28 жовтня 2025 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючого судді Лугового О.М.
з участю секретаря Градомської Д.Р.,
встановив:
24 червня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що 08 травня 2025 року він надав у позику ОСОБА_2 75 000 грн., які остання зобов`язалася повернути до 12 травня 2025 року. Факт передачі відповідачу у позику вказаної суми грошових коштів підтверджується власноручно складеною борговою розпискою ОСОБА_2 .. Взяті на себе зобов`язання за вказаним договором ОСОБА_2 не виконала, борг не повернула. За таких обставин, просить стягнути з відповідача на її користь 75 000 грн. загальну суму заборгованості за договором позики, а також 3 % річних суми боргу у розмірі 246 грн. 58 коп..
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 25 червня 2025 року дану справу передано на розгляд за підсудністю до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 липня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не подавав, а тому суд вирішив розгляд справи проводити за його відсутності.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, однак в матеріалах справи міститься заява згідно якої останній просить розгляд даної справи здійснити без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує повністю.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не подавав, а тому суд вирішив розгляд справи проводити за його відсутності.
Відповідно до частини п`ятої, пункту 2 частини сьомої, пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України).
Ураховуючи наведене та те, що ухвала суду та копія позовної заяви з додатками разом із судовою повісткою про день, час та місце розгляду справи судом, яке призначене на, 19 серпня 2025 року, 29 вересня 2025 року та 28 жовтня 2025 року надіслано за зареєстрованим місцем проживання відповідача, було повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України свідчить про вручення повістки в день проставлення у поштового повідомленнях такої відмітки.
Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2025 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 08 травня 2025 року ОСОБА_2 видала ОСОБА_1 боргову розписку, згідно якої вона підтвердила факт отримання від ОСОБА_1 у позику 75 000 грн. та зобов`язалася повернути вказану суму до 12 травня 2025 року. У вказаній розписці сторонами не було визначено розмір відсотків за користування позикою.
Факт отримання відповідачем у борг вказаної суми грошових коштів підтверджено представленою позивачем оригіналом боргової розписки від 08.05.2025 року.
Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до приписів ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За змістом ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно положень ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
Судом встановлено, що доказів того, що відповідач ОСОБА_2 повернула ОСОБА_1 вказаний борг матеріали справи не містять, а наявність у позивача оригіналу вказаної боргової розписки свідчить про невиконання ОСОБА_2 свого обов`язку щодо повернення суми боргу у повному обсязі.
За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь суми неповернутої позики згідно боргової розписки від 08.05.2025 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо вимог про стягнення з відповідача 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання суд зазначає наступне.
Так, відповідно до приписів ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Разом з цим суд зазначає, що з 17.03.2022 року набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким в редакції станом на 09.04.2025 року (на момент виникнення правовідносин) передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Вимоги позивача про стягнення з відповідача згідно приписів ст.625 ЦК України 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання заявлені за період з 12.05.2025 року по 20.06.2025 рік тобто за період дії в країні воєнного стану. Отже в силу приписів п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних задоволенню не піддягають.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики від 08.05.2025 року у загальній сумі 75 000 грн.
В решті у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Судовий збір слід розподілити за правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп., що підтверджується копією платіжної інструкції від 17.06.2025 року, які просить стягнути із відповідача.
Позов заявлено з ціною 75 246 грн. 58 коп., а підлягає стягненню в сумі 75 000 грн., що складає 99,67 % (75 000 грн. х 100 : 75 246 грн. 58 коп.).
Тому, з ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути 1 207 грн. 20 коп. судового збору (1 211 грн. 20 коп. х 99,67 %).
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 08.05.2025 року у розмірі 75 000 грн.
В решті у задоволенні позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 207 грн. 20 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Сарненським РВ УМВС України в Рівненській області від 05.10.2006 року, РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт № НОМЕР_4 .
Суддя: