ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1553/20 Номер провадження 22-ц/814/292/25Головуючий у 1-й інстанції Путря О.Г. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Пилипчук Л.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Грицак А.Я.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві справу за апеляційною скаргою адвокатки Панченко Олени Олександрівни, представниці ОСОБА_1 , на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 17 червня 2024 року (час ухвалення судового рішення і дата складання повного текста судового рішення не зазначені) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Полтавської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на землю, визнання недійсним договору купівлі-продажу в частині продажу земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення від 19 травня 2010 року 39 сесії 5-го скликання за № 706 Кротенківської сільської ради Полтавського району Полтавської області в частині передання у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,08 га, в тому числі: забудовані землі - 0.08 га. в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 ;

- визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0, 08 га, що розташована на території АДРЕСА_1 , серія ЯК № 896492 від 01.08.2011, зареєстрований в книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01343 на підставі рішення від 19 травня 2010 року 39 сесії 5 скликання за №706 Кротенківської сільської ради;

- визнати недійсним договір купівлі - продажу серія та номер: ВРС/897215 від 27.07.2012, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений Приватним нотаріусом Панченковою О.Л. та зареєстрований в реєстрі за №1202, в частині продажу земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0831 площею 0,0800 га., цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- скасувати державну реєстрацію права власності з одночасним припиненням права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0831 площею 0,0800 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0036 га., яка згідно до Схеми меж земельної ділянки, виконаної сертифікованим інженером землевпорядником ОСОБА_5 15.12.2021, і має розміри: з боку з/д ОСОБА_1 29,06 м.; з боку вулиці 0,46 м; з боку з/д ОСОБА_3 29,26 м.; з боку З/Д кадастровий номер № :01:001:1239 - 1,99 м., та яка є власністю ОСОБА_1 згідно державного акту на право приватної власності на землю серія І-ПЛ № 004421 зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 98 від 03.03.1995 за адресою: АДРЕСА_3 .

В обгрунтування позову вказував, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 03.03.1995 серія І-ПЛ №004421 він є власником земельної ділянки площею 0,14 га в межах згідно з планом, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташованої на території с. Кротенки, Кротенківської сільської ради.

Виготовивши технічну документацію, позивач звернувся до Державного кадастрового реєстратора відділу у Полтавському районі та в м.Полтаві Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із заявою про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 28.11.2019, проте державним реєстратором прийнято рішення №РВ-019 від 06.12.2019, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, в т.ч. з огляду невідповідності поданих документів законодавству, а саме з земельною ділянкою :01:001:0831 площа співпадає на 1.5938%. На плані меж земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0831, а саме в описі меж не зазначені землі «гр. ОСОБА_6 », враховуючи те, що Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,14 га, яка розташована на території села Кротенки Кротенківської сільської ради отримав 03.03.1995, а Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0800 га, яка розташована на території АДРЕСА_1 та який було видано на підставі рішення від 19.05.2010 39 сесії 5 скликання №706 Кротенківської сільської ради, ОСОБА_2 отримав лише 01.08.2011, тобто вже після 16 років, як земельна ділянка площею 0,14 га була приватизована позивачем, а тому в описі меж земельної ділянки повинні бути позначені землі «гр. ОСОБА_1 », а не землі сільської ради (вул. Корольова).

На підставі договору купівлі-продажу серії та номер: ВРС/897215 від 27.07.2012, посвідченого приватним нотаріусом Панченковою О.Л. та зареєстрованим в реєстрі за №1202, житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться на земельній ділянці площею 0,0800 га, що розташована на території АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Вважає рішення від 19.05.2010 №706 та Державний акт, серія ЯК №896492 від 01.08.2011 незаконними, а відповідно і договір купівлі-продажу від 27.07.2012 таким, що підлягає скасуванню.

У грудні 2021 року ОСОБА_1 змінив предмет позову та просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення від 19 травня 2010 року №39 сесії 5-го скликання за №706 Кротенківської сільської ради Полтавського району Полтавської області в частині передання у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,08 га, в тому числі: забудовані землі -0.08 га в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 ;

- визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,08 га, що розташована на території АДРЕСА_1 , серія ЯК №896492 від 01.08.2011, зареєстрований в книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01343 на підставі рішення від 19 травня 2010 року 39 сесії 5 скликання за №706 Кротенківської сільської ради;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу серія та номер ВРС/897215 від 27.07.2012 укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений Приватним нотаріусом Панченковою О.Л. та зареєстрований в реєстрі за №1202, в частині продажу земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0831 площею 0,0800 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- скасувати державну реєстрацію права власності з одночасним припиненням права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6016001:0831 площею 0,0800 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0036 га, яка згідно до схеми меж земельної ділянки виконаної сертифікованим інженером землевпорядником ОСОБА_5 15.12.2021 має заміри: з боку з/д ОСОБА_1 29.06 м., з боку вулиці 0,46 м., з боку з/д ОСОБА_3 29,26 м., з боку з/д кадастровий номер :01:001:1239 1,99 м., та яка є власністю ОСОБА_1 згідно Державного акту на направо приватної власності на землю серія І-ПЛ №004421 зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №98 від 03.03.1995 за адресою: АДРЕСА_3 ; вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 17 червня 2024 року відмовлено за недоведеністю у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Полтавської міської ради, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на землю, визнання недійсним договору купівлі-продажу в частині продажу земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 13.11.2023 щодо заборони ОСОБА_4 в будь-який спосіб відчужувати земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0831 площею 0,0758 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі адвокатка Панченко О.О., представниця ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що позивач відмовився проводити додаткову експертизу, оскільки ОСОБА_3 надала технічну документацію щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0831 ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлової будинку, господарських будівель і споруд на території АДРЕСА_1 .

Судом першої інстанції в судовому засіданні, що відбулося 13.06.2024 року, про що свідчить протокол судового засідання та запис судового засідання, саме представнику ОСОБА_3 було роз`яснено право заявити клопотання про проведення повторної або додаткової експертизи, оскільки ними, хоча із порушенням строків, але було подано до суду під час судового розгляду справи по суті Технічну документацію щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0831 Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Будігай О.В., відмовився проводити судову експертизу. Отже, ОСОБА_3 не було спростовано висновки викладені в судовій земельно- технічній експертизі № 60 від 15.11.2021 року, оскільки посилання на неповноту висновку експерта не можуть братися до уваги, так як клопотання про призначення додаткової, повторної чи комісійної експертизи в суді не заявляли, належних і допустимих доказів відсутності накладення земельних ділянок не надали, тобто свій обов`язок із доведення заперечень щодо позовних вимог у силу вимог статті 12, 81 ЦПК України не виконали.

Також є помилковим висновок суду першої інстанції, що висновок судової земельно- технічної експертизи №60 складений судовим експертом Авдєєвою Н.М. є неналежним доказом, оскільки "... з матеріалів експертизи та підтвердила в судовому засіданні експерт ОСОБА_7 , під час проведення експертного дослідження вона не здійснювала самостійно топографо-геодезичні роботи та відповідні заміри земельних ділянок позивача та відповідача на місцевості, а використовувала технічну документацію на землю 2018 р., виготовлену інженером- землевпорядником ФОП Д. П. Боярським...".

Звертає увагу, що експерт ОСОБА_7 19.05.2021 звернулася до суду з клопотаннями про надання додаткових документів з метою проведення експертизи. Позивачем зазначене клопотання було виконано і надано 22.06.2021 до суду, в т.ч. оригінал схем меж земельної ділянки гр. ОСОБА_1 та суміжників. Представник відповідача ОСОБА_3 12.07.2021 подала заперечення до суду щодо приєднання до матеріалів справи зазначеної схеми. 12.07.2021 судом було проведено судове засідання, на якому суд, вислухавши заперечення представника ОСОБА_3 адвоката Маслової А.В., за наслідками якого було прийнято документи надані позивачем, а заперечення представника відповідача - відхилено. Тому висновок суду першої інстанції проте, що судовий експерт ОСОБА_7 повинна була самостійно робити топографо - геодезичні роботи є таким, що суперечить нормам чинного законодавства.

Зазначає, що в оскаржуваному рішенні навіть і згадки немає про те, що на сесії була затверджена будь - яка технічна документація на земельну ділянку ОСОБА_8 .

На численні адвокатські запити та на запити суду було надано відповіді, в яких було повідомлено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, на місцевості на земельну ділянку площею 0, 0800 га з кадастровим номером: :01:001:0831, яка розташована на території АДРЕСА_1 , відсутня. Тобто, офіційно заміри меж земельної ділянки ОСОБА_2 не проводилися, сусіди не були повідомлені та не запрошувалися для погодження меж земельної ділянки.

Крім того вказує, що надана під час розгляду справи по суті представником ОСОБА_3 адвокатом Будігай О.В. з порушенням строків визначених ст. 83 ЦПК України та прийнята судом з порушенням процесу, технічна документація щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0831 ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлової будинку, господарських будівель і споруд на території АДРЕСА_1 не відповідає Еталону технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, затвердженого наказом Держкомзем від 08.10.2009 № 534, Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затверджена наказом Держкомзему № 376 від 18.5.2010 року.

Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, яку надав представник відповідача ОСОБА_3 , не містить і половини документів, які повинні були бути в ній, якщо б її дійсно розробили у 2010 році. Так, зазначена документація не містить головних документів, які повинні бути саме у Технічній документації, яка є підставою для видачі на руки Державного акту на землю, а саме: акту погодження меж земельної ділянки; плану меж зон обмежень та сервітутів; акту перенесення в натурі ( на місцевості) меж охорони зон, зон санітарної охорони, санітарно - захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності; кадастровий план земельної ділянки; збірний кадастровий план; каталог координат кутів зовнішніх меж землекористування; експлікація по ф. 6 зем.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У підтвердження заперечень проти апеляційної скарги вказує, що, обґрунтовуючи необхідність притягнення у якості співвідповідача Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області до участі у цій справі, позивач посилається на те, що державний акт на право приватної власності виданий відповідачу ОСОБА_2 відділом Держкомзему у Полтавському районі, а Головне управління Дежгеокадастру у Полтавській області, на його думку, є його правонаступником. В той же час, позивач не заявляє позовних вимог, які б стосувалися Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області та його повноважень.

Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області не є правонаступником відділу Держкомзему в Полтавському районі. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Зазначає, що вимога про скасування запису в Державному земельному кадастрі позивачем є неналежним способом захисту права.

Звертає увагу, що перед експертом ставилося питання про наявність накладення земельних ділянок, а не про правильність виконання робіт з землеустрою та відповідність місцезнаходження земельної ділянки позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Будігай О.В., представник ОСОБА_3 , посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У підтвердження заперечень проти апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у справі, цілком обґрунтовано встановив, що позивачем не доведено, що відповідачами були порушені його права та законні інтереси. Крім того, відповідачкою ОСОБА_3 21.09.2023 долучено під час судового засідання в суді першої інстанції технічну документацію з землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0831 ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на території АДРЕСА_1 , Кротенківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, яка виготовлена в 2010 році Полтавською регіональною філією державного підприємства «ЦЕНТР ДЕРЖАВНОГО ЗЕМЕЛЬНОГО КАДАСТРУ».

Звертає увагу, що вказаною технічною документацією ОСОБА_3 повністю спростовані доводи позивача, навпаки підтверджені заявлені заперечення відповідачкою проти позовних вимог, що відповідає вимогам ст.12, 81 ЦПК України. Технічна інформація та відомості, вказані в долученій ОСОБА_3 технічній документації до справи є неспростованими.

Зазначає, що, виходячи з поставленого судом першої інстанції для вирішення питання судової будівельно-технічної експертизи, судовий експерт ОСОБА_7 повинна була здійснити натурне обстеження спірних ділянок, шляхом самостійного здійснення топографо-геодезичних робіт та відповідних замірів земельних ділянок позивача та відповідача на місцевості. Вказане відповідало вимогам п.2.2. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом МЮУ від 08.10.1998 № 53/5. Проте під час проведення 20.04.2021 натурного дослідження спірних земельних ділянок судовий експерт Авдєєва Н.М. не здійснила самостійне топографо-геодезичні роботи та відповідні заміри земельних ділянок позивача та відповідача на місцевості, а використала технічну документацію з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виконану ФОП ОСОБА_5 на замовлення позивача.

Представник відповідача просить суд апеляційної інстанції взяти до уваги те, що 21.09.2023 під час судового засідання у справі № 545/1553/20 судовим експертом Авдеєвою Н.М. особисто це підтверджено.

Суд першої інстанції цілком обґрунтовано та вмотивовано не взяв до уваги

докази позивача ОСОБА_1 , оскільки вони не є належними, достовірними та

достатніми.

Також, представник відповідача, просить суд апеляційної інстанції взяти до уваги те, що скаржником в апеляційній скарзі не наведено жодної обґрунтованої тези, яка свідчить про порушення норм матеріального права судом першої інстанції при ухваленні рішення у справі.

Підкреслює, що скаржник в апеляційній скарзі замість її обґрунтування, як цього вимагає положення п.5 ч.2 ст.356 ЦПК України, надав власну суб`єктивну оцінку оскаржуваному рішенню, однак не наведено жодного начебто істотного порушення вимог норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,14 га згідно з планом зовнішніх меж земельної ділянки, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташованої на території с. Кротенки, Кротенківської сільської ради відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю від 03.03.1995, серія І-ПЛ №004421, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Кротенківської сільської ради від 03.06.1994 № 64-А та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю № 98 (т. 1 а.с.24).

Інститутом землеустрою Полтавської філії виконано технічний звіт встановлення в натурі меж земельної ділянки, переданої у власність позивачеві на території Кротенківської сільської ради Полтавського району та області ( дата виконання 1994 рік), в якому мається акт про встановлення меж ділянки (ділянок) в натурі про те, що на виконання рішення Кротенківської сільської ради від 03.06.1994 № 64-А землевпорядником встановлено в натурі межі земельної ділянки, переданої для обслуговування житлових і господарських будівель загальною площею 0,14 га. Межі із суміжними землекористувачами погоджено (т.1 а.с.18-20).

У зв`язку з перейменуванням села Кротенки на село Сем`янівка Полтавського району Полтавської області постановою Верховної Ради України від 12.05.2016 №1353-УІІІ, з метою приведення до відповідності назви сільської ради, рішенням п`ятої сесії сьомого скликання Кротенківської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 01.07.2016 змінено назву Кротенківської сільської ради Полтавського району Полтавської області на Сем`янівську сільську раду Полтавського району Полтавської області (т. 1 а.с.146).

Співвідповідачеві ОСОБА_2 згідно з архівним витягом з протоколу тридцять дев`ятої сесії п`ятого скликання Кротенківської сільської ради від 19.05.2010 передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,08 га в тому числі: забудовані землі 0,08 га в АДРЕСА_1 (т.1 а.с.44).

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК №896492 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0800 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.47).

Земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0831, яка належала ОСОБА_2 , згідно плану меж земельної ділянки зазначеного в Державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯК №896492 описується наступними межами: з боку землі гр. ОСОБА_9 довжина межової лінії складає 23.10 м; з боку земель сільської ради довжина межової лінії складає 31.23 м; з боку земель сільської ради (вул. Корольова) довжина межової лінії складає 22.61 м; з боку землі гр. ОСОБА_10 довжина межової лінії складає 26.85 м, 8.57 м (т.1 а.с.47).

Відповідно до договору купівлі-продажу ВРС/897215 від 27.07.2012, посвідченого приватним нотаріусом Панченковою О.Л., ОСОБА_3 належав на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 44,7 кв.м., житловою площею 27,0 кв.м., площа земельної ділянки 800 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 (т.1 а.с.56)

На підставі зазначеного договору купівлі-продажу серія та номер: ВРС/897215 від 27.07.2012 ОСОБА_3 була власником земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0831 площею 0,0758 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (т.1 а.с.81-85, 111, 112).

Під час розгляду спору в суді першої інстанції ОСОБА_3 відчужила на користь своєї доньки ОСОБА_4 спірну земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0831 згідно договору дарування від 19.09.2023, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Бабичем С.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 710 (т.4 а.с.57-60, 62, 63).

Відповідно до акту встановлення (відновлення) в натурі і погодження меж земельної ділянки від 02.01.2019 земельна ділянка площею 0,14 га була надана власнику ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в присутності зацікавлених осіб встановлено межі земельної ділянки в натурі (на місцевості), а саме в результаті обмірів встановлено, що площа земельної ділянки становить 0,1342 на ( т.1 а.с.28).

Актом №111 комісії по вирішенню земельних спорів та здійснення контролю за використання та охорону земель від 26.02.2019, затвердженої рішенням позачергової двадцять сьомої сесії сьомого скликання Сем`янівської сільської ради від 01.03.2019, комісія виявила, що межі земельної ділянки ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1342 га в АДРЕСА_3 встановлені вірно (відповідно до фактичного користування) (т.1 а.с.25-26).

Відповідно до рішення Державного кадастрового реєстратора відділу у Полтавському районі та в м. Полтаві Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №РВ-019 від 06.12.2019 «Про відмову у внесенні відомостей ( змін до них) до Державного земельного кадастру» ОСОБА_1 відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, з тих підстав, що електронний документ не відповідає установленим вимогам, про що зазначено у протоколі проведення перевірки електронного документа; розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки; невідповідність поданих документів законодавству, а саме площа співпадає на 1.5938% із земельною ділянкою, що має кадастровий номер :01:001:0831.

Відповідно до протоколу проведення перевірки електронного документа № ПП-019 від 06.12.2019 вбачається, що надана позивачем документація на землю не відповідає установленим вимогам, а саме наявним даним Державного земельного кадастру (геодезичній та картографічній основам, даним індексних кадастрових карт (планів), відомостям про інші об`єкти Державного земельного кадастру, їх кількісним, якісним характеристикам та відомостям про значення оцінки земельної ділянки), встановленим вимогам до змісту, структури і технічних характеристик, даним документації із землеустрою (т.1 а.с.38, 38).

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №60 від 15.11.2021 накладання земельних ділянок між собою, що належить позивачу ОСОБА_1 , яка розташована по АДРЕСА_3 та відповідачу ОСОБА_3 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 існує. Площа накладання складає 0,0021 га (21 м.кв.), відповідно схеми меж земельної ділянки і має розміри: з боку з/д ОСОБА_1 -29.18 м; з боку вулиці 0.46 м; з боку з/д ОСОБА_3 29.06 м; з боку з/д кад. №:01:001:1239 1.02 м (т.2 а.с.108-115).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що експерт ОСОБА_7 під час проведення експертного дослідження не здійснювала самостійно топографо-геодезичні роботи та відповідні заміри земельних ділянок позивача та відповідача на місцевості, а використовувала технічну документацію на землю 2018 р., виготовлену інженером-землевпорядником ФОП ОСОБА_5 , долучену позивачем, та надану за її клопотанням схему меж земельної ділянки позивача та суміжників, виконану інженером-землевпорядником ОСОБА_5 , на якій відсутня прив`язка до геопросторових даних (поворотних точок) в кадастровій карті.

Відповідно до рішення Державного кадастрового реєстратора та протоколу до нього від 06.12.2019 документація на землю, виготовлена інженером-землевпорядником ОСОБА_5 не відповідає встановленим вимогам закону. При цьому, при проведенні експертного дослідження не з?ясовувалося питання правильності виконаних робіт із землеустрою розробником технічної документації ФОП ОСОБА_5 .

Виготовлена інженером - землевпорядником ОСОБА_5 технічна документація на землю констатує факт невідповідності площі, лінійних промірів, конфігурації земельної ділянки, проте не встановлює причини цього.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На переконання колегії суддів рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням наведених вимог процесуального закону.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України апеляційний суд, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, враховує висновки, викладені у постанові ВП ВС 22 січня 2025 року (справа № 446/478/19), які є релевантними для застосування у цьому спорі, адже в обох справах йдеться про захист права власника (користувача) земельної ділянки внаслідок накладення частини суміжної ділянки на земельну ділянку, що належить йому на праві власності чи на праві постійного користування. Відповідно до ст.396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

У постанові ВП ВС від 22 січня 2025 року (справа № 446/478/19) викладені такі висновки щодо належного способу захисту порушеного права і щодо доказів, якими має бути підтверджений факт порушення прав землевласника (землекористувача).

« Усталеною є практика Великої Палати Верховного Суду про неефективність такого способу захисту прав особи, як визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яке виконано на час звернення з позовом до суду, є неефективним способом захисту прав особи. Зазначене рішення вичерпало свою дію виконанням (близькі за змістом висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2022 у справі № 483/448/20, пункт 9.67; від 05.07.2023 у справі № 912/2797/21, пункт 8.13; від 12.09.2023 у справі № 910/8413/21, пункт 180; від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18, пункт 143).

…

Крім того, рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване. Цей підхід у судовій практиці також є усталеним [див., наприклад, постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2019 у справі № 911/3681/17 (пункт 39), від 15.10.2019 у справі № 911/3749/17 (пункт 6.27), від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 (пункт 35), від 01.02.2020 у справі № 922/614/19 (пункт 52), від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 (пункт 83), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 109), від 08.08.2023 у справі № 910/5880/21 (пункт 53)]. Тому під час розгляду справи, в якій на вирішення спору може вплинути оцінка рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування як законного або протиправного (наприклад, у спорі за віндикаційним позовом), не допускається відмова у позові з тих мотивів, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування не визнане судом недійсним, або що таке рішення не оскаржене, відповідна позовна вимога не пред`явлена. Під час розгляду такого спору слід виходити з принципу jura novit curia - «суд знає закони». Тому суд незалежно від того, оскаржене відповідне рішення чи ні, має самостійно дати правову оцінку рішенню органу державної влади чи місцевого самоврядування та викласти її у мотивувальній частині судового рішення [постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 109), від 12.09.2023 у справі № 910/8413/21 (пункт 181)].

…

Щодо вимоги про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, то у своїх висновках Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що позивач з дотриманням правил статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння кінцевого набувача.

Для такого витребування не потрібно заявляти вимоги про визнання незаконними та недійсними рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, рішень, записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за незаконним володільцем, самої державної реєстрації цього права, договорів, інших правочинів щодо спірного майна, у тому числі документів (свідоцтв, державних актів тощо), що посвідчують відповідне право.

Такі вимоги є неналежними, зокрема неефективними, способами захисту права власника. Їхнє задоволення не відновить володіння позивачем його майном. Тому не допускається відмова у віндикаційному позові, наприклад, з тих мотивів, що рішення органу влади, певний документ, рішення, відомості чи запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно не визнані незаконними або що позивач їх не оскаржив [див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц (пункти 99, 100), від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (пункти 86, 94, 147), від 05.12.2018 у справі № 522/2202/15-ц (пункти 73-76), від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 (пункти 38,39), від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 (пункт 34), від 11.02.2020 у справі № 922/614/19 (пункт 50), від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункти 148-151, 153, 154, 167, 168)].

….

особа може витребувати належне їй майно від особи, яка є останнім його набувачем, і для такого витребування не потрібно заявляти вимоги про визнання незаконними та недійсними рішень органів місцевого самоврядування або документів (свідоцтв, державних актів тощо), що посвідчують відповідне право власності, оскільки їхнє задоволення не відновить володіння позивачем його майном.

….

Велика Палата Верховного Суду неодноразово викладала висновки, відповідно до яких, якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від цієї особи (стягнення з неї) нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову щодо такого майна, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого володіння, є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за кінцевим набувачем, який є відповідачем [див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.112018 у справі № 488/5027/14-ц (пункти 98, 123), від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (пункти 115, 116), від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18 (пункт 80), від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13(пункт 10.29), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункти 63, 74), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц(пункт 146)].

…

У цій справі позивач заявляє вимогу про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яким ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку площею 0,1259 га, - тобто намагається скасувати правовий титул (визнати недійсним відповідне рішення щодо всієї земельної ділянки, а не тільки тієї її частини, що накладається на смугу відведення залізниці).

Велика Палата Верховного Суду наголошує, що витребування як належний спосіб захисту у цій справі не може бути застосовано щодо всієї земельної ділянки площею 0,1259 га, така вимога може розглядатися тільки щодо тієї частини земельної ділянки, що накладається на смугу відведення залізниці.

АТ «Укрзалізниця» має довести, яка саме земельна ділянка, в яких межах накладається на смугу відведення залізниці. Захистити право без ідентифікації земельної ділянки неможливо (див. близькі за змістом висновки у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.03.2018 у справі № 441/123/16).

Отже, для вирішення подібних спорів земельна ділянка (підстави для витребування якої наявні - тобто така земельна ділянка накладається на смугу відведення залізниці) має бути ідентифікована, зокрема, шляхом визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі (стаття 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Виконання дослідження з визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі потребує спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Тому результати таких досліджень можуть міститись, зокрема, у висновку експерта. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (статті 102-113 ЦПК України).

У власних висновках Верховний Суд базується на тому, що за змістом частини першої статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні, яка ідентифікується насамперед її просторовим розташуванням, що описується через її межі. Частина земельної ділянки, яка накладається на смугу відведення залізниці та межі якої відомі, може бути витребувана від особи, яка незаконно заволоділа такою земельною ділянкою.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що не може бути належним (правомірним) спосіб захисту, який спричиняє втручання у право на майно, щодо якого немає спору. Іншими словами, визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та повернення сторін у попередній стан призведе до того, що ОСОБА_1 буде позбавлена права власності не тільки на ту частину земельної ділянки, яка накладається на земельну ділянку АТ «Укрзалізниця», а й на ту частину земельної ділянки, яка не є спірною і правомірність надання у власність ОСОБА_1 якої не ставиться під сумнів. Таке втручання не може визнаватися законним.

Крім того, варто зазначити, що віндикаційний позов дозволяє в більшій мірі вирішити питання втручання у право особи на мирне володіння майном, забезпечує дотримання пропорційності та балансу інтересів, дослідження добросовісності набувача майна, що є важливим для розгляду подібних спорів.

Судове рішення про витребування частини земельної ділянки, що накладається, є підставою для внесення інформації щодо прав на земельні ділянки до Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в порядку, визначеному законодавством.

Тому в контексті обставин цієї справи та заявлених позовних вимог належним (правомірним) способом захисту може бути позов речово-правового характеру, зокрема віндикаційний позов про витребування тієї частини земельної ділянки, що належить на праві постійного користування АТ «Укрзалізниця» та накладається на земельну ділянку, що знаходиться у власності ОСОБА_1 .»

У межах розгляду цієї справи призначена і проведена судова земельно-технічна експертиза №60 від 15.11.2021, якою встановлено накладання земельних ділянок між собою, що належить позивачу ОСОБА_1 , яка розташована по АДРЕСА_3 , і відповідачці ОСОБА_3 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 існує. Площа накладання визначена експертом 0,0021 га (21 м.кв.) (т.2 а.с.108-115).

Як слідує зі змісту експертного висновку і пояснень експерта у суді першої інстанції під час проведення експертного дослідження експерт не виконувала топографо-геодезичні роботи та відповідні заміри земельних ділянок позивача і відповідачки на місцевості, для встановлення факту накладення земельних ділянок використовувалася технічна документація на землю 2018 р., виготовлена інженером-землевпорядником ФОП ОСОБА_5 , яка долучена позивачем, і надана за клопотанням експерта схема меж земельної ділянки позивача і суміжників, виконана інженером-землевпорядником ОСОБА_5 , на якій відсутня прив`язка до геопросторових даних (поворотних точок) в кадастровій карті.

Після проведення у справі вказаного експертного дослідження позивач змінив предмет позову ( т.2 а.с.164-166), зокрема просив витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_3 частину земельної ділянки, що накладається на його земельну ділянку розміром 0,0036 га, обгрунтовуючи розмір частини земельної ділянки, що витребовується, схемою меж земельних ділянок, складеною ФОП ОСОБА_5 (т.2 а.с.167).

Схема меж земельних ділянок, яка складена ФОП ОСОБА_5 , не є висновком експертизи, який ідентифікує у визначений законом спосіб частину земельної ділянки, що накладається на земельну ділянку позивача, зокрема шляхом визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі.

Окрім того, звертає на себе увагу той факт, що експерт у висновку судової земельно-технічної експертизи №60 від 15.11.2021, дослідивши документацію, виготовлену інженером-землевпорядником ФОП ОСОБА_5 , визначив площу земельної ділянки, що накладається, 0,0021 га, тобто меншу, ніж ту, що визначив сам інженер-землевпорядник ФОП ОСОБА_5 .

Матеріали справи не містять обгрунтованих пояснень щодо таких розбіжностей.

Окрім того, висновком судової земельно-технічної експертизи, що проведена у цій справі, №56 від 17 серпня 2021 року (т.2 а.с.81-85) встановлено, що площа земельної ділянки ОСОБА_1 не відповідає лінійним промірам цієї ділянки згідно Державного акта І-ПЛ №004421 від 1994 року; конфігурація, лінійні проміри та площа земельної ділянки ОСОБА_1 не відповідають технічній документації із землеустрою 2018 року та технічному звіту встановлення меж в натурі 1994 року.

У підсумку слід зробити висновок, що позивач не довів належними, допустимими і достатніми доказами факт накладення суміжної земельної ділянки на його ділянку у певних розмірах, тобто не підтвердив конфігурацію, розмір і координати (місце розташування) частини земельної ділянки, яка, на його думку, накладається на його земельну ділянку, що унеможливлює задоволення вимоги про її витребування.

Враховуючи встановлене, конкретні обставини справи і характер спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що інші доводи апеляційної скарги не є істотними та такими, що потребують детального аналізу задля забезпечення вимог п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

В судовому засіданні адвокат Будігай О.В., представник ОСОБА_3 , просив стягнути зі ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 8200 грн та надав суду копію договору про надання правової допомоги № 10 від 16.06.2023; копію додаткового договору № 3; копію акта № 22/04/25-1 про надання послуг з правової допомоги від 22.04.2025; копію рахунку № 22/04/25-1 від 22 квітня 2025 року; копію квитанції про оплату адвокатських послуг у розмірі 8200 грн; копію платіжної інструкції кредитного переказу коштів.

Адвокат Панченко О.О., представник ОСОБА_1 , заперечила проти стягування витрат на правничу допомоги, вважає заявлену суму завищеною та наголошує на скрутне матеріальне становище ОСОБА_1 та отримання лише пенсії у розмірі 2000 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Пи визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з акту №22/04/25-1 наданих послуг з правової допомоги, правнича допомога ОСОБА_3 надавалась адвокатом Будігаєм О.В. у виді: складання адвокатом Бюро клопотання від 12.08.2024 за вих.№ 12/08/24-2 про ознайомлення з матеріалами справи, яке оцінено у 500 грн; ознайомлення в приміщенні Полтавського апеляційного суду з матеріалами справи, яке оцінено у 700 грн; складання та подача до Полтавського апеляційного суду відзиву від 19.08.2024 за вих. № 19/08/24-1 на апеляційну скаргу адвоката Панченко О.О., яке оцінено у 4000 грн; представництво законних прав, свобод та інтересів клієнта в Полтавському апеляційному суді, яке оцінено у 3000 грн.

Виходячи з розумності розміру витрат на професійну правничу (правову) допомогу, слід звернути увагу на те, що:

складання адвокатом клопотання від 12.08.2024 за вих.№ 12/08/24-2 про ознайомлення з матеріалами справи; ознайомлення в приміщенні Полтавського апеляційного суду з матеріалами справи; складання та подача до Полтавського апеляційного суду відзиву від 19.08.2024 за вих. № 19/08/24-1 на апеляційну скаргу адвоката Панченко О.О. за своє суттю є складовою підготовки та подачі відзиву, що заявлені як окремі послуги, тому не можуть вважатися фактично понесеними як окремий вид робіт, виконаних адвокатом, отже вартість яка зазначена в акті за дану послугу у розмірі 5200 є завищеною та підлягає зменшенню до 2500 грн;

представництво законних прав, свобод та інтересів клієнта в Полтавському апеляційному суді, яке оцінено у 3000 грн, також є завищеним та підлягає зменшенню до 1500 грн.

Отже, заяву адвокат Будігая О.В., представника ОСОБА_3 , про стягнення зі ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу слід задовольнити частково та стягнути з останнього витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвокатки Панченко Олени Олександрівни, представника ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 17 червня 2024 року залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 22 жовтня 2025 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: Л.І.Пилипчук

В.М.Триголов