ ДВС у м. Вінниці) Шуляка В. О., заступника начальника Першого відділу ДВС у м. Вінниці Нагорного Д. В., у якій просила:
- визнати незаконними дії Першого відділу ДВС у м. Вінниці щодо поновлення виконавчого провадження (далі - ВП) № НОМЕР_1;
- скасувати постанову начальника Першого відділу ДВС у м. Вінниці Шуляка В. О. від 19 липня 2023 року про перевірку законності ВП № НОМЕР_1;
- скасувати постанову заступника начальника Першого відділу ДВС у м. Вінниці Нагорного Д. В. від 19 липня 2023 року про відновлення ВП № НОМЕР_1.
2. Скаржниця обґрунтовувала пред`явлену скаргу тим, що рішенням від 08 травня 2014 року у цій справі Вінницький міський суд Вінницької області стягнув із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» (далі - АТ «Укрсиббанк») заборгованість
у сумі 8 608,30 дол. США, що еквівалентно 83 989,48 грн. На виконання цього рішення суд видав виконавчі листи.
3. ОСОБА_1 зазначила, що на виконанні Першого відділу ДВС у м. Вінниці перебувало ВП № НОМЕР_1 щодо неї як боржника у цій справі.
4. Постановою від 05 квітня 2021 року державний виконавець Першого відділу ДВС у м. Вінниці закінчив ВП № НОМЕР_1 на підставі повного виконання виконавчого документа.
6. Постановою від 19 липня 2023 року заступник начальника Першого відділу ДВС
у м. Вінниці Нагорний Д. В. відновив ВП № НОМЕР_1 на підставі постанови начальника Першого відділу ДВС у м. Вінниці Шуляка В. О. від 19 липня 2023 року про перевірку законності ВП № НОМЕР_1.
7. ОСОБА_1 переконана, що зазначені постанови є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2014 року у цій справі виконано в повному обсязі, заборгованості за кредитним договором від 21 листопада 2005 року № 111/49 немає.
8. Додатково скаржниця просила врахувати, що АТ «Укрсиббанк» пропустило строк для оскарження постанови про закінчення ВП від 05 квітня 2021 року, що свідчить про необґрунтованість його відновлення більш ніж через два роки після прийняття цієї постанови.
9. Ухвалою від 02 грудня 2024 року, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 05 лютого 2025 року, Вінницький міський суд Вінницької області відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_1 .
10. Суд урахував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08 вересня 2022 року у справі № 802/921/18-а, відповідно до яких аналізуючи норми статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження»
(далі - Закон № 1404-VIII), у поєднанні з пунктами 1, 2 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція), суд зазначає, що директор Департаменту ДВС може з власної ініціативи або на підставі заяви учасника виконавчого провадження здійснити контроль за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень та у разі встановлення порушень - скасувати постанову державного виконавця, зобов`язати державного
виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.
11. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, мотивував рішення тим, що оскаржувані постанови винесені на виконання постанови начальника Управління забезпечення примусового виконанні рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) (далі - УЗПВР у Вінницькій області) Сускова А. О. від 23 червня 2023 року № 4/4-20-23 про результати перевірки законності ВП № НОМЕР_1, яка прийнята відповідно до правил статті 74 Закону № 1404-VIII у поєднанні з пунктами 1, 2 розділу XII Інструкції.
12. Також суд першої інстанції наголосив, що скаржниця не надала жодного доказу на підтвердження того, що висновки, викладені у постановах від 23 червня та 19 липня 2023 року, про результати перевірки законності ВП № НОМЕР_1 є необґрунтованими та незаконними.
13. ОСОБА_1 10 березня 2025 року направила до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 05 лютого 2025 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її скаргу.
14. Заявниця зазначила, що суди першої та апеляційної інстанцій не звернули уваги на недотримання встановленого Законом № 1404-VIII порядку скасування постанов державного виконавця, зокрема на той факт, що цей Закон передбачає виключно один спосіб і передумову для скасування постанови державного виконавця, а саме подання скарги на таку постанову у встановленому порядку. Правила розділу XII Інструкції мають застосовуватися виключно в сукупності і на виконання норм статті 74 Закону № 1404-VIII, що передбачає перевірку законності ВП виключно на підставі скарги, поданої у встановленому порядку сторонами, іншими учасниками та особами до суду (частина перша статті 74), або до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець; водночас дії (рішення, бездіяльність) начальника відділу, в якому працює виконавець, оскаржуються до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня (частина третя статті 74).
15. Подальше оскарження дій і рішень посадових осіб державної виконавчої служби можливе лише в судовому порядку, оскільки законом не передбачено можливості подачі скарг на дії державного виконавця до вищих органів державної виконавчої служби.
16. Крім цього, заявниця ствердила, що суд апеляційної інстанції не зазначив конкретну норму, яка надавала б право здійснювати перевірку ВП і скасовувати постанови (в тому числі і постанови про завершення ВП) інакше як на підставі скарги на рішення, дії або бездіяльність виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби.
18. Суди першої та апеляційної інстанцій не звернули уваги на ту обставину, що АТ «Укрсиббанк» 13 січня 2022 року подало скаргу на постанову від 05 квітня 2021 року про закінчення ВП № НОМЕР_1. Проте ця скарга залишена без задоволення у зв`язку із пропуском установленого статтею 74 Закону № 1404-VIII строку оскарження дій та рішень державного виконавця, про що АТ «Укрсиббанк» повідомлено листом від 27 січня 2022 року № 1182 та згодом листом від 22 листопада 2022 року № 127136.
20. Ухвалою від 07 квітня 2025 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , а ухвалою від 03 червня 2025 року призначив цю справу до судового розгляду.
21. Ухвалою від 24 липня 2025 року колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду на підставі частини третьої статті 403 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передала справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду для відступу від правового висновку, викладеного у постанові колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 вересня 2022 року у справі № 802/921/18-а.
22. Ухвалою від 10 вересня 2025 року Велика Палата Верховного Суду прийняла до розгляду справу № 127/6664/14-ц та призначила справу до касаційного розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами.
23. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду належним чином обґрунтувала потребу у відступі від висновків, сформульованих у постанові колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 вересня 2022 року у справі № 802/921/18-а.
Підстави і мотиви для висловлення окремої думки
24. Відповідно до частини третьої статті 35 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суддя, не згодний із судовим рішенням, може письмово викласти свою окрему думку.
25. Не погоджуємося з висновком Великої Палати Верховного Суду щодо наявності підстав для прийняття Великою Палатою Верховного Суду цієї справи для розгляду з таких міркувань.
26. Відповідно до частини третьої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.
27. Згідно з приписами частини другої статті 416 ЦПК України у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися вказівка про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду.
28. Отже, Велика Палата Верховного Суду може відступати від попередніх висновків Верховного Суду лише за наявності ґрунтовних підстав. Такі підстави мають бути належно мотивовані не лише в постанові Великої Палати Верховного Суду за наслідками вирішення спору по суті, а й в ухвалі відповідного касаційного суду у складі Верховного Суду про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
29. Відповідно до пунктів 25-27, 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20) для цілей застосування приписів процесуальних законів подібність правовідносин потрібно оцінювати за змістовним, суб`єктним та об`єктним критеріями.
30. З-поміж цих критеріїв змістовний (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.
31. Суб`єктний і об`єктний критерії матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, потрібним є специфічний суб`єктний склад саме цих правовідносин та/чи їх специфічний об`єкт.
32. На предмет подібності потрібно оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність потрібно також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
33. У справі № 802/921/18-а судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.12.2017 у справі №802/292/17-а визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Департаменту ДВС ВП №50963031 від 24.01.2017 про закінчення виконавчого провадження. Зазначену постанову суду направлено на адресу Департаменту ДВС листом від 12.01.2018. На виконання вказаної постанови виконавче провадження ВП №50963031 було відновлено лише 02.02.2018, тобто з порушенням визначеного у статті 41 Закону №1404-VIII строку, про що не заперечує відповідач.
34. Отже у справі № 802/921/18-а відновлення виконавчого провадження відбулося на виконання судового рішення, яким було визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження. Тобто правовою підставою відновлення стало обов`язкове поновлення виконання виконавчого документа після скасування протиправної постанови судом, а спір стосувався дотримання строків, установлених статтею 41 Закону № 1404-VIII.
35. Натомість у справі № 127/6664/14-ц виконавче провадження було закінчено у зв`язку з повним виконанням виконавчого документа, що підтверджено як відповідною постановою виконавця, так і судовим рішенням, яке набрало законної сили. Подальше відновлення виконавчого провадження здійснено не внаслідок скасування постанови про закінчення судом, а на підставі постанови керівника ДВС.
36. Таким чином, вважаємо, що обставини справи 802/921/18-а та справи № 127/6664/14-ц не є подібними, оскільки правове регулювання правовідносин та фактичні обставини цих двох справ є відмінними.
37. На нашу думку, Велика Палата Верховного Суду не мала підстав для прийняття справи № 127/6664/14-ц до провадження, оскільки правовідносини у цій справі не є подібними до справи № 802/921/18-а. Відтак справа підлягала поверненню для розгляду відповідній колегії Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
Судді Н. В. Шевцова