ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2025 року м. Чернівці

Справа № 727/12582/24

Провадження №22-ц/822/833/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Литвинюк І. М.,

суддів: Височанської Н. К., Перепелюк І. Б.,

секретар Собчук І. Ю.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Поляк Марія Володимирівна, на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 березня 2025 року, головуючий у І-й інстанції Калмикова Ю. О.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у листопаді 2024 року звернувся до суду із заявою, заінтересована особа: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про оголошення фізичної особи померлою.

Заява обґрунтована тим, що він є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13 червня 2022 року № 5/766 ним отримано сповіщення про те, що його син, старший солдат ОСОБА_3 , 28 травня 2022 року зник безвісти під час бойових дій в районі населеного пункту Клинове Донецької області, на зв`язок не виходить.

09 листопада 2022 року він звернувся із заявою до командира військової частини НОМЕР_1 , в якій просив надати інформацію про хід службового розслідування стосовно факту зникнення безвісти його сина.

Листом від 13 січня 2023 року № 51 йому надано відповідь про те, що командуванням військової частини НОМЕР_1 вжито всіх дієвих та передбачених законодавством заходів для встановлення місцезнаходження зниклого безвісти за особливих обставин старшого солдата ОСОБА_3 . Після бойових дій 28 травня 2022 року, поблизу населеного пункту Клинове Бахмутського району Донецької області, не вдалось встановити місце перебування старшого солдата ОСОБА_3 .

По даному факту призначено службову перевірку, за результатами якої старший солдат ОСОБА_3 визнаний безвісти зниклим за особливих обставин з 28 травня 2022 року.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001044 від 31 травня 2022 року, - короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 30 травня о 12:19 до ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшла заява командира ВЧ НОМЕР_1 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в результаті бойових дій в районі с. Клинове Донецької області загинули військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 , зокрема: 5) старший солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , старший стрілець 3 гірсько-штурмового відділення. Трупи вказаних військовослужбовців залишилися на полі бою (ЄО-6842).

Оголошення ОСОБА_3 померлим необхідно йому для внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру актів цивільного стану України і видачі свідоцтва про смерть.

З урахуванням уточнених вимог, просив оголосити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , померлим від дня його вірогідної смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 в населеному пункті Клинове Бахмутського району Донецької області, при виконанні обов`язків під час бойових дій, виконуючи бойові завдання та заходи з національної безпеки та оборони, з відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, захищаючи Батьківщину.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 березня 2025 року, з урахуванням ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 березня 2025 року, заяву ОСОБА_1 задоволено.

Оголошено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , померлим від дня його вірогідної смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 в населеному пункті Клинове Бахмутського району Донецької області, при виконанні обов`язків під час бойових дій, виконуючи бойові завдання та заходи з національної безпеки та оборони, з відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, захищаючи Батьківщину.

На рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 березня 2025 року ОСОБА_2 , яка не брала участі у справі, подала апеляційну скаргу за підписом представника ОСОБА_4 , в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про оголошення ОСОБА_3 померлим.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, зазначивши, що метою звернення заявника є лише отримання свідоцтва про смерть, неповно з`ясував обставини справи та неправильно застосував норми матеріального права. Отримання свідоцтва не може бути самостійною метою заяви, адже правові наслідки оголошення особи померлою значно ширші (відкриття спадщини, припинення шлюбу, оформлення соціальних виплат тощо).

Зазначає, що разом з чоловіком апелянта ОСОБА_2 військову службу проходили ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Відомо, що обидва військовослужбовці з 28 травня 2022 року вважалися зниклими безвісти під час бойових дій у районі населеного пункту Відродження Донецької області. Спілкуючись із сім`єю ОСОБА_5 та сім`єю ОСОБА_6 , вона дізналася, що вони перебували у полоні.

З огляду на те, що ОСОБА_3 перебував у тих самих умовах, виконував бойові завдання у складі того ж підрозділу, у той самий час та в тому ж районі бойових дій, апелянт має обґрунтовані підстави вважати, що й її чоловік опинився у полоні, подібно до своїх побратимів.

Отже, існують об`єктивні сумніви щодо факту загибелі ОСОБА_3 і його оголошення померлим є передчасним та не підтвердженим належними доказами. Навпаки, встановлені обставини свідчать про високу ймовірність перебування його у полоні, що потребує врахування судом при ухваленні рішення.

Подання заяви до суду з вимогою про оголошення фізичної особи померлою без дотримання закріплених законодавцем строків свідчить про її передчасність та безпідставність, а також порушує встановлену процесуальну процедуру.

Також вказує на те, що судом першої інстанції ОСОБА_2 не була залучена до участі у справі, що позбавило її можливості реалізувати своє право на захист, подати заперечення, надати власні докази чи клопотання, які могли б змінити або, принаймні, вплинути на наслідки судового рішення. Це порушення процесуальних гарантій реалізації права на захист і право на участь у справі, що ставить під сумнів законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення і створює підстави для його скасування з метою забезпечення повноти і справедливості процедури.

У відзиві на апеляційну скаргу представник заявника ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 02 жовтня 2025 залучено до участі у цивільній справі заінтересовану особу - військову частину НОМЕР_1 .

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 09 жовтня 2025 залучено до участі у справі заінтересовану особу - ОСОБА_2 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника, заінтересованої особи та її представника, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , є сином заявника ОСОБА_1 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_2 , який зареєстрований 22 травня 2022 року Малинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 93.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25 листопада 2020 року № 486 старшого солдата ОСОБА_3 зараховано на посаду старшого стрільця 3 гірсько-штурмового відділення 2 гірсько-штурмового взводу 2 гірсько-штурмової роти.

Згідно з Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25 травня 2022 року № 131,…, старший солдат ОСОБА_3 ,… прибули до складу сил та засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, які залучаються та беруть безпосередню участь у веденні воєнних (бойових) дій оперативно-тактичного угрупування ІНФОРМАЦІЯ_7 оперативно-стратегічного угрупування військ ІНФОРМАЦІЯ_8 АДРЕСА_2 у складі підрозділів військової частини № НОМЕР_3 .

13 червня 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_9 надіслав ОСОБА_1 сповіщення про те, що його син ОСОБА_3 зник безвісти 28 травня 2022 року під час бойових дій в районі населеного пункту Клинове Донецької області, на зв`язок не виходить.

З доповіді командиру військової частини НОМЕР_1 про результати службової перевірки, проведеної заступником командира військової частини НОМЕР_1 на підставі Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29 травня 2022 року № 183 «Про призначення службової перевірки за фактом відсутності особового складу військової частини НОМЕР_1 , які підпадають під ознаки осіб зниклих безвісти», за фактом відсутності військовослужбовців: ..., старшого солдата ОСОБА_3 ,..., вбачається, що близько 5:30 год. 28 травня 2022 року підрозділи військової частини НОМЕР_1 розпочали штурмові дії в напрямках Клинове-Новозванівка, Відродження-Новозванівка. На головному напрямку наступу 2 гірсько-штурмова рота вступила у зустрічний бій з противником. Противник наносив вогневе ураження за допомогою мінометів калібру 120 мм, арт. систем калібром 152 мм, РСЗВ БМ-21 Град, БМ-30 Смерч та ракет (тип невідомий). Близько 23:00 підрозділи 2 гірсько-штурмової роти вийшли з району Клинове у вихідний район перед наступом. Під час ведення штурмових дій пропав безвісти: ..., старший солдат ОСОБА_3 ,… Вказане підтверджується витягом з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 , вх. № 65 від 28 травня 2022 року.

З витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21 червня 2022 року № 59 за результатами службової перевірки за фактом відсутності особового складу військової частини НОМЕР_1 , які підпадають під ознаки осіб зниклих безвісти, встановлено, що під час ведення штурмових дій, близько 5:30 год. 28 травня 2022 року, в напрямках Клинове-Новозванівка, Відродження-Новозванівка, пропали безвісти: … старший солдат ОСОБА_3 . Слідчим відділенням ВП відділення 2 управління ГУСБУ в Донецькій та Луганській областях внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань щодо…, старшого солдата ОСОБА_3 , від 31 травня 2022 року. Службову перевірку, призначену наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29 травня 2022 року № 183, завершено. Вважати військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 …, старшого солдата ОСОБА_3 зниклими безвісти за особливих обставин з 28 травня 2022 року.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 0001044 від 31 травня 2022 року, зареєстрованого за правовою кваліфікацією ч. 3 ст. 110 КК України, з підстав надходження 30 травня о 12:19 до ІНФОРМАЦІЯ_3 заяви командира ВЧ НОМЕР_1 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в результаті бойових дій в районі с. Клинове Донецької області загинули військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 , зокрема: 5) старший солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , старший стрілець 3 гірсько-штурмового відділення. Трупи вказаних військовослужбовців залишилися на полі бою (ЄО-6842).

09 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до командира військової частини НОМЕР_1 , в якій просив повідомити про хід службового розслідування щодо факту зникнення безвісти старшого солдата ОСОБА_3 .

Зі змісту листа ТВО командира військової частини НОМЕР_1 № 51 від 13 січня 2023 року вбачається, що командуванням військової частини вжито всіх дієвих та передбачених законодавством заходів для встановлення місцезнаходження зниклого безвісти за особливих обставин старшого солдата ОСОБА_3 . У разі отримання достовірної інформації щодо встановлення його місця перебування або його тіла, родину буде проінформовано та здійснена доповідь встановленим порядком.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою, суд першої інстанції, проаналізувавши матеріали справи у їх сукупності, прийшов до висновку, що існують достатні підстави, які надають можливість зробити вірогідне припущення про смерть ОСОБА_3 в населеному пункті Клинове Бахмутського району Донецької області, при виконанні обов`язків під час бойових дій, виконуючи бойові завдання та заходи з національної безпеки та оборони, з відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, захищаючи Батьківщину.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12, 13 ЦПК України).

Звертаючись до суду із заявою про оголошення ОСОБА_3 померлим, ОСОБА_1 вказував на те, що загибель (смерть) його сина фактично є встановленою, проте отримання необхідних документів для реєстрації смерті та свідоцтва про смерть є неможливим. Єдиною підставою для реєстрації смерті у даному випадку є рішення суду про встановлення факту смерті або про оголошення особи померлою. В судовому засіданні заявник також підтвердив, що метою звернення до суду є отримання передбачених законодавством виплат, що спростовує аргументи апеляційної скарги про відсутність конкретних правових наслідків, які прагне досягти заявник внаслідок визнання особи померлою.

Згідно з частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорюваних прав.

ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема:

- встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України);

- встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України);

- встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України);

- визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).

Вказані процедури є відмінними між собою, мають певні особливості та різні правові наслідки.

Оголошення померлим (смерть in absentia) - це судове визнання померлим фізичної особи, про яку за місцем постійного проживання відсутні будь-які відомості про місце її перебування протягом встановленого законом строку. Оголошення особи померлою юридично прирівнюється до фізичної смерті, є припущенням смерті (praesumptio mortis) і має своїм наслідком припинення правоздатності особи. Тому при оголошенні особи померлою суд виходить із презумпції смерті особи, тобто припущення, що на момент розгляду справи особи немає в живих, однак встановити це достеменно неможливо. Оголошення особи померлою здійснюється судом на підставі непрямих доказів або у зв`язку з тривалою безвісною відсутністю.

Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.

Свого часу Верховний Суд України роз`яснив судам, що оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті (п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»).

Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.

У частині 1 статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру».

У частині 2 статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частини 2, 3 статті 46 ЦК України).

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина 4 статті 46 ЦК України).

Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно із частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі №177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23.

У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема: письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.

Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.

Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23.

Разом із тим, суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою (постанова Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі № 148/1207/22).

Тобто, на відміну від підстави для встановлення факту смерті особи (наявність достовірних доказів, що свідчать про її загибель), підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 89 ЦПК України).

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності (частина 2 статті 89 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про оголошення загиблим його сина, який ІНФОРМАЦІЯ_4 під час ведення штурмових дій в районі населеного пункту Клинове Донецької області пропав безвісти під час виконання бойового завдання із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації під час воєнних дій на території України.

На переконання апеляційного суду, заявником було надано докази, які з достатньою вірогідністю підтверджують загибель ОСОБА_3 у районі воєнних (бойових) дій. Жодних доказів, які б свідчили про те, що після 28 травня 2022 року наявна будь-яка інформація про місце перебування чи знаходження ОСОБА_3 , матеріали справи не містять, як і не містять жодних відомостей про нього як про живого.

Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» від (в редакції від 14 квітня 2022 року № 2191-ІХ) визначає правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей.

Для цілей цього Закону особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру.

Згідно з частиною третьою статті 4 вказаного Закону надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством.

За відсутності лише тіла загиблого військовослужбовця, при наявності достатніх доказів його загибелі при проведенні бойових дій, відмова у заяві про оголошення такого військовослужбовця померлим не може вважатися такою, що відповідає завданням цивільного судочинства та принципу правової визначеності. Вказане вище узгоджується з висновком Верховного Суду, висловленим у постановах від 26 лютого 2024 року у справі № 686/9938/23, від 25 квітня 2024 року у справі № 278/970/23.

З огляду на викладене, виходячи зі змісту положень статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним є звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України).

Подібні висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22, від 13 березня 2024 року у справі № 204/724/23, від 22 травня 2024 року у справі №337/2489/23, від 08 жовтня 2025 року у справі № 357/9150/24).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 вирішила виключну правову проблему щодо початку відліку строку, передбаченого частиною другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою.

Велика Палата Верховного Суду наголосила, що в частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на всій території України. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча і є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних дій.

Отже, Суд дійшов важливого висновку: шестимісячний строк, зазначений у частині другій статті 46 ЦК України, має відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи, а не від дня закінчення воєнного стану чи воєнних дій на всій території України.

Суд наголошує на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій - правовій визначеності.

«…Під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди.

Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України.

Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою.»

Отже, шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.

Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309.

У цьому Наказі зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. Важливо, що цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території, що допомагає суду визначити початок перебігу шестимісячного строку для оголошення особи померлою.

Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з вказаного Наказу, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (який був чинним на час звернення до суду), та наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року, с. Клинове Бахмутської міської територіальної громади було територією активних бойових дій з 24 лютого 2022 року до 30 червня 2022 року, а з 01 липня 2022 року по даний час є тимчасово окупованим.

ОСОБА_8 звернувся до суду із заявою про оголошення померлим ОСОБА_3 у листопаді 2024 року. Тож як на момент його звернення до суду з такою заявою, так і на час ухвалення судом першої інстанції рішення, сплинув шестимісячний строк (минуло більше двох років), зазначений у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, що спростовує доводи апелянта ОСОБА_2 про передчасне звернення заявника до суду.

Схожий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 червня 2025 року у справі № 740/3257/23.

Враховуючи, що за офіційним сповіщенням від 13 червня 2022 року № 5/766, яке адресоване заявнику ОСОБА_1 , старший солдат ОСОБА_3 зник безвісти 28 травня 2022 року під час бойових дій в районі населеного пункту Клинове Донецької області, колегія суддів вважає, що місцем смерті ОСОБА_3 належить вважати саме цей населений пункт.

Оскільки день вірогідної смерті особи у населеному пункті Клинове Бахмутського району Донецької області є ІНФОРМАЦІЯ_4 , з урахуванням вимог частини 3 статті 46 ЦК України, суд правильно оголосив саме з цього дня ОСОБА_3 померлим.

Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

При цьому колегія суддів зауважує, що законом встановлений правовий запобіжник порушення будь-яких прав особи, оголошеної судом померлою, оскільки відповідно до статті 48 ЦК України, у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Посилання апелянта на те, що оголошення ОСОБА_3 померлим є підставою для припинення його розшуку, є безпідставними, адже частиною другою статті 20 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» передбачено, що, якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи.

Доводи апеляційної скарги про можливе перебування ОСОБА_3 в полоні, оскільки його побратими, які перебували з ним в одному підрозділі, також з 28 травня 2022 року вважалася зниклими безвісти, однак в подальшому з`ясувалося про їх перебування в полоні, колегія суддів відхиляє, оскільки жодних відомостей щодо можливого перебування ОСОБА_3 у полоні за понад два роки з моменту його зникнення апелянтом не надано.

Твердження представника ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції про те, що між заявником і заінтересованою особою існує спір про право, є безпідставними, оскільки метою звернення ОСОБА_1 до суду було отримання свідоцтва про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану та передбачених законодавством соціальних виплат, і це питання не є формальністю, а ключовим кроком до реалізації права заявника на соціальний захист.

Отже, оголошення фізичної особи померлою у даному випадку не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Заявник відповідно до положень статті 306 ЦПК України указав мету, для якої слід оголосити сина померлим, що автоматично спір не породжує. ОСОБА_1 не заявляє вимог майнового характеру та не обґрунтовує свою заяву наявністю будь-якого майнового спору за наслідками оголошення сина померлим.

При цьому заінтересована особа не наводить аргументів на підтвердження доводів про наявність між сторонами спору про право, зокрема не зазначає, що заявник не має права на отримання допомоги або не підтвердив родинні відносини з сином, або останнього визнано безвісти відсутнім військовослужбовцем не під час виконання обов`язків військової служби тощо. Тобто не зазначає, який конкретно спір про право існує між сторонами. Крім того, до оголошення особи померлою і набрання цим рішенням законної сили не може відкритися спадщина, а отже, не може й виникнути спір з приводу спадкового майна, а існування спору про право має бути реальним, а не гіпотетичним.

Також колегія суддів зауважує, що апеляційна скарга не містить доводів про те, що у цій справі наявний спір про право.

Спір про факт, що, на думку заінтересованої особи полягає в неочевидності його існування, не свідчить про наявність спору про право.

Саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 286/3818/19-ц.

Заперечення заінтересованої особи без надання доказів, що спростовують ймовірну смерть військовослужбовця, вказують на відсутність достатніх підстав для такого висновку, або пояснень, що відсутність військовослужбовця не свідчить про його загибель, на переконання колегії суддів, не перешкоджає процесу оголошення особи померлою, якщо для цього є достатньо правових підстав, і не є безумовною підставою для відмови у визнанні особи померлою.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі та в письмових поясненнях суду представник апелянта висловив позицію, якою підтвердила, що надані заявником письмові докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть ОСОБА_3 , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення, що він зник безвісти за особливих обставин, при виконанні бойового завдання.

Також колегія суддів зазначає, що така категорія справ підлягає розгляду певним складом суду, який визначено саме розділом IV ЦПК України щодо порядку розгляду справ в окремому провадженні. Розгляд такої категорії іншим складом суду та в іншому провадженні чинним законодавством не передбачено.

Безпідставними є посилання апелянта ОСОБА_2 , як на підставу для скасування рішення суду, незалучення її до розгляду справи в суді першої інстанції.

ЦПК України не визначено осіб, які є заінтересованими у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які суд розглядає в порядку окремого провадження. Коло заінтересованих осіб визначається залежно від мети встановлення фактів, взаємовідносин таких осіб із заявником у зв`язку з фактами, які підлягають встановленню, і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Неправильне визначення такої особи заявником не є підставою для відмови у задоволенні заяви, оскільки заінтересовані особи повинні бути залучені до участі у справі також з ініціативи суду або можуть вступити у справу з власної ініціативи.

Такі правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 13 червня 2024 року у справі № 333/8899/21; від 13 листопада 2024 року у справі № 308/14160/21; від 05 лютого 2025 року у справі № 183/4366/24.

Судом апеляційної інстанції ОСОБА_2 залучена до участі у справі, тобто їй надано можливість реалізувати своє право на захист, подати заперечення, надати власні докази та клопотання.

Установивши, що наявні в справі матеріали не містять жодних суперечностей щодо обставин загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 та надають можливість зробити вірогідне припущення про його смерть внаслідок бойових дій під час виконання ним обов`язків військової служби ІНФОРМАЦІЯ_4 в районі с. Клинове Донецької області, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, враховуючи норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, правильно визначив наявність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про оголошення його сина ОСОБА_3 померлим.

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не дають підстав для скасування чи зміни правильного по суті судового рішення.

Слід зазначити, що згідно з інформацією, наданою представником залученої до участі у справі військової частини НОМЕР_1 , на підставі рішення суду від 24 березня 2025 року та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 25 червня 2025 року, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07 серпня 2025 року старшого солдата ОСОБА_3 у зв`язку із загибеллю виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлено документи до ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Поляк Марією Володимирівною, залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 березня 2025 року, з урахуванням ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 березня 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 29 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач І.М. Литвинюк

Судді: Н. К. Височанська

І. Б. Перепелюк