Справа № 199/9815/25
РІШЕННЯ

Іменем України

12.11.2025 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра, в складі:

головуючого судді - Кошлі А.О.,

за участі:

секретаря судового засідання Кахикало А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Дніпро цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра знаходиться цивільна справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніт Капітал» (далі-позивач) до ОСОБА_1 (далі-відповідач), в якому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 752944657 від 19.02.2022 року в розмірі 12813,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 19.02.2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 752944657 за яким відповідач отримав кредит в розмірі 10300,00 грн., шляхом перерахування на платіжну картку № НОМЕР_1 . В подальшому право вимоги за вищевказаним договором було відступлено та 04.06.2025 року позивач, на підставі Договору факторингу № 04/06/25-Ю, набув право грошової вимоги до Відповідача. Відповідно до укладеного Договору факторингу перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Договором № 752944657 від 19.02.2022 року, загальна сума заборгованості склала 12813,20 грн. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 12813,20 грн., витрати по сплати судового збору, а також витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 7000 грн.

29.08.2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву від ОСОБА_1 , відповідно до якого він просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі; визнати вимоги позивача необґрунтованими та не підлягаючими задоволенню в частині стягнення основної суми боргу, відсотків, пені, штрафів, витрат на правову допомогу та інших нарахувань; визнати, що перехід права вимоги відбувся з порушенням вимог статей 516-517 Цивільного кодексу України, зокрема без належного письмового повідомлення боржника, що робить виконання зобов?язання перед первісним кредитором належним; визнати строк позовної давності є таким, що сплив, а підстав для його поновлення не встановлено; визнати платіжне доручення недійсним як доказ у справі внаслідок порушення вимог бухгалтерського обліку та підписання особою без відповідних повноважень; зменшити витрати на правову допомогу до розумного та економічно обгрунтованого рівня, що неперевищує 3000 грн., або взагалі відмовити у їх стягненні, враховуючи характер справи та обмеження обсяг дій представника; ухвалити рішення, яке виключає стягнення будь-яких сум з відповідача на користь позивача.

Також 08.09.2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від відповідача ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення по справі, згідно яких ОСОБА_1 вважає за необхідне зазначити обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а саме те, що згідно з пунктом 9.8 «Заключних положень» Договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04 червня 2025 року, до договору додаються наступні додатки, що складають його невід?ємну частину. Це означає, що всі додатки повинні бути надані в повному обсязі, у належній формі та підписані відповідно до чинного законодавства, оскільки без них неможливо встановити повну картину правовідносин між сторонами.

Однак наданий реєстр заборгованостей (додаток № 1) подано не в повному обсязі, а його статус як доказу є сумнівним. Якщо це витяг з реєстру, він повинен мати відповідне найменування - «Витяг з реєстру заборгованостей», а також містити офіційне підтвердження достовірності копії.

У разі подання в паперовій формі, витяг повинен бути завірений написом «Витяг вірний» підписом уповноваженої особи та печаткою юридичної особи (якщо вона використовується), що відповідає вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

У разі подання в електронній формі, витяг повинен бути підписаний кваліфікованим електронним підписом (КЕП), що забезпечує його автентичність, цілісність та недовідливість.

Така вимога випливає з статті 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», згідно з якою кваліфікований електронний підпис є юридично рівнозначним власноручному підпису, а його перевірка здійснюється за допомогою чинного сертифіката відкритого ключа.

Довідка щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», долучена до матеріалів справи як доказ, не містить відомостей про особу, яка її сформувала, а також не підписана відповідальною особою. У документі відсутній підпис, не вказано посаду, немає печатки юридичної особи або інших реквізитів, що дозволяють ідентифікувати уповноважену особу, відповідальну за достовірність та правильність наданої інформації.

Відсутність таких обов?язкових реквізитів суперечить вимогам частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", згідно з якою первинний обліковий документ повинен містити дані про осіб, відповідальних за здійснення господарської операції та її оформлення.

У такій формі довідка не може вважатися належним, достовірним чи достатнім доказом, оскільки не підтверджується її походження, об?єктивність та автентичність. Використання цього документа як доказу суперечить положенням статей 77 80 Цивільного процесуального кодексу України та не підлягає врахуванню у встановленні обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого первісним кредитором, у документі зазначено наступне:

строк кредиту становить 14 днів;

тіло кредиту - 10 300,00 грн, яке нібито було передано позичальникові;

розмір щоденного нарахування відсотків - 87,55 грн.

На підставі цих даних, протягом строку дії договору (14 днів) загальна сума нарахованих

відсотків становить:

87,55 грн. х 14 днів = 1 225,70 грн.

У той же час, у загальній сумі заборгованості, зазначеній у розрахунку, сума нарахованих відсотків значно перевищує цей показник. Це свідчить про те, що сума відсотків у розмірі 1 225,70 грн була нарахована в межах строку дії договору, а решта відсотків у сумі 1 287,50 грн - після закінчення строку дії договору. Отже сума заборгованості повинна складати 11 525,70 грн.

Оскільки після завершення строку дії договору кредитної лінії про застосування такої високої відсоткової ставки не передбачено, нарахування відсотків у зазначеному розмірі є неправомірним.

Таким чином, частина вимог, що стосується нарахування відсотків поза межами строку дії договору у такому розмірі, є недоведеною та необґрунтованою, а отже - не підлягає задоволенню.

У матеріалах справи відсутні як повний реєстр, так і належно завірений витяг. Документ не містить відповідного найменування, підпису, печатки або КЕП, що робить неможливим встановлення його достовірності, походження та повноти. У зв?язку з цим, реєстр заборгованостей не може вважатися належним, достовірним чи достатнім доказом відповідно до статей 77-80 Цивільного процесуального кодекс України та не підлягає врахуванню у судовому процесі.

10.09.2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення від представника позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», відповідно до яких вона просить прийняти дані пояснення та врахувати їх при розгляді справи, а також задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з огляду на наступне.

Відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності. Проте, як зазначає представник позивача, позовна давність сплила під час дії воєнного стану, але, оскільки законодавець зупинив перебіг позовної давності під час дії воєнного стану, позивач дотримався її строків та реалізує своє беззаперечнеправо на справедливий суд відповідно до Конституції України.

Таким чином, строк позовної давності щодо повернення коштів на момент подачі позовної заяви не закінчився.

Відповідач не врахував усі матеріали справи та помилково визначив, що передача права вимоги відбулася в момент укладення договору факторингу. Проте, відповідно до умов договору факторингу, передача права вимоги здійснюється не за самим договором, а за реєстрами, які є додатками до нього. В свою чергу, позивач долучив до позовної заяви всі належні докази, а саме: договір факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 року та витяг з реєстру прав вимоги 175 від 05.05.2022 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року Реєстр прав вимоги до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, до якого включено кредитний договір № 752944657 від 19.02.2022, укладено 05.05.2022, тобто через три місяці після укладення кредитного договору. Таким чином, на момент включення цього кредитного договору до реєстру право вимоги вже існувало, а не є майбутнім, як помилково стверджує відповідач.

Щодо договору факторингу № 25/0724-01 від 25.07.2024 року, представник позивача у своїх поясненнях зазначає, що предметом цього договору факторингу є відстулення прав вимоги, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги.

27.05.2024 року відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 до Договору факторингу № 25/0724-01 від 25.07.2024 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на заагльну суму 12813,20 грн.

Тобто, фактичне відступлення прав вимоги не обмежується моментом укладення кредитного чи факторингового договору, а здійснюється на підставі реєстру, який містить перелік прав вимоги, що можуть виникати як до, так і після укладення договору факторингу.

Стосовно договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 року представник позивача наголошує, що згідно п.1.2 Договору перехід від Клієнта (ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») до Фактора (Позивач) Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2.

Згідно витягу з Реєстру боржників від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право грошової вимоги до Відповідача на загальну суму 12813,20 грн (додаток долучено до позовної заяви).

Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід?ємною частиною цього Договору .

На підтвердження переходу права вимоги до позивача, разом з позовною заявою долучено Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 (копію долучено до позовної заяви).

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов?язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов?язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов?язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Отже, не є підставою для звільнення Боржника від виконання Кредитного договору те, що він не був повідомлений про відступлення права грошової вимоги, а лише означає виконання Боржника свого зобов?язання перед Кредитодавцем, з яким укладав договір, що не виконано.

Надані позивачем витяги з Реєстру прав вимоги до Договорів факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, № 27/0524-01 від 27.05.2014 року та № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 року підписані та мають печатки уповноважених осіб, а також зазначена вся важлива інформація, а саме: номер реєстру, номер договору, дата договору, суми заборгованостей, реквізити сторін.

Згідно зі статтею 95 ЦПК України, письмові докази можуть подаватися як у вигляді оригіналів, так і належним чином засвідчених копій. Якщо оригінали знаходяться у третіх осіб чи відповідача, позивач повинен зазначити, у кого саме вони зберігаються, що узгоджується з вимогами статті 83 ЦПК України. Відповідно до вищевикладеного, Позивач на підтвердження переходу прав вимоги надав витяги з реєстрів, що відповідають формам погодженим Договорами факторингу та відповідають законодавству України.

Особливу увагу варто звернути на те, що чинне законодавство України не містить чітких вимог щодо форми витягів з реєстрів, які підтверджують перехід права вимоги за договорами факторингу. У контексті статей 512 та 1077 ЦК України, перехід права вимоги може підтверджуватися документами, які належним чином фіксують факт укладення договору факторингу та передачі прав. Це можуть бути засвідчені копії витягів, електронні документи або документи, підписані обома сторонами договору.

Законодавець не встановлює вичерпного переліку чи форми таких документів, що вказує на необхідність їх оцінки з точки зору загальних критеріїв допустимості та належності, передбачених ЦПК України.

Важливо зазначити, що витяги з реєстрів боржників (прав вимог) формуються безпосередньо клієнтом та фактором, тобто сторонами договору факторингу. Позивач, як новий кредитор, не має впливу на їх форму чи вигляд, а також доступу до повного реєстру. Його роль обмежується отриманням документів, які передаються йому у зв?язку з виконанням договору факторингу.

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України, договір факторингу є двостороннім правочином, який передбачає перехід права вимоги від первісного кредитора до нового, і всі документи, що супроводжують цей процес, можуть мати індивідуальну форму, визначену за домовленістю між сторонами.

Отже, право вимоги за кредитним договором № 752944657 від 19.02.2022 року передане в подальшому Позивачу на підставі Реєстрів прав вимоги, які оформлені належним чином.

Щодо нарахування відсотків за кредитним договором представник позивача зазначає, що відповідно до Алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору Відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитувания та мав змогу ознайомитися з умовами Договору перед його підписанням.

Нарахування відсотків здійснюється за такою формулою:

10 300,00 грн. (сума виданого кредиту)* 13 *0,85 (процентна ставка)/100 = 87,55 (сума за один день користування кредитом , що підтверджується розрахунком, підготовленим ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога»).

Під час укладення договору відповідач ознайомився з його текстом та змістом в цілому, паспортом споживчого кредиту, зміст договору жодним чином не порушує його законних прав та інтересів, жодних заперечень стосовно уточнення чи зміни його викладу не висловлено.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про споживче кредитування» Відповідач має право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин.

Проте, Відповідач не відмовлявся від одержання кредиту, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликав, не звертався за додатковим роз?ясненням положень договору, тобто не скористався цим своїм правом.

Відповідно до п.п. 140-141 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі 910/4518/16: Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зокрема, навів висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в пункті 123 постанови від 18.01.2022 у справі N? 910/17048/17, про те, що з огляду на умови кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів.

Таким чином, за умовами кредитного договору та обставинами справи існувало два періоди нарахування процентів:

1. За користування кредитними коштами згідно з ст. 1048 ЦК України визначеному договором.

2. За користуванням кредитними коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України і, за весь час прострочення.

Стосовно твердження відповідача щодо неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу, представник позивача зазначає, що стороною позивача для обгрунтування витрат на правничу допомогу були надані Акт прийому-передачі наданих послуг, що свідчить про належне виконання наданих послуг. В Акті наявний детальний опис наданих послуг.

22.09.2025 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення щодо нарахованих відсотків за кредитним договором, відповідно до яких загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за кредитним договором № 752944657 від 19.02.2022 становить 12813,20 грн., яка складається з наступного:

10300,00 грн. заборгованість по кредиту;

2513,20 заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Дана сума підтверджується випискою з особового рахунку на період 04.06.2025 року 25.06.2025 року.

Відповідно до Алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору Відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитувания та мав змогу ознайомитися з умовами Договору перед його підписанням.

Нарахування відсотків здійснюється за такою формулою:

10 300,00 грн. (сума виданого кредиту)* 13 *0,85 (процентна ставка)/100 = 87,55 (сума за один день користування кредитом за період 19.02.2022 03.03.2022 року, що підтверджується розрахунком, підготовленим ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога»).

У зв?язку з введенням Указом Президента України віл 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (далі по тексту - «Указ») на території України воєнного стану з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, Товариством прийнято рішення про звільнення всіх клієнтів від зобов?язань по сплаті процентів за користування кредитом починаючи з дати введення воєнного стану в Україні та до 10 квітня 2022 року включно.

Відповідні коригування заборгованості клієнтів були відображені в обліковій та реєструючій системі 04.03.2022.

3 11 квітня 2022 року було відновлено нарахування процентів за користування кредитними коштами по діючих кредитних договорах кредитних продуктів Товариства СМАРТ з 11.04.2022 року до дати закінчення строку кредитування та дії таких договорів.

На період з 11.04.2022 частково звільнено клієнтів, які мають діючі договори кредитних продуктів Товариства СМАРТ від зобов?язань по сплаті процентів за користування кредитними коштами, шляхом зменшення ціни та загальної вартості послуг Товариства в сторону покращення для клієнта.

Протягом періоду 11.04.2022 - 30.04.2022 нарахування відсотків відбувалося за зниженою ставкою 0,09.

Протягом періоду 01.05.2022 - 05.05.2022 нарахування відсотків відбувалося за зниженою ставкою 0,26.

05.05.2022 відбулося відступлення права вимоги від ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс».

Протягом періоду 06.05.2022 - 15.05.2022 нарахування відсотків відбувалося за зниженою ставкою 0,26.

Протягом періоду 06.05.2022 - 15.05.2022 нарахування відсотків відбувалося за ставкою 0,85, передбаченою в п. 8.5.2 Кредитного договору.

27.05.2024 року відбулося відступлення прав вимоги від ТОВ «Таліон Плюс до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке в подальшому перейшло до Позивача.

ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором.

Отже, у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, утворилась загальна сума заборгованості у сумі 12813,20 грн., в тому числі за тілом кредиту 10300 грн., 2513,20 грн. за відсотками.

06.10.2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення від відповідача, згідно яких останній вважає, що у даній справі позивач не довів факту належного переходу до нього права вимоги.

Відповідач не отримував жодного повідомлення про зміну кредитора, що позбавляло його можливості належним чином усвідомлювати, на чию користь має виконувати свої зобов?язання.

Подані Позивачем документи носять фрагментарний характер, не відповідають вимогам достовірності та повноти, не підтверджують фактичного здійснення господарських операцій та не дають можливості перевірити реальність переходу права вимоги.

Крім того, передача прав вимоги відбувалася з порушенням установлених правил: не були надані повні пакети документів, що підтверджували б існування та обсяг зобов?язання, а подані витяги та довідки не можуть вважатися достатнім підтвердженням таких обставин. Таким чином, новий кредитор фактично не набув усіх прав, необхідних для звернення з позовом.

У сукупності ці обставини свідчать про недоведеність позовних вимог та про відсутність правових підстав для їх задоволення.

Позивач неправомірно нарахував відсотки за період прострочення, оскільки, згідно з пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, у зв?язку з введенням воєнного стану з 24 лютого 2022 року, боржник звільняється від обов?язку сплати будь-яких платежів за прострочення, включаючи індекс інфляції та 3% річних за ст. 625 ЦК України. Ця норма має пряму дію, є тимчасовою, пропорційною та конституційною, що підтверджено Постановою Пленуму Верховного Суду № 6 від 07.02.2025. Тому вся сума відсотків, нарахованих Позивачем після 24.02.2022, є неправомірною та підлягає списанню.

Стосовно витрат на професійну правничу допомогу відповідач зазначив, що заявлена сума витрат у 7 000,00 грн не відповідає дійсності. Наразі справа перебуває на стадії розгляду в суді першої інстанції, жодного засідання ще не відбулося, апеляції та касації - у майбутньому. Проте в акті навмисно включено послуги, які фізично не могли бути надані: складання апеляційної та касаційної скарг, участь у засіданнях, укладення мирової угоди тощо. Фактично виконано лише мінімум: підготовка позову та відповіді на відзив. Усі інші позиції - шаблонне завищення. Справа типова, без складних правових питань, а сума витрат становить майже 55% від загального боргу. Це не компенсація, а спроба отримати додатковий дохід за рахунок Відповідача.

Тому суд повинен зменшити витрати до реальної та справедливої суми - не більше 2 500,00 - 3 000,00 грн.

08.10.2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшли додаткові пояснення, згідно яких останній стверджує, що спираючись на сформовану судову практику, позивач довів перехід права вимоги за договорами факторингу.

Також зазначив про те, що витяги з реєстрів боржників (прав вимог) формуються безпосередньо клієнтом та фактором, тобто сторонами договору факторингу. Позивач, як новий кредитор, не має впливу на їх форму чи вигляд, а також доступу до повного реєстру. Його роль обмежується отриманням документів, які передаються йому у зв?язку з виконанням договору факторингу.

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України, договір факторингу є двостороннім правочином, який передбачає перехід права вимоги від первісного кредитора до нового, і всі документи, що супроводжують цей процес, можуть мати індивідуальну форму, визначену за домовленістю між сторонами.

Отже, право вимоги за кредитним договором № 752944657 від 19.02.2022 року передане в подальшому Позивачу на підставі Реєстрів прав вимоги, які оформлені належним чином.

Відповідно висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 та від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц, нарахування відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов?язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов?язання.

Отже, в охоронних правовідносинах - у випадку прострочення боржником виконання грошового зобов?язання - права та інтереси кредитора забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16).

Відтак, позивач вправі вимагати від відповідача повернення отриманих за кредитним договором коштів, а також процентів за неправомірне користування такими коштами, що передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Стосовно співмірності витрат на професійну правничу допомогу в додаткових поясненнях наголошено про те, що суд, ураховуючи принцип диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанова Об?єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).

Матеріали справи не містять клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин відсутні.

09.10.2025 року судо було отримано клопотання відповідача ОСОБА_1 про зменшення витрат на оплату правничої допомоги з огляду на те що заявлена сума витрат у 7 000,00 грн не відповідає дійсності. В акті прийому-передачі наданих послуг навмисно включено послуги, які не були надані.

10.10.2025 року від представника позивача надійшли заперечення стосовно клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, які грунтуються на тому, що відповідно до Постанови Об?єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 суд не може з власної ініціативи зменшувати розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, хоча матеріали судової справи вже містять відповідне клопотання від відповідача і запречення представником позивача надані саме на це клопотання.

07.11.2025 року відповідачем було надіслано до суду клопотання про розстрочення платежу за договором кредитної лінії від 19.02.2022 року № 752944657 на 6 місяців шляхом здійснення щомісячних платежів у розмірі 2370,40 грн., які підлягають сплаті 15го числа кожного місяця, починаючи з 15.11.2025 року по 15.04.2026 року включно відповідно до Гарантійного листа від 05.11.2025 року, наданого ТОВ «Юніт Капітал».

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, Відповідач в судовому засіданні надала пояснення щодо суті позовних вимог, просила врахувати її майновий стан та утримання дитини, надато розстрочку сплати боргу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що 19.02.2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 752944657 за яким відповідач отримав кредит в розмірі 10300,00 грн., шляхом перерахування на платіжну картку № НОМЕР_1 .

Зазначений договір підписано у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронним підписом відповідачки з використанням одноразового ідентифікатора, що підтверджується довідкою про ідентифікацію.

Відповідно до умов Договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит, а відповідач зобов`язувався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надало 19.02.2022 року відповідачу грошові кошти в якості кредиту на споживчі цілі в сумі 10300,00 грн. шляхом перерахування їх за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , наданої позичальником (споживачем).

Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви, за кредитним договором № 752944657 від 19.02.2022 року, становить 12813,20 грн., з яких 10300 грн. - заборгованість по кредиту, 2513,20 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого був неодноразово продовжений на підставі додаткових угод до зазначеного договору, останній раз до 31.12.2024. Відповідно до умов договору факторингу № 28/1118-01 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача, в тому числі за кредитним договором № 752944657 від 19.02.2022 року.

27.05.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за договорами, в тому числі за кредитним договором № 752944657 від 19.02.2022.

04.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ "Юніт Капітал" було укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за договорами, в тому числі за кредитним договором № 752944657 від 19.02.2022.

Тобто до ТОВ "Юніт Капітал" перейшло право вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за зазначеним кредитним договором в сумі 12813,20 грн. що вбачається з витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу.

Відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась вищевказана заборгованість.

За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зіст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За положеннями п.1 ч.1ст.512ЦК Україникредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За приписами ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зіст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правовиком (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу донового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що ти) підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частина 5 статті 11 ЗУ "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 ЗУ "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач порушує взяте на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, суд приходить до висновку, що позовні вимоги стосовно стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 12813,20 грн. підлягає задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення.

Відповідно до ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Згідно з ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Враховуючи що між позивач та відповідач прийшли до згоди про розстрочення виконання рішення про стягнення заборгованості та завдання справедливого вирішення даної справи на засадах добросовісності, розумності та пропорційності, суд вважає за можливе розстрочити виконання даного рішення на 6 місяців з можливістю погашення заборгованості достроково.

Згідно частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

У зв`язку з чим необхідно покласти на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог в розмірі 2422,40 гривень сплаченого позивачем судового збору та 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 206, 263-265 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (, м. Київ, вул. Рогнідинська, 4 літ.А, оф.10, 01024) заборгованість за кредитним договором № 752944657 від 19.02.2022 року в розмірі 12813,20 грн., судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Розстрочити сплату заборгованості за вказаним рішенням шляхом сплати щомісячних платежів в такі строки:

до 15.11.2025 року 2370,40 грн.

до 15.12.2025 року 2370,40 грн.

до 15.01.2026 року 2370,40 грн.

до 15.02.2026 року 2370,40 грн.

до 15.03.2026 року 2370,40 грн.

до 15.04.2026 року 2370,40 грн.

Платежі здійснювати на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (), щомісячно, та з можливістю погашення заборгованості достроково.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.О. Кошля