Справа № 504/4384/25
Номер провадження 2-н/504/472/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2025с-ще Доброслав

Суддя Доброславського районного суду Одеської області А.Ф. Сафарова, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз Україна» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ та витрат по сплаті судового збору,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз Україна» - адвокат Павленко С.В. звернувся до Доброславського районного суду Одеської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ в період з 01.11.2022 до 30.09.2025 в розмірі 24846,89 грн. та витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 165 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. У разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

03.11.2025 відділом ОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області надано підтвердження про зареєстроване місце проживання боржника за адресою, зазначеною у заяві.

Дослідивши зміст даної заяви, а також матеріали провадження, суд дійшов таких висновків.

Згідно ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Водночас, статтею 163 ЦПК України визначено обов`язкові вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу.

Саме безспірність вимог є підставою для видачі судового наказу, в іншому випадку вирішення питання стягнення заборгованості вирішується судом в порядку позовного провадження (загального або спрощеного) з дотриманням принципів змагальності сторін, доведення учасниками справи обставин, що мають значення для справи і на які кожна сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Зокрема, відповідно до п.3 ч.3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Таким чином, наявність договору про надання послуг є обов`язковою умовою для розгляду справи в порядку наказного провадження, оскільки на підставі нього може бути встановлено, чи виникло у заявника право на грошову вимогу до боржника.

Як зазначено у п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 14 від 23 грудня 2011 року "Про практику розгляду судами заяв у поряду наказного провадження", на яку посилається заявник, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

У даному випадку зазначених вимог заявником не виконано.

Так, всупереч п.3 ч.3 ст. 163 ЦПК України, до заяви не додано копію договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, саме з боржником, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Доданий до позову публічний (типовий) договір постачання природного газу побутовим споживачам, не є належним доказом про оформлення договірних відносин з боржником, оскільки не містять дати договору, ПІБ споживача, йогу адресу, засоби зв`язку, підписи сторін та інше.

Разом із цим, із наданих суду доказів не вбачаються підстави відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 , за яким обліковується заборгованість за спожитий природний газ для власних потреб, саме на ім`я боржника ОСОБА_1 , що позбавляє суд можливість встановити безспірність вимог до належного боржника.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч.1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.161,163,165,166,260,261,353,354 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України»» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ відмовити.

Роз`яснити заявнику про можливість повторного звернення до суду з такою самою заявою в порядку, встановленому Розділом ІІ Цивільного процесуального кодексу України, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Сафарова А. Ф.