МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа № 210/4825/25
Провадження № 2/210/1491/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 листопада 2025 року м. Кривий Ріг

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу в складі:

головуючої судді: Вікторович Н.Ю.,

за участі:

секретаря судового засідання Біди А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження, в порядку ч.2ст.247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про встановлення факту невикористання житлових чеків для приватизації житла, -

ВСТАНОВИВ:

08 липня 2025 року позивач звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про встановлення факту невикористання житлових чеків для приватизації житла та просила суд встановити факт невикористання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , житлових чеків для приватизації житла за період з 21 лютого 1995 року по 01 вересня 1998 року за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що 25 червня 2003 року позивачу ОСОБА_1 , був виданий ордер на житлове приміщення №52 Виконавчого комітету Дзержинської ради народних депутатів, відповідно до якого, ОСОБА_1 з родиною з трьох осіб на право заняття жилого приміщення житловою площею 28,8 кв.м. яке складається з 2-х ізольованих кімнат за адресою: АДРЕСА_2 , ордер виданий на підставі рішення РИК№288 від 18.06.2003, позивач проживає у квартирі, сплачує комунальні платежі та зареєстрована за вказаною адресою. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивачки ОСОБА_2 . До отримання ордеру на переїзд в квартиру АДРЕСА_3 , позивач проживала та була зареєстрована у гуртожитку, а саме кімната АДРЕСА_4 (належала АО «Комекс»), але після отримання ордеру, постійно проживала та була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_3 . У 2024 році позивач звернулась до органу приватизації до Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради для оформлення права власності на квартиру. 06 вересня 2024 року, позивач отримали рішення №481 від 06 вересня 2024 року Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради «Про відмову у приватизації квартири АДРЕСА_3 » за підписом голови районної у місті ради Г.Шаповалов, згідно до якого позивачу повідомлено, що при розгляді наданих позивачем документів для приватизації житла, відсутні документи про реєстрацію місця проживання та невикористання житлових чеків ОСОБА_1 для приватизації житла за період з 21.02.1995 року по 01.09.1998 року.

Окрім вказаного рішення, позивач отримала витяг з протоколу № 9 від 06.09.2024, за участю посадових осіб Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, запрошених осіб, згідно до якого, стосовно квартири АДРЕСА_3 , зазначено, що на підставі п.п. 18, 20 Положення про порядок передачі квартир ( будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, визначено перелік документів, що подаються громадянином для приватизації жилого приміщення. Вказаним переліком передбачено надання до органу приватизації документів, що підтверджують невикористання заявником та членами його сімі житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, таким документом є довідки, видані органами приватизації за попередніми місцями проживання ( після 1992 року) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду ( крім території проведення антитерористичної операції на тимчасово окупованій території).

При розгляді наданих документів, а саме і заяві на оформлення квартири у приватну власність від 07.08.2024 року № , заявницею вказана адреса реєстрації з 1993 року по 1998 рік по АДРЕСА_5 без документального підтвердження. З метою уточнення даних відділом з питань обліку, розподілу та приватизації житлового фонду 09.08.2024 року було зроблено запит до Департаменту адміністративних послуг щодо підтвердження реєстрації місця проживання заявниці у к вказаний період, після отримання відповіді на запит, було встановлено, що заявниця невірно вказала дані, а саме про проживання за зазначеною адресою у вказаний період, в телефонному режимі заявниці - позивачу повідомили, що не вистачає даних щодо реєстрації місця проживання за період з 21 лютого 1995 року по 01.09.1998 року, а саме період проживання у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_6 , оскільки дані у виконкомі відсутні, в паспорті відмітка про реєстрацію проживання у гуртожитку у вказаний період також відсутня через заміну паспорту, тому зі вказаній підстав заявнику - позивачу було відмовлено у передачі у власність цієї квартири .

Таким чином, позивачу при звернення до Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради недоліком було зазначено саме відсутність інформації про невикористання ОСОБА_1 житлових чеків для приватизації житла за період з 21 лютого 1995 року по 01 вересня 1998 року за адресою її проживання на той час у гуртожитку. Позивач не приватизувала кімнату у гуртожитку, натомість була там зареєстрована, про що мала місце відмітка у паспорті, але після заміни паспорту, позивач мала реєстрацію вже в квартирі АДРЕСА_3 площа Домобудівників.

Відповідно до відповіді Архівного відділу Виконкому Криворізької міської ради від 27.12.2024 року № 12125 -011838, архівний відділ не володіє вказаною інформацією. Згідно до відповіді Департаменту розвитку Інфраструктури міста Виконкому Криворізької міської ради від 16 червня 2025 року на адвокатський запит, органом приватизації з 1993 рік по 2011 роки визначено управління житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради, департамент розвитку інфраструктури міста є правонаступником управління житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради, вказано, що через відсутність адреси в запиті, відповідь надати можливості не мають. На повторний адвокатський запит, в якому вказаний період та адресу, який необхідно встановити позивачу для приватизації, а саме АДРЕСА_6 ), отримана формальна відповідь, згідно до якої визначений період, з якого визначений порядок приватизації гуртожитків, натомість відповідь щодо інформації про використання або невикористання позивачем житлових чеків за період з 21 лютого 1995 року по 01.09.1998 року у гуртожитку не містить Також, представником позивача був здійснений запит до Виконавчого комітету Криворізької міської ради щодо підтвердження інформації, про період проживання позивача у гуртожитку, отримана відповідь від 20.01.2025 року № 12/20/377 згідно до якої, 18.12.2007 року в 2007 році, після реконструкції гуртожитку, будівля має статус житлового дев?ятиповерхового будинку, при цьому, будь - які відомості щодо переліку осіб, які мали право на проживання та користування жилими приміщенням у гуртожитку за цією адресою до його реконструкції та передачу у комунальну власність міста, відсутні. Відповідно до відповіді на адвокатський запит АТ « ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» від 12 червня 2025 року, інформацію про видачу вказаної довідки про використання житлових чеків, надати не мають можливості.

Таким чином, позивач позбавлена права отримати у власність квартиру, в якій вона проживає та зареєстрована на законних підставах за адресою АДРЕСА_2 через відсутність інформації про те, що позивач не використовувала житлові чекі за період 21.02.1995 року по 01.09.1998 року стосовно кімнати АДРЕСА_4 , тому позивач звертається до суду із вказаним позовом.

Ухвалою судді від 23 липня 2025 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, роз`яснено учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 15 вересня 2025 року судом було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 про витребування доказів та витребувано від Департаменту розвитку інфраструктури міста Виконавчого комітету Криворізької міської ради відомості про невикористання житлових чеків ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 21 лютого 1995 року по 01 вересня 1998 року, за адресою: АДРЕСА_6 .

Ухвалою суду від 09 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з`явилася, поза межами судового засідання 05 листопада 2025 року від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради в судове засідання не з`явився, однак, 21 жовтня 2025 року від керуючого справами виконкому районної у місті ради Петренко С. надійшов лист вих. №14/01.02-11-3860 від 13.10.2025 року в якому просив розглянути справу без участі представника відповідача та прийняти рішення згідно чинного законодавства з урахуванням зібраних по справі доказів.

Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 211 ЦПК України за наявними в ній доказами.

З досліджених судом письмових доказів встановлено наступне.

Рішенням виконавчого комітету Металургійної районної в місті ради від 06.09.2024 № 481 «Про відмову в приватизації квартири АДРЕСА_7 » відмовлено в передачі квартири АДРЕСА_3 в приватну власність ОСОБА_1 , 1975 року народження. Відповідно до тексту вказаного рішення, посилаючись на вимоги п.п. 18, 20 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 №396, при розгляді наданих ОСОБА_1 документів, виконавчим комітетом Металургійної районної у місті ради, встановлено відсутність документів про реєстрацію місця проживання та невикористання житлових чеків ОСОБА_1 для приватизації житла за період з 21.02.1995 по 01.09.1998 роки. (а.с. 19).

Відповідно до витягу з протоколу №9 засідання громадської комісії з житлових питань виконкому Металургійної районної у місті ради від 06.09.2024, з питання приватизації квартири АДРЕСА_3 , при розгляді наданих документів, а саме в заяві на оформлення квартири в приватну власність від 07.08.2004 № заявницею вказана адреса реєстрації з 1993 по АДРЕСА_8 , без документального підтвердження. З метою уточнення даних відділом з питань обліку, розподілу та приватизації житлового фонду, 09.08.2024 року було зроблено запит до Департаменту адміністративних послуг з проханням підтвердити реєстрацію заявниці у вказаний період. Після отримання відповіді на запит було встановлено, що заявниця не вірно повідомила дані, ОСОБА_1 була зареєстрована та проживала з 1992-21.02.1995 роки. В телефонному режимі заявниці повідомили, що дані не підтверджуються, та не вистачає даних щодо приватизації житла за період з 21.02.1995 по 01.09.1998. ОСОБА_1 на засіданні комісії пояснила, що у зазначений період разом з чоловіком проживала у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_9 , у відділі реєстрації відсутні дані щодо реєстрації осіб у зазначеному гуртожитку, в паспорті данні також відсутні у зв`язку з заміною паспорту. (а.с. 20-21)

На підставі ордеру на житлове приміщення №52 від 25.06.2003, виданого виконавчим комітетом Дзержинської ради народних депутатів м. Кривого Рогу, ОСОБА_1 , з сім`єю з трьох чоловік на право заняття житлового приміщення житловою площею 28,8 кв.м., яка складається з 2-х в квартирі ізольованій за адресою: АДРЕСА_2 . Ордер видано на підставі рішення РИК №288 від 18.06.2003. Склад сім`ї ОСОБА_2 чоловік, ОСОБА_4 - донька. (а.с. 15)

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , про що Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 03 липня 2015 року складено відповідний актовий запис №606, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 03 липня 2015 року. (а.с.16)

Відповідно до Довідки за підписом адміністратора Департаменту адміністративних послуг виконавчого комітету Криворізької міської ради І.Якименко, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 08.09.2003 р. по теперішній час. (а.с. 37)

Згідно з листом від 12.06.2025 року № 35/7-15/78764/2025 за підписом директора департаменту підтримки роздрібного бізнесу АТ «Ощадбанк» С.Кацалап, зазначено, що Філія-Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» жодним із нормативно-правових документів Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», Постановою №305, Положення №179 не передбачено надання громадянами організаціям, установам, довідки про здійснення операції за приватизаційними депозитними рахунками, що відкривались в установах АТ «Ощадбанк» на підставі приватизаційних платіжних доручень, виданих органами приватизації. (а.с. 24)

Згідно до відповіді Департаменту розвитку Інфраструктури міста Виконкому Криворізької міської ради №12/15/1971 від 16 червня 2025 року на адвокатський запит, органом приватизації з 1993 рік по 2011 роки визначено управління житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради, департамент розвитку інфраструктури міста є правонаступником управління житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради, вказано, що через відсутність адреси в запиті, відповідь надати можливості не мають. (а.с. 25)

Згідно до відповіді Департаменту розвитку Інфраструктури міста Виконкому Криворізької міської ради №17/08/2156 від 02 липня 2025 року на адвокатський запит від 23.06.2025 №33 щодо надання інформації стосовно участі/неучасті ОСОБА_1 , 1975 р.н. у приватизації житла за адресою: АДРЕСА_6 (в 1995 році у статусі гуртожитку) у період з 01.02.1995 року по 01.09.1998 рік, повідомлено, що органом приватизації в місті Кривому Розі з 1993 по 2011 роки визначено управління житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради. На теперішній час департамент розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради є правонаступником управління житлово-комунального господарства виконкому міської ради. (а.с. 29)

Відповідно до листа вих. 12/20/377 від 20.01.2025 виконавчого комітету Криворізької міської ради, відповідно до акту Державної приймальної комісії від 18.12.2007 року про прийняття в експлуатацією закінченого будівництва об`єкта, а саме: 9-ти поверхового 144-квартирного житлового будинку на АДРЕСА_9 після реконструкції гуртожитку, будівля за вище вказаною адресою має статус «житловий будинок». Зазначений будинок прийнято в комунальну власність міста відповідно до рішення Криворізької міської ради від 28.05.2008 №2564 «Про згоду на безоплатне прийняття від ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» до комунальної власності міста новозбудованого житлового будинку АДРЕСА_9 та об`єктів інфраструктури, що його обслуговують» та обліковано на балансі департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради. Інші відомості, у тому числі щодо переліку осіб, які мали право проживання та користування жилими приміщеннями в гуртожитку за вищевказаною адресою до проведення його реконструкції та передачі в комунальну власність міста у статусу «житловий будинок», відсутні. (а.с. 26)

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У пункті 21 рішення Європейського суду з прав людини від 30 червня 2006 року у справі «Федоренко проти України» зазначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

У статті 41 Конституції України вказано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Складовими права на житло є забезпечення умов з приводу можливості кожного громадянина мати житло і гарантовану непорушність права користування житлом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі Закон № 2482-XXII).

Відповідно до статті 1 Закону № 2482-ХХІІ приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Приватизація є договором між державою та громадянином про безоплатну або частково оплатну передачу йому у власність квартири у якій він постійно проживає.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що право на приватизацію житла мають лише особи, які фактично проживають у зазначеному приміщенні.

Як встановлено статтею 2 Закону № 2482-ХХІІ до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Статтею 346 ЦК України установлено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Відповідно до ст. 8 вказаного Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Згідно з ч.10 ст.8 Закону № 2482-ХХІІ органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

У п. 3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2010 від 10 червня 2010 року (справа про безоплатну приватизацію житла) зазначено, що «приватизація державного житлового фонду згідно з Законом відбувається шляхом використання всіма громадянами України приватизаційних житлових чеків. Громадянам надано право змінити цільове використання цих чеків, а тому вони можуть бути використані також для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонд. Зазначене положення Закону дає підстави для висновку, що приватизація державного житлового фонду не є обов`язком громадян України, а є їх правом, яке повинне реалізовуватися ними на власний розсуд, на умовах, у порядку та спосіб, встановлених законом. Системний аналіз положень Закону та ЖК України дає підстави для висновку, що право громадянина України на приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз у повному обсязі, якщо він повністю використав житловий чек та у його власність передано загальну площу житла, що не перевищує встановлену санітарну норму і відповідно, номінальну вартість житлового чека, незалежно від того, відповідає ця площа одній квартирі (будинку) чи кільком. Таким чином тільки повне використання житлових чеків є фактом реалізації один раз права на безоплатну приватизацію житла, передбаченого п. 5 ст. 5 Закону».

Отже, право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутися до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством.

Відповідно до положень Постанова № 305, з метою використання житлових чеків за їх призначенням в установах Ощадбанку України відкриваються приватизаційні депозитні рахунки, на які зараховується повна номінальна вартість житлових чеків громадян. Облік операцій за депозитними рахунками в установах банку здійснюється за позабалансовими рахунками відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 11.09.2017 № 89 (зі змінами).

Отже, єдиним розпорядником інформації про залишки житлового чеку на відповідному позабалансовому рахунку є Ощадбанк, який надає інформацію про наявність/відсутність особи у списках на приватизацію, а тому довідка Ощадбанку сама по собі є достатнім документом на підтвердження невикористання права на приватизацію державного житлового фонду.

Реєстрація проживання або перебування фізичних осіб на території України регулюється ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та постановою КМУ від 7 лютого 2022 р. № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», якою затверджено порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування) (далі по тексту Порядок).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом

Таким чином, для приватизації квартири необхідне дотримання двох умов: постійне проживання у приміщенні, яке підлягає приватизації, та особисте звернення до органів приватизації.

Відповідно до статті 61 ЖК Української РСР (в редакції, чинній на час вселення позивачів до спірного житла) користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Згідно з пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. Чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі «Баклі проти Сполученого Королівства»).

Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції.

Аналіз вищевикладених норм права свідчить про те, що встановлене законом право громадянина на житло, у тому числі і на приватизацію житла гарантується державою і підлягає захисту у разі його порушення.

Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 12 травня 2021 року у справі № 750/2176/17.

Згідно із частиною 11 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках, вирішуються судом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Під час розгляду справи факт законності вселення та проживання позивача у спірному приміщенні квартири відповідачем не оспорювався.

Встановлення факту, про те, що позивач не використовувала житлові чеки для приватизації квартири, необхідно для реалізації її права, передбаченого ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 , 1975 року народження, проживає у спірній квартирі, яку має намір приватизувати, з 2003 року.

При зверненні позивачів з заявою про приватизацію житлового приміщення у будинку, Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради зазначив недоліком, відсутність документу, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду за період з 21.02.1995 року по 01.09.1998 рік.

Разом з тим, суд вважає таку вимогу органу приватизації про надання позивачем відомостей про те, що раніше вони не використали своє право на приватизацію, безпідставною, оскільки встановлення цієї обставини має відноситись до виключної компетенції держави, яка, виконуючи функції з владного регулювання усіх без винятку суспільних правовідносин, зобов`язана мати власний, самодостатній і незалежний механізм з отримання такої інформації, не покладаючи цей тягар на громадян.

Відповідно до вимог ст. 345 ЦK України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому Законом.

Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

До об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках(житлові кімнати, житлові блоки(секції),кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів(далі-квартири (будинки),які використовуються громадянами на умовах найму, це передбачено частиною 1 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до статті 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Частиною 3 статті 9 ЖК України передбачено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Статтею 58 ЖК України унормовано, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Частиною 10 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Частина 11 цієї статті передбачає, що спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджене Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України16.12.2009№ 396 (далі - Положення), визначає порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян.

Відповідно пункту 17 Положення громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно із п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Позивач вселений до квартири на законних підставах, законність його проживання ніхто не оспорює, крім того, відсутні перешкоди, передбачені Законом щодо приватизації, але відсутність довідки позбавляє позивача реалізувати своє право на приватизацію квартири.

Оскільки достовірність наведених фактів ніким та нічим не спростовано при розгляді справи, надані заявниками документи є відповідним та належним доказом, який дійсно підтверджує факт того, що заявники не використали належні їм житлові чеки для приватизації державного житлового фонду.

Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Враховуючи способи захисту цивільних прав, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а саме про встановлення факту невикористання ними житлових чеків для приватизації житла.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 43, 76-82, 211, 263-265, 315 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про встановлення факту невикористання житлових чеків для приватизації житла задовольнити.

Встановити факт невикористання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , житлових чеків для приватизації житла за період з 21 лютого 1995 року по 01 вересня 1998 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н. Ю. Вікторович