Провадження № 2/761/8263/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Фоміній О.Д.,

за участі:

представника відповідача: Джумурат В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

20 червня 2025 року до суду надійшла зазначена позовна заява в якій позивачі просять стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 45 837,33 грн. матеріальної шкоди, спричиненої залиттям квартири АДРЕСА_1 та 30 000,00 грн. моральної шкоди, 5 500,00 грн. - вартість проведення звіту №28/25 про оцінку збитків від 25.04.2025 року; стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 - 22 918,67 грн. матеріальної шкоди, спричиненої залиттям квартири та моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 07.07.2011 року, 21.10.2013 року та 17.06.2024 року відбулось залиття квартири, яка належить на праві власності позивачам у зв`язку з незадовільним станом м`якого покриття покрівлі в результаті довготривалої експлуатації та складними погодними умовами, що супроводжувалось рясними зливами та потужними поривами вітру. Після обстеження квартири було складено відповідний акт.

Згідно звіту про оцінку розміру збитків, завданого залиттям квартири складеного ФОП ОСОБА_3 , майнова шкода, спричинена залиттям становить 68 756,00 грн. Крім того, позивачі сплатили 5 500,00 грн. за складання Звіту.

Як зазначають позивачі, будинок АДРЕСА_2 перебуває на балансі відповідача, який зобов`язаний був здійснювати контроль за технічним станом покрівлі, а тому саме відповідач має нести відповідальність за спричинені збитки позивачам.

Так як відповідач не сплачує суму спричиненої шкоди, для захисту порушеного права позивачі звернулися до суду з цим позовом.

30.07.2025 року до суду надійшов відзив уповноваженого представника відповідача на заявлені вимоги в якому він просить відмовити в задоволенні заявлених вимог. Як зазначено у відзиві, розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 09.02.2011 р. № 80 «Про закріплення майна за Комунальним підприємством «Керуюча дирекція», Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» забезпечує обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва, у тому числі закріплених за ним НА ПРАВІ ГОСПОДАРСЬКОГО ВІДАННЯ, що відмінне від балансового утримання, житлових будинків, у тому числі житлового будинку АДРЕСА_2 ..

Виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у багатоповерховому житловому будинку АДРЕСА_2 у 2023 році було Товариство з обмеженою відповідальністю "Імпульс-Газ" на підставі та у межах договору № 4 від 31.01.2023 року.

Згідно з вимогами чинного законодавства Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», як суб`єкт цивільних правовідносин, має право: визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна; укладати договори на надання житлово-комунальних послуг виконавцями; приймати рішення щодо використання коштів на виконання капітального та поточного ремонтів тощо.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189- VIII (далі - Закон 2189), чинним на момент затоплення приміщення позивача, правовий інститут «балансового утримання» багатоквартирних будинків, балансоутримувача, як суб`єкта житлово-комунальних відносин тощо, з 10 червня 2018 року ліквідовано. Зазначене підтверджується постановою Верховного Суду у справі № 910/21848/21.

Отже, позивачі помилково вважають КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» балансоутримувачем будинку АДРЕСА_2 . Оскільки Законом 2189 на момент виникнення спірних правовідносин ліквідовано правовий інститут «балансового утримання» багатоквартирних будинків, а відтак, Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» в установленому порядку та спосіб організовується надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житловим будинкам Шевченківського району м. Києва, шляхом їх замовлення у відповідності до Закону України «Про публічні закупівлі».

Після проведення електронних, конкурсних торгів 02.01.2024 року згідно ДК 016:2010 код 81.10.1 Код за ДК 021:20-8 Послуги допоміжні комбіновані щодо різних об`єктів, між Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» укладено договір № 4 від 02.01.2024 року з переможцем торгів - ТОВ "Імпульс-Газ" щодо «комплексного прибирання і обслуговування місць загального користування, сходових клітин, прибудинкових територій, дитячих та спортивних майданчиків, які розташовані на прибудинкових територіях, комплексне технічне обслуговування внутрішньобудинкових інженерних та комунікаційних мереж (централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, централізованого холодного водопостачання та водовідведення, електропостачання»), багатоквартирних будинків включених до складу неадміністративного мікрорайону «Сирець» Шевченківського району міста Києва, з метою забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів і правил. На підставі п.4.2.2 вказаного вище договору та п.6.Технічного завдання (Додаток № 2) ТОВ "Імпульс-Газ" здійснює надання послуг відповідно до технічного завдання.

Пунктом 4.2.3. договору № 4 від 02.01.2024 року визначено обов`язок - задля упередження виникнення аварійних ситуацій, з дотриманням нормативних термінів, проводити технічне обслуговування внутрішньо будинкових інженерних та комунікаційних мереж (централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води), організувати та забезпечити проведення аварійно-відновлювальних робіт щодо аварійних ситуацій. П. 4.2.4. Договору покладає обов`язок на виконавця послуг відшкодувати збитки, завдані майну, житловому приміщенню, та шкоду, заподіяну життю чи здоров`ю мешканців будинків, у випадку надання неякісних послуг, в розмірі й порядку згідно з чинним законодавством України.

Натомість, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», не є балансоутримувачем багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , з 2019 року не надає послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, а замовляло їх надання у 2023, 2024, 2025 році через систему відкритих електронних торгів відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі» з наступним оформленням договірних відносин з їх переможцем - ТОВ "Імпульс-Газ" .

Тому відповідальність за несвоєчасне та неналежне надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій споживачам багатоквартирного будинку, співвласником якого є позивач, у 2024 році несе ТОВ "Імпульс-Газ" у межах дії договору № 4 від 02.01.2024 року та чинного законодавства.

За матеріалами позовної заяви залиття квартири АДРЕСА_1 відбулось 17.06.2024 року, в період коли даний будинок обслуговувало ТОВ "Імпульс-Газ", яке у разі доведення факту неналежного надання житлово-комунальних послуг, у межах дії договору № 4 від 02.01.2024 року та чинного законодавства, повинно відповідати за завдання шкоди власникам приміщень у вказаному будинку. Таким чином, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Ш евченківського району м. Києва» є неналежним відповідачем у даній справі.

Крім того представник зазначає, що з Акту обстеження від 17.06.2024р. квартири АДРЕСА_1 вбачається, що акт складено комісією у складі представників виконавця послуг (обслуговуючої організації): головного інженера ОСОБА_6, майстра технічної дільниці ОСОБА_4 , покрівельника ОСОБА_5 . При цьому, в Акті обстеження міститься опис пошкоджень приміщення внаслідок залиття, однак відсутній висновок щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Крім того, в акті не вказані ознаки, які дали б можливість констатувати, що залиття відбулось саме внаслідок незадовільного стану покриття покрівлі в результаті довготривалої експлуатації та складними погодними умовами, що супроводжувались рясними зливами та потужними поривами вітру Вищевикладене вказує на те, що акт від 17.06.2024р. не є належним доказом, який підтверджує завдання шкоди позивачам саме відповідачем. Інших доказів, які б могли підтвердити причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та завданою позивачам шкодою, внаслідок залиття квартири позивачі не надали, проте наполягають на вині відповідача.

Відповідач зауважує, що факт залиття квартири АДРЕСА_1 , саме з вини відповідача не підтверджується жодним доказом, а ґрунтується виключно на припущенні позивачів, яке не може бути прийнято до уваги, оскільки обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Варто зауважити, що стороною позивачів не було подано із заявами по суті висновки будівельно-технічної експертизи, якою було б встановлено причину залиття, без висновків якої неможливо встановити причину залиття та винну особу.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явились. Представник позивачів звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності та просив задовольнити заявлені вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві.

За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України продовжив розгляд справи за відсутності представника позивачів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтям 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього кодексу, тобто тягар доказування покладається на сторін цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши представника відповідача, врахувавши процесуальні заяви сторін, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільно-правова деліктна відповідальність - це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду. Аналіз положень статті 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Делікатна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.

Згідно роз`яснень Пленуму Верхового Суду, які містяться в п.2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справа за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Тобто, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Отже, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги (правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 727/2372/18-ц).

Як встановлено в судовому засіданні, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 (1/3 частина) та ОСОБА_1 (2/3 частини) на підставі Свідоцтва про право власності від 16.10.2006 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.10.2019 року.

Частина 4 статті 319 ЦК України визначає, що власність зобов`язує.

Згідно ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року N 76, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року за N 927/11207 передбачено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Як вбачається, в акті повинно бути зазначено причину залиття квартири.

28.06.2023 року членами комісії ТОВ «Імпульс-Газ» було складено акт в якому зазначено, що залиття квартири АДРЕСА_1 відбулось внаслідок розгерметизації внутрішньобудинкової зливневої системи водовідведення атмосферних опадів з покрівлі в зв`язку з довготривалою експлуатацією.

Згідно з актом, внаслідок залиття квартири пошкоджено: коридор площею 7,8 кв.м. сліди старого залиття: стіна (шпалери) до 3,0 кв.м.

Аналогічний акт було складено 17.06.2024 року згідно з яким встановлено, що внаслідок незадовільного стану м`якого покриття покрівлі в результаті довготривалої експлуатації та складними погодними умовами, що супроводжувались рясними зливами та потужними поривами вітру пошкоджено:

-коридор площею 7,1 кв.м. залиття: стеля (полістирольні плити, водоемульсійне фарбування) до 1,8 кв.м.; стіни (шпалери) до 4,0 кв.м., підлога (лінолеум) до 2,5 кв.м.;

-кухня площею 7,8 кв.м. залиття: стеля (полістирольні плити) до 1,5 кв.м., стіни (шпалери) до 3 кв.м., підлога (лінолеум) до 3,0 кв.м.

Акти підписані членами комісії.

Згідно із Звітом складеним 25.04.2025 року ФОП ОСОБА_3 , розмір матеріальних збитків, завданих залиттям квартири АДРЕСА_1 , яке сталося 10.06.2024 року станом на момент складання звіту 68 756,00 грн.

За складання Звіту сплачено 7 000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 25.04.2025 року. Платник в квитанції не вказаний.

При зверненні до суду з позовом до відповідача, позивачі зазначали що будинок АДРЕСА_2 перебуває на балансі відповідача, тому на нього покладено обов`язок по утриманню будинку в належному технічному стані.

Розпорядженням Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації №80 від 09.02.2011 року «Про закріплення майна за Комунальним підприємством «Керуюча дирекція», закріплено за Комунальним підприємством «Керуюча дирекція» на праві господарського відання, в тому числі і будинок АДРЕСА_2 .

Стаття 136 Господарського кодексу України (чинного станом на момент залиття - 10.06.2024 року) визначала, що право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства.

Верховний Суд у справі № 910/21848/21, постанова від 14.07.2023 року зазначив наступне: «Дійсно, як правильно зазначає скаржник, Закон "Про житлово-комунальні послуги" (№1875-IV від 24.06.2004) втратив чинність 01.05.2019 на підставі нового Закону "Про житлово-комунальні послуги" (№2189-VIII від 09.11.2017). Закон "Про житлово-комунальні послуги" (№1875-IV від 24.06.2004) визначав суб`єктами у сфері житлово-комунальних послуг органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власників, виробників, виконавців та споживачів житлово-комунальних послуг (ч.2 ст.3) та закріплював права та обов`язки балансоутримувача (ст.24). Натомість Закон "Про житлово-комунальні послуги" (№2189-VIII від 09.11.2017) ліквідував інститут "балансового утримання" багатоквартирного будинку та визначив учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг: 1) споживачів; 2) управителя; 3) виконавців комунальних послуг. Новий Закон "Про житлово-комунальні послуги" (№2189-VIII від 09.11.2017) (відповідно до його ст.2) не регулює відносини, що виникають між співвласниками, а також між співвласниками та об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку при забезпеченні потреб співвласників шляхом самозабезпечення відповідно до ст.22 Закону "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (забезпечення об`єднанням утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку).»

02.01.2024 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва» уклали з ТОВ «Імпульс-Газ» Договір №4 про надання послуг з комплексного обслуговування будинків, споруд, об`єктів благоустрою і прибудинкових територій у житлових будинках комунальної власності неадміністративного мікрорайону «Дегтярівська» Шевченківського району м.Києва.

Згідно з додатком №1 до Договору, ТОВ «Імпульс-Газ» було передано на обслуговування також і будинок АДРЕСА_2 .

Таким чином, після проведення електронних, конкурсних торгів згідно ДК 016:2010 код 81.10.1 КОД за ДК 021:20-8 Послуги допоміжні комбіновані щодо різних об`єктів, ТОВ «Імпульс-газ» взяло на себе зобов`язання щодо «комплексного прибирання і обслуговування місць загального користування, сходових клітин, прибудинкових територій, дитячих та спортивних майданчиків, які розташовані на прибудинкових територіях, комплексне технічне обслуговування внутрішньо будинкових інженерних та комунікаційних мереж (централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, централізованого холодного водопостачання та водовідведення, електропостачання»), багатоквартирних будинків включених до складу неадміністративного мікрокрайону «Дегтярівська» Шевченківського району м. Києва, з метою забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів і правил.

Згідно з п.1.2 Договору, метою договору визначено - забезпечення обслуговування житлового фонду, його інженерно-технічного обладнання, дотримання задовільного санітарного стану будинків та прибудинкових територій, для задоволення господарсько-побутових потреб співвласників багатоквартирних будинків шляхом комплексного обслуговування.

На підставі п.4.2.2 цього договору та п.6 Технічного завдання (Додаток № 2) ТОВ «Імпульс-Газ» здійснює надання послуг відповідно до технічного завдання.

Пункт 4.2.4 Договору покладає обов`язок на виконання послуг відшкодувати збитки, завдані майну, житловому приміщенню, та шкоду, заподіяну життю чи здоров`ю мешканців будинків, у випадку надання неякісних послуг, в розмірі і порядку згідно з чинним законодавством України.

Таким чином КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» не є балансоутримувачем багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , не надає послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, а замовляло їх надання у 2024 році через систему відкритих електронних торгів відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі» з наступним оформленням договірних відносин з їх переможцем - ТОВ «Імпульс-Газ».

За таких обставин враховуючи що відповідач визначив порядок утримання, експлуатації та ремонту будинку АДРЕСА_2 та уклав договір про надання житлово-комунальних послуг з ТОВ «Імпульс-Газ», суд вважає, що КП «Керуюча компанія» не є належним відповідачем у даній справі, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.1, абз.2 ч.3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Так як суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні вимог про відшкодування матеріальної шкоди, не підлягають задоволенню похідні вимоги про відшкодування моральної шкоди.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4, 77-83, 89, 95, 259, 263, 265 ЦПК України, суд-

вирішив:

В позові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» про відшкодування шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г.Притула