Справа №949/1458/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

представника позивача: Отупор С.М.,

відповідачки: ОСОБА_1 ,

представника відповідачки: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця режимі відеоконференцзв`язку в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування - виконавчого комітету Дубровицької міської ради до ОСОБА_1 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Міський голова Дубровицької міської ради, як представник Органу опіки та піклування - виконкому Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області Микульський Б.М., звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 та просить відібрати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_1 , 1996 року народження, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 без позбавлення батьківських прав та передати дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для подальшого влаштування Органу опіки та піклування-виконавчому комітету Дубровицької міської ради.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, в Службі у справах дітей Дубровицької міської ради з 23 грудня 2024 року перебувала малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з ухиленням її матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від виконання батьківських обов`язків. В липні 2022 року, у зв`язку воєнними діями, будучи внутрішньо переміщеними особами, відповідачка з дитиною переїхали на територію Дубровицької громади та проживають по АДРЕСА_2 . З 2024 року відповідачка почала перебувати в полі зору КЗ «Центр надання соціальних послуг», Служби у справах дітей та поліції. За період їх проживання в с. Берестя Сарненського району до Служби у справах дітей неодноразово надходили усні звернення від односельчан щодо вживання відповідачкою алкогольних напоїв та неналежного виконання нею батьківських обов`язків. В будинку часто збираються особи чоловічої статі, які перебувають в стані алкогольного сп`яніння. В липні 2024 року від односельчан надійшло усне повідомлення, що під час купання в річці «Горинь» дитини та матері, яка мала ознаки вживання алкогольних напоїв, сторонній житель громади попередив трагічний випадок - їх утоплення. 11 грудня 2024 року, під час одного з чергових відвідувань сім`ї, центром надання соціальних послуг було встановлено, що ОСОБА_1 перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння, а дитина понад три тижні не відвідувала Берестівський ліцей. В будинку було прохолодно, брудно, багато розкиданих речей та на той час перебував сторонній чоловік, який був у стані сильного алкогольного сп`яніння. Дівчинка бігала по будинку боса і дуже кашляла, через що матері було рекомендовано невідкладно звернутися до лікаря для огляду дитини. 13 грудня 2024 року працівниками Служби у справах дітей було встановлено, що кімнати в будинку потребують косметичного ремонту і прибирання, речі не складені, лежать купами на підлозі, одяг на дитині потребує прання. Мати дівчинки підтвердила, що в будинку часто бувають сторонні особи, які разом з нею вживають алкогольні напої. На даний час дівчинка є ученицею 2 класу, під час відвідувань школи, дитина виглядала неохайною, а її зовнішній вигляд часто недоглянутий, одяг забруднений, дитина не завжди забезпечена всім необхідним шкільним приладдям та іншими речами, які необхідні для навчання в школі. Сім`я ОСОБА_1 перебувала під соціальним супроводом КЗ «Центр надання соціальних послуг». З матір`ю дитини працівниками Служби у справах дітей, центру надання соціальних послуг, поліції, навчального закладу постійно проводились профілактичні бесіди щодо недопущення вживання алкогольних напоїв, неналежного виконання батьківських обов`язків, але це не дало позитивного результату. Під час спілкувань по телефону, ОСОБА_1 не заперечувала, що вживає алкогольні напої. 22 квітня 2025 року працівниками Служби у справах дітей було помічено ОСОБА_1 в м.Дубровиця в громадському місці в стані алкогольного сп`яніння, а поруч з нею була дочка ОСОБА_3 , яка без поважних причин не пішла до школи. Під час відвідування сім`ї 22 квітня 2025 року за місцем проживання в с. Берестя було встановлено, що мати дитини ОСОБА_1 мала ознаки сильного алкогольного сп`яніння та лежачи в ліжку, підтвердила нечіткою мовою працівникам Служби у справах дітей та поліції, що того дня неодноразово вживала алкоголь. В будинку був присутній чоловік, який також мав ознаки алкогольного сп`яніння та назвався її співмешканцем. З їх усних пояснень було встановлено, що дорослі особи зранку випили по чотири чарки горілки, а згодом мати з дівчинкою поїхали в м.Дубровиця, де в закладі громадського харчування «Кулінарія» продовжила в присутності дитини вживати алкогольні напої. Дівчинка теж підтвердила, що мама «трішки випила». В будинку на час відвідування неприбрано, на підлозі розкидані пусті пляшки, посуд, порожні коробки з цигарок, в одній з кімнат багато одягу лежить на землі тощо. Мати дитини та її співмешканець через зловживання алкогольними напоями не могли забезпечити догляд за дитиною, що могло становити загрозу життю та здоров`ю дівчинки. Поряд з будинком, де живе дитина протікає річка «Горинь». Дитина залишилася без належного батьківського догляду. 25 квітня 2025 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, було прийнято рішення про доцільність відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав. Відповідачка ігнорує рекомендації комунального закладу «Центр надання соціальних послуг» Дубровицької міської ради, Служби у справах дітей Дубровицької міської ради щодо належного виконання батьківських обов`язків, створення умов для фізичного, розумового розвитку дитини та її виховання. При цьому, у разі задоволення позову про відібрання дитини у матері та набуття дитиною статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, малолітня ОСОБА_3 набуде права на повне державне забезпечення, забезпечення реалізації права на достатній життєвий рівень, права на життя та охорону здоров`я, належне медичне обслуговування, формування та розвиток життєвих цінностей, а також забезпечення її права на влаштування в сімейні форми виховання тощо. З цих підстав вказує, що відповідачка неналежно виконує батьківські обов`язки, що є підставою для відібрання від неї дитини без позбавлення батьківських прав, а тому позовні вимоги просить задоволити.

До початку розгляду справи від представника відповідачки адвоката Полюхович О.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що станом на дату подання позовної заяви та на даний час доводи позовної заяви є необґрунтованими, що не дає підстав для відібрання дитини в її матері. Відібрання дитини від одного з батьків є крайнім заходом, який застосовується лише у випадках, коли інші способи захисту інтересів дитини не є достатніми, а також відібрання дитини від одного з батьків - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. В даній справі дитина має тісний зв`язок зі своєю матір`ю, дуже її любить та не бажає проживати окремо від неї. Мати дитини, ОСОБА_1 також дуже любить свою дочку, бажає бути з нею, виховувати її та доглядати за нею. Зазначає, що дійсно мали місце випадки, коли відповідачка почувалась дуже пригніченою, сумною та морально виснаженою, через що інколи вживала спиртні напої. Проте такі обставини є наслідком війни росії проти України, бомбардування постійного місця проживання сім`ї відповідача, що призвело до вимушеної зміни її місця проживання та істотно вплинули на її моральний та психологічний стан. Наразі відповідачка повністю усвідомила її теперішнє становище, при якому вона не може залишитись без своєї дитини, вживає всіх можливих заходів для стабілізації її морально-психологічного стану, його істотного покращення та недопущення в майбутньому можливого порушення прав дитини. З метою покращення свого психологічного стану, за рекомендацією соціальної служби, відповідачка пройшла стаціонарне лікування в наркологічному відділенні КП «РОЦПЗН» в період з 05 травня 2025 року по 09 травня 2025 року. 14 травня 2025 року відповідачка створила сім`ю, уклавши шлюб з ОСОБА_4 , який є військовослужбовцем та вже тривалий час, матеріально забезпечує сім`ю відповідачки. Відповідачка дбає про свою дитину, приймає участь в її шкільному житті та турбується про її здоров`я. Натомість, поодинокі випадки вживання відповідачкою алкогольних напоїв, які мали місце в минулому не є беззаперечним доказом, що вона є хронічним алкоголіком, адже така обставина нічим не підтверджена, як і не надано доказів того, в чому полягає реальна загроза життю та здоров`ю дитини під час перебування дитини з матір`ю. Таким чином, позивачем не надано доказів, які б вказували на винну поведінку відповідачки щодо дитини, яку неможливо змінити в кращу сторону. Зазначені аргументи не є достатніми для виправдання такого серйозного втручання в сімейне життя відповідачки, як відібрання дитини від матері. Разом із тим, відібрання дитини від матері вже саме по собі несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала у повному обсязі із наведених у позовній заяві підстав. Додатково повідомила, що 29 вересня 2025 року вона бачила ОСОБА_1 із її чоловіком у стані алкогольного сп`яніння, але виїхати в той день, щоб зафіксувати таку ситуацію не мала змоги, тому повідомила про це фахівців центру. Після відібрання дитини, спілкування дитини з мамою було обмежено, щоб не травмувати дитину. Зі слів помічника патронатного вихователя, дівчинка коли розмовляє з мамою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, досить важко це сприймає і болісно переносить. Вважає, що оскільки відповідачка продовжує зловживання алкогольними напоями, то на даний час ще рано повертати дитину матері.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала та пояснила, що заперечує проти того, щоб у неї відібрали дитину. В с. Берестя вона переїхала у липні 2023 року, де на даний час орендують житло. З травня 2025 року перебуває в офіційному шлюбі з ОСОБА_4 , з яким до того вже два роки проживала разом та зараз вона вагітна другою дитиною. До того моменту, як дізналась про свою вагітність алкогольні напої вживала дуже рідко. На даний час прийняла рішення взагалі припинити вживати алкогольні напої. Вона змінила свою поведінку, покращила умови в будинку. Для дитини створені належні умови, придбали їй диван та шафу, є інші меблі. ОСОБА_1 хоче бути з дочкою та все робить для цього. Дитині вона передавала речі та приготовлені нею домашні страви. У чоловіка дуже добрі відносини з її донькою, який також її любить та бажає її удочерити, а дитина любить його. До моменту, коли від неї була потрібна згода для виїзду дитини за кордон, то з дитиною їй бачитися не дозволяли, але на даний час перешкод у побаченні з дитиною їй ніхто не чинить, за умови присутності помічника патронатного вихователя. Дитина завжди її чекає, але одного разу на неї образилась, що вони з чоловіком не забрали її додому. Раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, і ніяких претензій ніколи ні в яких служб до неї не було. Також ОСОБА_1 заперечила обгрунтування позовної заяви, що дитина понад три тижні без поважної причини не відвідувала навчальний заклад, адже тоді дитина хворіла простудним захворюванням. Ту обставину, що в її будинку збирались сторонні чоловіки, пояснила тим, що потрібно було полагодити грубу і зробити світло, а тому кликала сусідів, щоб допомогли це зробити.

Представник відповідачки адвокат Полюхович О.І. пояснила, що заперечує проти позовних вимог у повному обсязі, із підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Звертала увагу суду на те, що відповідачка, як на час відібрання дитини, так і на даний час, є психологічно виснаженою, оскільки через війну залишила своє постійне місце проживання. На даний час ОСОБА_1 кардинально змінила свою поведінку, виправилась, пройшла лікування від вживання алкогольних напоїв, прислуховується до думки соціальних працівників, представників Служби у справах дітей. Вона веде нормальний спосіб життя, не пропускає судових засідань, що вказує на її інтерес до цієї ситуації. Жодного документування фактів вживання алкогольних напоїв чи зловживання алкогольними напоями суду не надано. ОСОБА_1 дуже любить свою дитину та хоче її повернути, а дитина любить її та хоче бути з мамою, що підтверджується поясненнями дитини в судовому засіданні. ОСОБА_1 вживає всіх можливих заходів для побачень з дитиною, намагається контактувати з помічником патронатного вихователя, з якою вирішила питання щодо спілкування з дитиною по телефону. Намагається щодня та при будь-яких умовах поговорити з дитиною по телефону. Вона купує та передає дитині речі, цікавиться її особистим життям, цікавиться її навчанням у школі. Представником позивача не наведено ніяких обставин та не надано доказів щодо обставин та умов її проживання, які мають місце зараз, адже з моменту відібрання дитини пройшло вже досить багато часу. Вважає, що відповідачка робить все можливе для того, щоб відновити свої права бачитися з дитиною, жити та перебувати з нею, доглядати, харчувати, утримувати її. Доказів, які слугували підставами для відібрання дитини, щодо поведінки відповідачки після квітня 2025 року немає, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що 14 травня 2025 року він уклав шлюб з відповідачкою, з якою проживає із 03 жовтня 2023 року. У відповідачки є дочка ОСОБА_3 , з якою у неї дуже добрі відносини. Дитину відповідачка дуже любить, займається з нею, а дитина любить її. Дитина любить читати, малювати. ОСОБА_3 купила їй велосипеда і вчила на ньому їздити. Після того, як доньку у ОСОБА_3 забрали, то вона змінила свою поведінку в кращу сторону, пройшла лікування і перестала вживати алкогольні напої. Крім того, вона завагітніла, а тому алкогольні напої він їй забороняє вживати. Вони постійно згадають дочку, розмовляють про неї, скучають за нею і дуже хочуть її повернути. Кожного дня вони спілкуються та переписуються з нею по телефону, кажуть, що люблять її. З дитиною спочатку Ксенії не дозволяли бачитися, пояснюючи це тим, щоб не травмувати ОСОБА_6 . Вперше ОСОБА_1 побачилася з донькою в липні 2025 року, коли її привезли в м. Сарни Рівненської області, щоб отримати дозвіл для виїзду дитини за кордон. Відповідачка вчиняла і інші спроби побачитися з дитиною, але їй дещо чинили перешкоди зі сторони патронатної сім`ї. Нещодавно також було дві зустрічі, де дитина питала, коли її заберуть додому, на що вони її відповідали, що потрібно трохи почекати, бо є певні правила.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона є помічником патронатного вихователя. Коли до неї поступила дівчинка, то вона були трохи занедбана, не вміла митися і не прибирала в кімнаті. Мати до неї телефонувала майже кожного дня. Одного разу з телефонної розмови було чути, що вона знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, а поруч було чути чоловічі слова. З дитиною вона зустрічалась двічі, одна зустріч була за ініціативи мами, а інша за її особистої. На інших зустрічах дозволяла бачитися тільки за участі представників Служби у справах дітей. При першій зустрічі ОСОБА_1 запропонувала передати для дочки речі, щоб та не сумувала, після чого привезла її іграшки, декілька пар взуття та одяг. Тоді ж вона радила відповідачці робити все можливе і неможливе для зміни своєї поведінки. Дівчинка розповідала, що сумує за мамою та домашніми тваринами.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона працює фахівцем із соціальної роботи КЗ «Центр надання соціальних послуг» Дубровицької міської ради. В липні 2024 року вона познайомилася зі сім`єю ОСОБА_1 , коли до неї надійшло усне повідомлення від жителів села. Коли приїхали до неї, то в її будинку було брудно. Дитина дуже часто пропускала школу. У вересні її сім`ю було взято під соціальний супровід і складено індивідуальний план, який передбачав для неї виконання певних пунктів, після чого почали відвідувати час від часу її сім`ю. Декілька разів ОСОБА_1 знаходилась вдома у стані алкогольного сп`яніння у компанії сторонніх чоловіків. У січні 2025 року, оскільки вона виправилась, послугу соціального супроводу було припинено. 19 березня 2025 року коли вони знову вирішили її провідали, то ОСОБА_1 перебувала у нетверезому стані, а біля неї знаходився на той час її співмешканець ОСОБА_4 , який також був у нетверезому стані. Після того, ОСОБА_1 було знову взято під соціальний супровід, проводилась профілактична робота. Також її возили до лікаря психіатра та нарколога, після чого домовилися з ними про лікування ОСОБА_1 , яка його і пройшла. При відвідуванні її сім`ї 30 вересня 2025 року, ОСОБА_1 із чоловіком спали, а в будинку було брудно, на столі стояла недопита горілка. ОСОБА_1 тоді не вдалося збудити, а по її зовнішніх ознаках було зрозуміло, що вона перебувала у алкогольному сп`янінні. Коли прокинувся її чоловік, то він пояснив, що пив алкогольні напої один. ОСОБА_1 ніде не працює, пояснюючи це тим, що її чоловік не дає їй працювати, а забезпечує родину самостійно. Коли ОСОБА_1 не вживає алкогольні напої, то в будинку чисто, їжа приготована і все добре. При відвідуванні її будинку 06 жовтня 2025 року в будинку було прибрано, а ОСОБА_1 закривала різну консервацію. Після відібрання у ОСОБА_1 дитини, ніяких скарг та зауважень на її поведінку не надходило.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , пояснила, що вона працює завідувачем відділення із соціальної роботи КЗ «Центр надання соціальних послуг» Дубровицької міської ради. Сім`ю ОСОБА_1 вона знає з 2022 року, після того, як вони прибули до громади, як внутрішньо переміщені особи. Їхній заклад надавав їй гуманітарну допомогу та продукти харчування. На той час ніяких непорозумінь з її сім`єю не виникало. Вперше з негараздами вони зіткнулися у липні 2024 року коли зі Служби у справах дітей до них надійшло повідомлення про те, що на річці біля їхнього села, мама з дитиною ледве не потонули. Після того вони поїхали, щоб відвідати вказану сім`ю де склали акт оцінки потреб сім`ї. Після того їх сім`ю було взято на облік і надано послугу соціальний супровід, щоб допомагати у складних життєвих обставинах. Були випадки коли до її сім`ї приїздили фахівці, але ОСОБА_1 перебувала із ознаками алкогольного сп`яніння, в будинку було не прибрано, приготовленої їжі не було. В ті дні дитина була вдома, не ходила до школи та виглядала неохайною. Проте, після проведених профілактичних бесід та підтримки, ОСОБА_1 виправлялась, змінювала свою поведінку і відношення до дитини. У січні 2025 року послугу соціального супроводу було припинено. Проте, 19 березня 2025 року під час відвідування їх сім`ї, по дорозі до їх дому, зустріли теперішнього чоловіка ОСОБА_1 ОСОБА_4 , який був із ознаками алкогольного сп`яніння. Коли прийшли до них додому, то зустріли ОСОБА_1 , яка тоді пояснила, що хворіє і погано себе почуває. Після того її сім`ю було знову взято на облік, проведено бесіду і надали термін для виправлення. Під час соціального супроводу їх сім`ї, до них виїжджали фахівці, проводили бесіди. Бували випадки коли ОСОБА_1 не вживала алкогольні напої, тоді вона гарно виглядала, дитина була доглянута, ходила у школу, в будинку прибрано і все було у них добре. Проте, у квітні 2025 року її почали помічати із ознаками алкогольного сп`яніння, після чого у неї було вилучено дитину. Тоді фахівцями центру було запропоновано ОСОБА_1 пройти лікування від вживання алкогольних напоїв або пройти програму у реабілітаційному центрі. Вона погодилась і пройшла п`ятиденне медичне лікування. На даний час ОСОБА_1 продовжує перебувати на обліку і перебуває у складних життєвих обставинах. По мірі можливості фахівці центру відвідують її сім`ю та хоча б один раз на тиждень телефонують ОСОБА_1 . Одного разу під час телефонних розмов, а також 30 вересня 2025 року під час її відвідування у неї були ознаки алкогольного сп`яніння, але факт такого сп`яніння, нічим зафіксовано не було. Поведінка ОСОБА_1 свідчить, що вона хоче і виявляє бажання повернути дитину. Помітно, що ОСОБА_1 любить дитину, сумує за нею, але вона не розуміє наявності у неї проблеми із вживанням алкогольних напоїв. Від патронатної сім`ї їй відомо, що дівчинка любить маму, сумує за нею і чекає, що мати приїде і забере її.

В судовому засіданні було допитано малолітню ОСОБА_3 , яка пояснила, що любить свою маму і хоче повернутися додому, щоб жити з нею разом. Проте, їй не дозволяють повернутися додому. Також їй дуже подобається мамин чоловік, якого вона називає татом. На даний час, з мамою їй дозволяють бачитися. Мама з татом їй часто телефонують, запитують про її справи. Також вона сама телефонує мамі зі свого телефону, який їй на день народження подарували тато з мамою. Вони їй дарували різні подарунки. Спочатку мама не знала, де вона знаходиться, а потім коли зустрічалася з мамою, то вони гарно проводили час. Мама у неї добра. Вдома у неї є велосипед, а також домашні тварини. Коли проживала вдома з мамою, то допомагала їй, а мама допомагала їй вчити уроки. Також вони разом гуляли, гралися з домашніми тварина, а тато грав на гітарі і разом співали. Хоче бути разом з мамою.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, свідків, пояснення малолітньої дитини, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 07 березня 2017 року (а.с.12)), відповідачка є матір`ю ОСОБА_3 .

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька №4 від 04 липня 2025 року, відомості про батька ОСОБА_3 записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.69).

Згідно довідки №5605- від 12 липня 2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, яка супроводжує малолітню дитину. Зареєстрованим місцем її проживання є АДРЕСА_1 , а фактичним місцем проживання є АДРЕСА_3 (а.с.11).

Згідно довідки про склад сім`ї №27/2 від 24 квітня 2025 року, виданої виконавчим комітетом Дубровицької міської ради, ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_2 , а до складу її сім`ї входить дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.26).

Відповідно до повідомлення начальника Служби у справах дітей Дубровицької міської ради Олени Лобзун від 15 липня 2024 року №182/01.25, яке адресоване КЗ «Центр надання соціальних послуг» Дубровицької міської ради, з усних повідомлень жителів громади, ОСОБА_1 , 1996 року народження, яка проживає по АДРЕСА_2 , була помічена у стані алкогольного сп`яніння. Також значиться, що під час купання ОСОБА_1 разом із дитиною в річці «Горинь», сторонній житель громади попередив трагічний випадок - їх утоплення. Тоді ОСОБА_1 мала ознаки вживання алкогольних напоїв (а.с.15).

Згідно висновку оцінки потреб сім`ї від 11 грудня 2024 року, складеного КЗ «Центр надання соціальних послуг» Дубровицької міської ради, під час здійснення оцінки потреб сім`ї ОСОБА_1 , фахівцями було встановлено, що ОСОБА_1 перебувала вдома з дитиною. В будинку також знаходився сусід, який зі слів ОСОБА_1 замазував щілини в грубі. ОСОБА_1 та її сусід, судячи по їх зовнішньому вигляді, знаходилися у стані сильного алкогольного сп`яніння. В будинку прохолодно, розкидані речі, а дитина бігала боса по будинку і дуже кашляла. Зі слів класного керівника, дитина вже три тижні не відвідує без поважних причин Берестівський ліцей. З ОСОБА_1 проведено профілактичну бесіду щодо належного виконання батьківських обов`язків та недопущення вживання алкогольних напоїв (а.с.16).

Згідно акту обстеження умов проживання сім`ї від 13 грудня 2024 року, проведеного Службою у справах дітей Дубровицької міської ради, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини було проведено обстеження умов проживання ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 та встановлено, що житло розташоване на першому поверсі одноповерхового будинку та складається із чотирьох житлових кімнат, інших підсобних приміщень. Під час відвідування, мати з дитиною були вдома, де мати мила посуд та прибирала. В кімнатах будинку незначна кількість меблів, кімнати потребують косметичного ремонту і прибирання, речі не складені, а одяг на дитині потребує прання. Сім`я частково забезпечена паливом (дровами), продукти харчування наявні, зокрема, є свіжа риба, яйця, крупи, мука, хліб, м`ясо та сало. Дитина має відповідний одяг, взуття, але вони не складені та частково потребують прання. Є стіл для підготовки до уроків. Зі слів ОСОБА_1 , у неї немає родичів у Сарненському районі, через що вона не може піти на роботу, бо немає кому забирати дитину зі школи або з ким залишити під час хвороби. Також ОСОБА_1 надала довідки про хворобу дочки, які мала передати в школу. Крім того, підтвердила, що в будинку бувають сторонні особи, які вживають алкогольні напої. З ОСОБА_1 проведено профілактичну бесіду щодо належного виконання батьківських обов`язків та недопущення вживання алкогольних напоїв, перебування в будинку сторонніх осіб, а також пропусків дитиною уроків (а.с.17).

Наказом Служби у справах дітей Дубровицької міської ради від 23 грудня 2024 року №58, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_2 взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням матері ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків (а.с.13).

Згідно висновку оцінки потреб сім`ї від 19 березня 2025 року, складеного КЗ «Центр надання соціальних послуг» Дубровицької міської ради, під час здійснення оцінки потреб сім`ї ОСОБА_1 , фахівцями з`ясовано, що мати з дитиною перебували вдома. Судячи із їх зовнішнього вигляду, ОСОБА_1 була у сильному алкогольному сп`янінні. В будинку прохолодно, брудно та багато розкиданих речей. Зі слів ОСОБА_1 , дівчинка не відвідувала школу, оскільки вони їздили в м.Рівне до її співмешканця, який там знаходиться на реабілітації. З ОСОБА_1 проведено профілактичну бесіду щодо належного виконання батьківських обов`язків та недопущення вживання алкогольних напоїв (а.с.19).

Згідно акту обстеження умов проживання сім`ї від 22 квітня 2025 року, проведеного Службою у справах дітей Дубровицької міської ради, з метою перевірки умов проживання і виховання дитини, було проведено обстеження умови проживання ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 та встановлено, що в будинку не прибрано, на підлозі розкидані пусті пляшки, посуд та коробки з-під цукерок. В одній із кімнат на підлозі лежить багато неохайно складеного одягу. Кімнати потребують прибирання, на столі багато брудного посуду. ОСОБА_1 перебуває у стані сильного алкогольного сп`яніння. Дитина неохайна, волосся не заплетене, одяг потребує прання. Дівчинка розповідає, що мама лежить в ліжку, а в той день із співмешканцем, кілька разів вживали алкогольні напої. В будинку присутній чоловік з ознаками алкогольного сп`яніння, який називає себе співмешканцем ОСОБА_1 . Дитина не відвідувала в той день школу без поважних причин. За результатами акту оцінки безпеки дитини, вирішено доставити дитину до Дубровицької міської лікарні та підготувати клопотання про прийняття розпорядження щодо відібрання дитини у матері (а.с.20).

22 квітня 2025 року міським головою Дубровицької міської ради видано розпорядження - негайно відібрати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю дитини, доставити дитини до комунального некомерційного підприємства «Дубровицька міська лікарня» Дубровицької міської ради та забезпечити подальше влаштування дитини (а.с.21).

Відповідно до Акту доставки до КНП «Дубровицька міська лікарня» Дубровицької міської ради, 22 квітня 2025 року о 15-14 год. Службою у справах дітей Дубровицької міської ради в особі начальника ОСОБА_10 , було доставлено та передано дитину медичній сестрі педіатричного відділення КНП «Дубровицька міська лікарня» Дубровицької міської ради (а.с.22).

У письмових поясненнях від 23 квітня 2025 року, наданих начальнику Служби у справах дітей Дубровицької міської ради Олені Лобзун, ОСОБА_1 повідомила, що 22 квітня 2025 року вона поїхала з дитиною в м.Дубровиця, щоб подати документи у відділ РАЦС, але там було зайнято, після чого пішла в кулінарію, щоб поїсти, де випила незначну кількість алкогольних напоїв. Потім приїхали додому і лягли відпочивати (а.с.24). Того ж дня, Службою у справах дітей ОСОБА_1 було письмово попереджено про наслідки такої поведінки (а.с.25).

Як вбачається із інформації КЗ «Центр надання соціальних послуг» Дубровицької міської ради 23 квітня 2025 року №112, яка адресована начальнику Служби у справах дітей Дубровицької міської ради, ОСОБА_1 є одинокою матір`ю, яка виховуючи дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухиляється від належного виконання батьківських обов`язків. У 2024 році сім`я ОСОБА_1 перебувала на обліку та під соціальним супроводом у комунальному закладі «Центр надання соціальних послуг» Дубровицької міської ради через неналежне виконання батьківських обов`язків та зловживанням алкогольними напоями. Під час соціального супроводу, з даною особою постійно проводились профілактичні бесіди щодо недопущення вживання алкогольних напоїв, створення безпечних, та комфортних умов для розвитку та виховання дитини, формуванні навичок відповідального батьківства. ОСОБА_1 почала виправлятись та дотримуватись рекомендацій спеціалістів, виконувала пункти плану соціального супроводу щодо належного виконання батьківських обов`язків, недопущення вживання алкогольних напоїв та здорового способу життя. Після чого супровід було закрито, а складні життєві обставини мінімізовано. Надалі сім`я перебувала під контролем спеціалістів Центру. У березні 2025 року під час чергового відвідування даної сім`ї з`ясовано, що ОСОБА_1 почала знову вживати алкогольні напої, у будинку безлад, зі слів вчительки, дитина без поважної причини не ходить до школи, а також забирати зі школи дитину приходили сторонні чоловіки у нетверезому стані. Даній сім`ї знову надано послугу соціального супроводу, як матері, яка ухиляється від належного виконання батьківських обов`язків. Згідно пунктів плану соціального супроводу спеціалістами Центру постійно проводилась профілактична бесіда з матір`ю щодо недопущення вживання алкогольних напоїв, створення безпечних та комфортних умов для розвитку та виховання дитини, формування навичок відповідального батьківства (а.с.23).

Згідно характеристики виданої виконавчим комітетом Дубровицької міської ради №26/2 від 24 квітня 2025 року, ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою та з 2023 року проживає в с. Берестя Сарненського району Рівненської області. За період проживання зарекомендувала себе з негативної сторони. Зловживає алкогольними напоями (а.с.27).

Відповідно до інформації виконавчого комітету Дубровицької міської ради, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно з 2023 року проживає разом з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Берестя Сарненського району Рівненської області. За період проживання на території села Берестя, неодноразово була помічена в стані алкогольного сп`яніння. Неналежно виконує батьківські обов`язки. На даний час постійного місця роботи не має. Отримує соціальну державну допомогу малозабезпеченим сім`ям та як одинока мати (а.с.28).

Згідно характеристики ОСОБА_3 , виданої Берестівським ліцеєм, дівчинка на даний час є ученицею 2 класу, недисциплінована, не завжди дотримується правил поведінки в класі, робоче місце в неї неохайне, в стосунках з однокласниками має труднощі, адже діти уникають спілкування з нею, оскільки дитина має охайність нижче середнього рівня, її зовнішній вигляд часто недоглянутий, одяг забруднений, ОСОБА_3 не завжди забезпечена всім необхідним шкільним приладдям та іншими речами, які необхідні для навчання в школі (а.с.18).

Як вбачається із висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області №07-621 від 25 квітня 2025 року, на засіданні комісії прийнято рішення про доцільність відібрання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у матері ОСОБА_1 без позбавлення батьківських прав, тому Орган опіки та піклування - виконавчого комітету Дубровицької міської ради вважає, що відібрання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у матері ОСОБА_1 без позбавлення батьківських прав є доцільним та відповідає інтересам дитини (а.с.29-31).

Судом встановлено, що 21 серпня 2024 року між Вирівською сільською радою Сарненського району Рівненської області та громадянином, надавачем послуги патронату над дитиною ОСОБА_11 , а також помічником надавача послуги патронату над дитиною ОСОБА_7 укладено договір №1 про умови запровадження та організацію функціонування послуги патронату над дитиною, що надаватиметься сім`єю патронатного вихователя, де предметом договору є визначення умов запровадження та організації функціонування сім`ї патронатного вихователя, надання послуги патронату над дитиною, яка перебуває у складних життєвих обставинах, здійснення заходів щодо її захисту та забезпечення права на догляд, виховання в безпечному та сприятливому сімейному середовищі (а.с.65).

Яс свідчать матеріали даної справи та встановлено із пояснень свідків, на даний час малолітня ОСОБА_3 проживає в патронатній сім`ї ОСОБА_11 в с. Чудель Сарненського району Рівненської області.

Як вбачається із позовної заяви та із досліджених доказів, представник позивача обґрунтовує необхідність відібрання дитини тим, що відповідачка зловживає алкогольними напоями, що може загрожувати життю та здоров`ю дитини та неналежно виконує свої батьківські обов`язки.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини першої, п`ятої статті 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї; ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Положення вказаної Конвенції узгоджуються з нормами законів України.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. 1, 2 ст. 155 СК України).

Згідно з пунктами 25 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва; залишення дитини у небезпечних для її життя, здоров`я і морального виховання умовах.

Відібрання дитини - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини до протиправної чи розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику для життя, здоров`я, або для морального виховання. Ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини варто оцінювати з урахуванням її фізичного та психічного розвитку.

Водночас за приписами статті 163 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що в спірних правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дитини, інтереси якої превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання слід вирішувати в контексті кожної конкретної справи без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо (постанова від 11 грудня 2024 року в справі № 199/5456/23 тощо).

Із положень статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та частини четвертої статті 10 ЦПК України слідує, що суд застосовує при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Савіни проти України" (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статті 8 Конвенції.

Європейський суд у своєму рішенні у справі "Гаазе проти Німеччини" (заява від 08 квітня 2004 року № 11057/02) зазначив, що згідно з усталеною прецедентною практикою суду, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому національні заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається статтею 8 Конвенції.

Європейський суд з прав людини у справі «Мамчур проти України» («Mamchur v. Ukraine», заява №10383/09, рішення від 16 липня 2015 року, пункт 100) зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Також у рішенні від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» («Hunt v. Ukraine», заява №31111/04, пункти 57-58) Європейський суд з прав людини вказав на те, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що проживання дитини разом із матір`ю в сім`ї відповідає найкращим її інтересам, оскільки дитина має право на особисте піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Розлучення дитини з матір`ю може бути обумовлене лише виключними обставинами, в тому числі неправомірною поведінкою останньої, яка призводить до грубого порушення економічних, соціальних і культурних прав дитини, створює загрози для безпечних умов її проживання та розвитку, перешкоджає належному матеріальному забезпеченню дитини.

Відібрання дитини без позбавлення батьківських прав є одним із заходів сімейно-правової відповідальності, яка спрямована на захист прав та інтересів дитини, настає при винній поведінці батьків на підставах і у порядку, передбачених законом, та породжує настання невигідних для батьків наслідків, у тому числі втрату права на виховання дитини.

Одними з підстав відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, а також існування небезпеки для життя та здоров`я дитини на час перебування дитини у батьків або одного з них.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійний характер.

Водночас небезпека для життя дитини (створення реальної можливості загибелі) та небезпека для здоров`я (вплив чинників середовища життєдіяльності, що створює загрозу здоров`ю) мають існувати внаслідок умисного невиконання батьком та/або матір`ю дитини своїх батьківських обов`язків.

Відібрання дитини провадиться в судовому порядку.

Якщо дитина (з урахуванням віку та зрілості) здатна сформулювати власні погляди, то вона повинна бути заслуханою в ході судового розгляду з усіх питань, що стосуються її особисто, у тому числі щодо вирішення між батьками, іншими особами спору про позбавлення батьківських прав (див. статтю 12 Конвенції про права дитини).

Підстави позову фактично засновані лише на декількох фактах вживання відповідачкою алкогольних напоїв та при наявності цих фактів, неналежного виконання нею батьківських обов`язків.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суд від 02 жовтня 2019 року у справі №522/16724/16-ц.

Як вбачається із долучених представником відповідачки до матеріалів справи письмових доказів, з метою виконання плану соціального супроводу сім`ї/особи, в частині лікування від алкогольної залежності, відповідачка звернулась до КНП «Дубровицька міська лікарня» Дубровицької міської ради, де отримала направлення на стаціонарне лікування загального розвитку за спеціальністю наркологія (а.с.55-56).

Згідно довідки №404 від 09 травня 2025 року, виданої КП «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» Рівненської обласної ради (КП «РОЦПЗН»), ОСОБА_1 , 1996 року народження, з 05 травня 2025 року по 09 травня 2025 року, перебувала на стаціонарному лікуванні в наркологічному відділенні КП «РОЦПЗН») (а.с.55 зворот).

З довідки від 28 липня 2025 року, виданої лікарем ОСОБА_12 вбачається, що ОСОБА_1 приводила до сімейного лікаря на огляд та проведення медичного обстеження свою дочку ОСОБА_3 (а.с.59 зворот). Окрім того, 22 травня 2025 року відповідачка підписала декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу для себе та для своєї дитини, що підтверджується копіями таких декларацій (а.с.56 зворот-57).

14 травня 2025 року, відповідачка уклала шлюб із ОСОБА_4 , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 14 травня 2025 року (а.с.58).

Згідно довідки №617 від 22 липня 2025 року, виданої військовою частиною НОМЕР_3 Національної гвардії України, з 03 березня 2022 року по даний час, ОСОБА_4 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_3 (58 зворот), де згідно довідки про доходи №155 від 02 червня 2025 року отримує сталий дохід.

Згідно характеристики виданої Берестівським ліцеєм Дубровицької міської ради, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ученицею 3-го класу Берестівського ліцею Дубровицької міської ради, в якому навчається з 1-го класу. Мати ОСОБА_3 ОСОБА_1 бере участь у шкільному житті своєї дитини. Відвідує загальноліцейські заходи та підтримує ініціативу класу. Стосовно успішності у навчанні та зовнішнього вигляду, було проведено ряд індивідуальних бесід, на яких вона спокійно вислуховувала поради та частково дотримувалась рекомендації (а.с.60).

Як вбачається із листа помічника патронатного вихователя ОСОБА_7 від 23 липня 2025 року, який адресовано начальнику Служби у справах дітей О. Лобзун, з 25 квітня 2025 року у їхній патронатній сім`ї перебуває ОСОБА_3 , яка з перших днів зарекомендувала себе самостійною, впевненою та не по роках розвинутою дитиною. Мама дівчинки цікавиться усіма дрібницями, спілкується, телефонує, навіть передавала речі з дому, щоб дитина менше сумувала. Коли мама була п`яною, і зовсім не змогла розмовляти, то дитина почала вести себе агресивно (а.с.64).

В судовому засіданні було відтворено відеозаписи, які долучено представником позивача до матеріалів справи, з яких вбачається, що представник Служби у справах дітей запитувала у ОСОБА_1 стосовно факту вживання напередодні нею алкогольних напоїв та кількості випитого, на що остання повідомляла, що випила напередодні невелику кількість алкоголю.

Поруч із цим, в судовому засіданні також відтворено звукозаписи, які долучено представником відповідачки до матеріалів справи, на яких чути розмови відповідачки та її чоловіка з малолітньою дочкою, по яких прослідковується прив`язаність один одного та емоційний зв`язок між матір`ю до дочкою. Дитина хоче приїхати додому і бути разом із мамою. Також відтворено відеозапис, на якому зафіксовані умови проживання відповідачки у будинку, з якого вбачається, що в помешканні відповідачки створені належні умови для виховання та проживання дитини і загрози для життя чи здоров`я дитини, відсутні (а.с.115).

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 серпня 2025 року у справі N? 369/8018/23 (провадження N? 61-7530св24), Верховний Суд дійшов висновку, що рішення про відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці наявності загрози для життя, здоров`я і морального виховання дитини саме на час ухвалення такого рішення. Якщо суд встановить, що обставини, які були підставою для невідкладного відібрання дитини органом опіки та піклування, на момент розгляду справи відпали (батьки змінили поведінку, створили належні умови для дитини тощо), він має відмовити в задоволенні позову.

Згідно акту обстеження умов проживання від 20 жовтня 2025 року, який надано на виконання ухвали суду від 17 жовтня 2025 року щодо здійснення перевірки умов проживання та з`ясування наявності можливості подальшого проживання дитини з матір`ю, при проведенні обстеження умов проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що за даною адресою, окрім ОСОБА_1 також проживає її чоловік ОСОБА_13 . Житло розміщене на першому поверсі одноповерхового будинку та складається з двох житлових кімнат: кухні, веранди та ще однієї кімнати, де зберігаються різні речі. Умови проживання задовільні. В кімнатах чисто, прибрано, наявна побутова техніка, газова плита, електрочайник, кавоварка, пилосос. ОСОБА_1 проживає в окремій кімнаті, де є двоспальне ліжко, журнальний столик шафа та дзеркало. Є цукор, мука, хліб, заморожені пельмені та голубці. В будинку тепло. Для виховання та розвитку дитини створені наступні умови: відведено окрему кімнату, де є ліжко, диван, стіл, шафа, тумбочка, телевізор. Наявна чиста постіль, білизна. Є дитячий одяг та взуття.

Отже, з наданих учасниками справи та досліджених в судовому засіданні доказів, суд встановив, що станом на день ухвалення рішення по розгляду питання про відібрання малолітньої дитини від матері, відсутні підстави для відібрання дитини, адже відсутні належні дані про алкоголізм відповідачки, аморальний спосіб життя, насильство над дитиною. При цьому судом із досліджених доказів не встановлено, що на даний в помешканні відповідачки існує такий стан забрудненості чи антисанітарії, який створює безпосередньо загрозу для життя чи здоров`я дитини, а навпаки відповідачка створила належні умови для виховання та проживання дитини. Тобто, докази реальної загрози життю та здоров`ю дитини під час перебування дитини з матір`ю, відсутні. Відомостей про притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності за невиконання нею батьківських обов`язків, у матеріалах справи також немає.

Слід зазначити, що відібрання дитини без позбавлення батьківських прав можливе у виняткових випадках при доведеності винної поведінки матері з урахуванням її характеру, особи матері, а також інших конкретних обставин справи.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України) зазначено, що якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням.

Отже, як встановлено на підставі належним чином оцінених доказів та встановлених фактичних обставин справи, позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які свідчили б про наявність виключних підстав для відібрання дитини від її матері без позбавлення останньої батьківських прав, а також не встановлено, що подальше спільне перебування дитини разом з нею, призведе до загрози фізичному, духовному життю дитини під час проживання разом із матір`ю і дійсно суперечить інтересам малолітньої дитини. Натомість, як встановлено судом під час судових засідань, відповідачка хоче жити з дитиною, пройшла курс лікування від алкогольної залежності, створила нову сім`ю з чоловіком, який є військовослужбовцем, на даний час вона веде активну роботу над усуненням можливих недоліків у вихованні дитини та тих обставин, які призвели до відібрання у неї дитини, що свідчить, що вона переосмислила та змінила свою поведінку та дії, що вказує на усвідомлення нею необхідності належного виконання своїх материнських обов`язків.

Також суд погоджується із доводами представника відповідачки, що обставина виявлення поодиноких випадків вживання відповідачкою алкогольних напоїв, які мали місце в минулому, не є беззаперечним доказом, що вона має залежність від алкоголю, адже це не підтверджено належними доказами.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази реальної загрози життю та здоров`ю дитини під час перебування з матір`ю та переконливі докази того, що відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав, буде сприяти інтересам дитини. До того ж та обставина, що дитина після відібрання проживає в середовищі, яке більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від матері. Враховуючи переважне право батьків на особисте виховання дитини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки покращення виховання, матеріального утримання дитини, її духовного розвитку, можливо вирішити за допомогою менш радикальних засобів, ніж відібрання дитини без позбавлення батьківських прав відповідача. Разом з тим, суд вважає за необхідне попередити відповідачку про необхідність належного виконання своїх батьківських обов`язків та зміни ставлення до виховання дитини.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч.14 п.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір" Судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, а у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

На підставі ст.ст.19, 141, 150, 155, 164-166, 180-183, 191 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. 5 Закону України Про судовий збір ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Органу опіки та піклування - виконавчого комітету Дубровицької міської ради до ОСОБА_1 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про необхідність належного виконання батьківських обов`язків та зміни ставлення до виховання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 28 жовтня 2025 року о 16-00 год.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Дубровицької міської ради, вул. Воробинська, буд. 4, м.Дубровиця Сарненський район Рівненська область, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає по АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , паспорт громадянина України ID-картка № НОМЕР_5 від 03 липня 2020 року, орган, що видав 1455.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області Оборонова І.В.