Справа № 478/1048/25 Провадження № 2-о/478/38/2025
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

30 жовтня 2025 року смт. Казанка

Казанківський районний суд Миколаївської області, у складі:

головуючого судді Томашевського О.О.,

з участю:

секретаря судових засідань Луговської А.І.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 в с-щі Казанка в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Саратський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про про встановлення факту смерті своєї сестри, яка померла в малолітньому віці ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заяву обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в родині батьків заявника народилася дівчинка, яку назвали Лідочка. ІНФОРМАЦІЯ_1 дівчинка померла та була похована на міському цвинтарі міста Татарбунари. Смерть дитини не була зареєстрована.

Мати заявника - ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи та потребує постійної сторонньої допомоги, яку надає заявник. Між тим, оскільки смерть сестри заявника не була зареєстрована, заявник отримав повістку про виклик для уточнення анкетних даних до 4 відділу ТЦК та СП та у зв`язку із відсутністю реєстрації смерті своєї сестри яка вважається живою, не має можливості отримати відстрочку як особа, яка надає необхідну допомогу матері.

Заявник зазначає, що оскільки Новобузький відділ Державної реєстрації актів цивільного стану в Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відмовив у реєстрації смерті доньки ОСОБА_4 , то він вимушений звернутися до суду та просити суд: встановити юридичний факт, що має юридичне значення, а саме, смерть своєї старшої сестри ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в малолітньому віці в місті Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області через неможливість реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту її смерті.

Ухвалою суду від 10.09.2025 року відкрито провадження у справі окремого провадження та призначено справу до розгляду та витребувано у заявника докази відмови органу РАЦС у реєстрації факту смерті ОСОБА_4 , а також докази, що підтверджують факт смерті ОСОБА_4 та відсутності факту реєстрації смерті, зокрема: архівні довідки РАЦС; лікарні, міської ради за місцем смерті ОСОБА_4 ; записи книги захоронень; довідку/ про причини смерті медичної установи; та інші відомості, що свідчать про заявлений факт смерті.

В судовому засіданні заявник та його представник підтримали подану заяву, яку просили задовольнити та встановити факт смерті ОСОБА_4 ,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як пояснив суду заявник, то про народження своєї сестри він обізнаний не був. Між тим, його матір є інвалідом ІІ групи, яка потребує сторонньої допомоги, яку отримує від заявника. Про факт реєстрації народження своєї сестри - ОСОБА_4 він дізнався від представників ТЦК та СП у зв`язку із чим втратив право на відстрочку від мобілізації.

З пояснень представника заявника вбачається, що реєстрація факту смерті в органах РАЦС є неможливою, що підтверджується письмовою відмовою відповідного органу реєстрації.

З огляду на наведене, з метою встановлення факту смерті своєї сестри та отримання права на відстрочку від мобілізації він звернувся до суду.

Представник заінтересованої особи - Саратського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви справу просив розглянути без участі представника відділу.

Заслухавши пояснення заявника та його представника, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд доходить наступного висновку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , який є батьком заявника суду пояснив, що у 1973 році він із дружиною ОСОБА_3 проживали в с-щі Казанка Миколаївської області. Проживали в неналежних умовах, але коли дружина завагітніла то було прийнято рішення, щодо її тимчасового переїзду до родичів в м. Татарбунари Одеської області. Там дружина народила дитину - дівчинку ОСОБА_6 , яка невдовзі захворіла та померла. Дівчинка була похоронена на місцевому кладовищі в м. Татарбунари Одеської області, але про факт її смерті реєстрація не проводилась через необізнаність про необхідність такої процедури.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , яка є матір`ю заявника пояснила суду, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Татарбунари Одеської області вона народила доньку, яка захворіла на запалення легень та перебуваючи у місцевій лікарні померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Про смерть дитини свідок отримала довідку, яка на теперішній час втрачена. Смерть дитини не була зареєстрована. Дитину поховали на місцевому кладовищі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , яка є рідною тіткою заявника, суду пояснила, що у грудні 1973 року до її матері приїхала невістка - ОСОБА_3 , яка в січні 1974 року народила доньку. У лютому 1974 року дівчинка померла та була похоронена ні місцевому кладовищі. При замовленні надгробного пам`ятнику була допущена помилка щодо дати народження дитини на яку не звернули увагу.

З матеріалів справи судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого 09.08.1975 року Казанківським відділом ЗАГС, про що було зроблено запис за № 96.

З дослідженої копії вказаного свідоцтва про народження заявника вбачається, що його батьками є: мати - ОСОБА_3 та батько - ОСОБА_5 .

Згідно наданої копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , виданого Татарбунарським районним відділом ЗАГС 31 січня 1974 року вбачається, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася громадянка ОСОБА_4 , про що було внесено запис за № 18.

Відповідно до листа КНП Татарбунарська багатопрофільна лікарня Татарбунарської міської ради Одеської області від 10.09.2025 року № 962 вбачається, що історія вагітності та пологів зберігається 25 років, у зв`язку із чим будь-яка медична документація про факт народження та смерть дитини відсутня. Де померла дитина та причину смерті встановити неможливо.

З огляду на надану заявником копію листа Виконавчого комітету Татарбунарської міської ради від 23.09.2025 року № 03/20/7539 встановлено, що записи Книги захоронень на місцевому кладовищі в м. Татарбунари за період до 2001 року не збереглися. Натомість, на місцевому кладовищі в м. Татарбунари по вул. Князева, 39В наявний надгробний пам`ятник « ОСОБА_8 20.05.1896 - 06.02.1969, Петр умер 1919 ОСОБА_9 02.02.1974 - 28.02.1974» на місці їх поховання.

З дослідженої копії листа Новобузького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.09.2025 року № 23.3-82/1189 встановлено, що Саратським відділом ДРАГС у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) проведено перевірку наявності актового запису про смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 по першим примірникам актових записів про смерть, по наявним у відділі архівним фондам за період з 01.01.1974 року по 31.12.1974 року та по поновленим актовим записам про смерть за період з 01.01.1975 року по теперішній час, за результатами чого актового запису відносно вказаної особи по відділу не виявлено. На підставі наведеного, вказаним листом відмовлено у видачі повторного свідоцтва про смерть ОСОБА_4 .

З огляду на лист Білгород-Дністровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 22.10.2025 року № 1319/24-4-119 відсутні підстави для внесення інформації до актового запису цивільного стану щодо смерті ОСОБА_4 та видачу свідоцтва про смерть за наданими заявником документами.

Також заявником надано суду фотокартку із зображенням надгробного пам`ятнику з написом: « ОСОБА_9 02.02.1974 - 28.02.1974».

Встановивши наведені обставини, суд керується наступним.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20).

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 13 ЦПК України).

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина сьома статті 81 ЦПК України).

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (частина друга статті 83 ЦПК України).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду (частина третя статті 294 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Як вбачається з наведених вище норм процесуального законодавства, пунктом восьмим частини першої статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт (частини перша - друга статті 318 ЦПК України).

Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

Відповідно до пунктів 13, 18 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають відповідні органи, а є лише підставою для їх одержання.

Отже, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної реєстрації факту смерті.

За результатами судового розгляду та досліджених судом документів, суд не вбачає наявність тієї сукупності доказів, які можуть підтвердити факти, які просить визнати в судовому порядку заявник. Зокрема, судом не встановлено обставин, що свідчать про смерть ОСОБА_4 , про вірогідний час та дату її настання, події та обставини, які мали місце після народження ОСОБА_4 .

За відсутності будь-яких належних та допустимих доказів, що об`єктивно вказують на смерть ОСОБА_4 як подію, що сталася у певний час та за певних обставин, суд не може враховувати покази свідків як єдине джерело доказів, в тому числі з урахуванням кровного споріднення свідків та заявника у справі та їх зацікавленості у результаті розгляду справи.

Суд також критично оцінює фотокартку із зображенням надгробного пам`ятнику з написом: « ОСОБА_9 02.02.1974 - 28.02.1974» та не вважає її належним доказом смерті дитини.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що заявником не надано суду належних та допустимих доказів щодо факту смерті своєї сестри ОСОБА_4 , у зв`язку із чим у задоволенні заяви про встановлення такого факту слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 293, 315 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Саратський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення суду складено - 30.10.2025 року.

Суддя О.О. Томашевський