Справа № 192/391/25
Провадження № 2/192/542/25
РІШЕННЯ

Іменем України

30 жовтня 2025 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Стрельникова О. О.

за участю: секретаря судового засідання Бондаренко В. А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Благодєтєлєвої Є. Я.,

представника відповідачки адвоката Булкіної О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Солоне, Дніпровського (колишнього Солонянського) району, Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про зменшення розміру аліментів, призначених судовим наказом Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2025 року по справі №192/55/25, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи від дня набрання законної сили рішення суду і до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якого є ОСОБА_2 .

Після припинення сімейно-шлюбних відносин з відповідачкою, позивач добровільно допомагав та матеріально утримувати їх сина, який залишився проживати з позивачкою, а 20 грудня 2022 року він та відповідачка уклали нотаріально посвідчений договір про визначення місця проживання дитини та умов її утримання, відповідно до якого дитина проживає з матір`ю, а батько зобов`язаний щомісячно сплачувати матері кошти на утримання дитини в розмірі 4000 грн. 00 коп., строк дії якого закінчився 20 грудня 2024 року. Однак у січні 2025 року він продовжив надавати кошти на утримання сина в розмірі 4000 грн. 00 коп.

Судовим наказом Солонянського суду Дніпропетровської області по справі №192/55/25 від 23 січня 2025 року з нього було стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання їх спільного сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 січня 2025 року до досягнення дитиною повноліття.

08 липня 2023 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_4 , яка після реєстрації шлюбу прийняла його прізвище, а ІНФОРМАЦІЯ_2 у шлюбі народилася дитина ОСОБА_5 , у зв`язку з чим ОСОБА_6 з 01 квітня 2024 року по 10 січня 2027 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років.

Позивач має постійне місце роботи, однак у нього погіршився матеріальний стан, в його сімейному стані відбулися зміни, оскільки в нього народилася ще одна дитина, тому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2025 року, з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили зменшити розмір стягуваних аліментів. Позивач повідомив, що у нього змінився матеріальний стан, окрім іншої сім`ї та народження молодшої дитини він має матір, яка потребує допомоги, він приймає участь у вихованні дитини, оскільки упродовж минулого року він додатково надавав канцелярське приладдя, одяг, також придбав для дитини ноутбук, смарт-годинник та мобільний телефон. На даний час його щомісячний дохід складає 50000 грн. 00 коп.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні позов не визнали, підтримали відзив на позовну заяву, згідно якого просили відмовити в задоволенні позову, оскільки будь-яких доказів на підтвердження погіршення матеріального стану відповідачем не надано, обставина народження другої дитини не є підставою для зменшення зобов`язань по утриманню сина ОСОБА_3 , який проживає разом з матір`ю, навчається у школі, відвідує різноманітні гуртки, також дитина часто хворіє у зв`язку з чим потребує лікування, оскільки відповідач офіційно працевлаштований та має постійний стабільний дохід, доводи позивача про те, що погіршився його матеріальний стан нічим не підтверджуються та відсутні підстави для зменшення розміру аліментів (Т. 1 а. с. 63-67).

20 березня 2025 року позивачем надано відповідь на відзив, відповідно до якого проти доводів відповідачки, які викладені у відзиві на позов заперечував в повному обсязі, позовну заяву підтримав в повному обсязі (Т. 1 а. с. 105-111).

25 березня 2025 року відповідачкою надано заперечення на відповідь на відзив згідно яких просила відмовити у задоволенні позову (Т. 1 а. с. 179-188, 191-196, 224-227).

Суд сторони, свідка, з`ясувавши обставини по справі, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до судового наказу судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області №192/55/25 від 23 січня 2025 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 09 січня 2015 року до досягнення дитиною повноліття (Т. 1 а. с. 14, 39).

Також в судовому засіданні сторони визнали та не оспорювали обставини, щодо батьківства сторін щодо ОСОБА_3 та щодо визначення його місця проживання з відповідачкою.

Згідно договору про визначення місця проживання дитини, умов її утримання від 20 грудня 2022 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 домовилися, що батько зобов`язаний щомісячно сплачувати матері кошти на утримання дитини сина ОСОБА_3 в сумі 4000 грн., до 8 числа місяця за який здійснюється оплата, шляхом перерахування на поточний (картковий рахунок). Вказаний договір припинив свою дії 20 грудня 2024 року, строк дії зазначеного договору сторонами не продовжувався у зв`язку з чим втратив свою дію (Т. 1 а. с. 11, 12, 46, 47).

Згідно платіжних інструкцій, позивачем на виконання умов зазначеного договору здійснювалося поповнення карткового рахунку відповідачки зі сплати аліментів на дитину ОСОБА_3 в період дії вказаного договору, а згідно платіжної інструкції від 10 січня 2025 року сплачено аліменти за січень 2025 року (Т. 1 а. с. 13, 12-136).

Відповідно до квитанцій від 30 липня 2024 року, 27 листопада 2024 року та 17 січня 2025 року, позивачем здійснювались додаткові витрати на спільну дитину сторін, у вигляді придбання канцелярського приладдя, ноутбуку та смарт-годинника (Т. 1 а. с. 137-139).

Відповідачкою зазначені витрати позивача в судовому засіданні не оспорювались.

Як вбачається з свідоцтва про шлюбу серії НОМЕР_1 від 08 липня 2023 року, ОСОБА_1 08 липня 2023 року уклав шлюб з ОСОБА_4 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_7 (Т. 1 а. с. 15, 41).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 16 січня 2024 року ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (Т. 1 а. с. 16, 40).

Відповідно до наказу ТОВ «ОМЕГА» № 66-КО від 01 квітня 2024 року, ОСОБА_6 надано відпустку по догляду за дитиною до 3 років з 01 квітня 2024 року по 10 січня 2027 року (Т. 1 а. с. 20, 48).

Як вбачається з витягу з Реєстру територіальної громади № 2024/009512619 від 08 серпня 2024 року, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 (Т. 1 а. с. 9, 49).

Згідно витягу з Реєстру територіальної громади № 2025/001618150 від 04 лютого 2025 року, ОСОБА_6 проживає за адресою: АДРЕСА_2 (Т. 1 а. с. 19, 52).

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження старшого державного виконавця № 77014758 від 29 січня 2025 року, відкрито виконавче провадження на підставі судового наказу Солонянського районного суду № 192/55/25 від 23 січня 2025 року (Т. 1 а. с. 75 зворот, 76, 92).

З постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи старшого державного виконавця по виконавчому провадженні № 77014758 від 29 січня 2025 року вбачається, що звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 згідно судового наказу Солонянського районного суду № 192/55/25 від 23 січня 2025 року (Т. 1 а. с. 76 зворот, 77, 93, 94).

Відповідно до довідки «Дніпровської гімназії № 78» Дніпровської міської ради № 13 від 05 березня 2025 року, ОСОБА_3 навчається у 1-Г класі «Дніпровської гімназії № 78» Дніпровської міської ради (Т. а. с. 74 зворот, 90).

Згідно характеристики учня 1-Г класу Дніпровської гімназії № 78 ОСОБА_3 , мати постійно контактує з класним керівником, цікавиться успіхами у навчанні, приймає активну участь у житті класу, батько є, але не займається вихованням сина, жодного разу не відвідав гімназію, не цікавиться успіхами дитини (Т. 1 а. с. 75, 91).

З довідки медичного центру «Покровський» від 07 березня 2025 року, ОСОБА_3 часто хворіє та знаходиться на «Д» обліку (Т. 1 а. с. 74, 89).

Як вбачається з довідки ПАТ «ІНДУСТРІАЛЬНІ ТА ДИСТРИБУЦІЙНІ СИСТЕМИ» № 61 від 07 лютого 2025 року, ОСОБА_1 працює на посаді територіального супервайзера сучасних каналів продажів Дніпропетровськ команда з 01 вересня 2015 року по даний час (Т. 1 а. с. 21, 51).

Згідно довідки ПАТ «ІНДУСТРІАЛЬНІ ТА ДИСТРИБУЦІЙНІ СИСТЕМИ» № 88 від 18 березня 2025 року, ОСОБА_1 за період з 01 січня 2025 року по 28 лютого 2025 року було нараховано дохід, з якого було утримано суму зі сплати аліментів (Т. 1 а. с. 140).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів старшого державного виконавця по виконавчому провадженні № 77014758, у ОСОБА_1 наявна заборгованість: за лютий 2025 року у розмірі 3931 грн. 03 коп., за березень 2025 року у розмірі 3931 грн. 03 коп. (Т. 1 а. с. 197, 228).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , показала суду, що ОСОБА_2 має дитину сина ОСОБА_3 , який навчається у першому класі Дніпровської гімназії № 78 разом з донькою свідка. Десь два рази на тиждень ОСОБА_3 відвідує додаткові зайняття, розважальні кружки, додатково навчається математиці, письмі та читанню, також займається плаванням та малюванням, забезпеченням яких займається ОСОБА_2 , дитина часто хворіє у зв`язку з чим відповідачка немає змоги працювати.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Як вбачається з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21) зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Подібна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 03 липня 2024 року у справі № 521/2073/23 (провадження № 61-1193св24).

Згідно позовної заяви позивач підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дитини зазначає погіршення матеріального стану та зміну сімейного стану, оскільки він перебуває у другому шлюбі та у нього народилася донька ОСОБА_5 і на його утриманні перебуває малолітня донька та дружина, яка перебуває у декретній відпустці.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що зміна у сімейному стані позивача дійсно відбулась, оскільки в нього народилась донька в іншому шлюбі, але вказана обставина відбулась до видачі суддею судового наказу про стягнення аліментів з позивача.

Вказання в позові, що відповідачка приховала від судді при звернення до суду із заявою про видачу судового наказу ту обставину, що позивач має іншу дитину, є припущенням позивача, при цьому право на вибір звернення до суду з позовом чи із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, належить отримувачу аліментів і не залежить від позиції платника аліментів.

Також суд з врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів матеріального стану позивача, вважає, що в судовому засіданні не знайшла своє підтвердження та обставина, що матеріальне становище позивача на час звернення до суду з позовом погіршилось.

Так відповідно до довідок з місця роботи він має постійне місце роботи тривалий період, і має достатній дохід для сплати аліментів в тому розмірі який визначений судом.

При цьому позивачем не надано суду будь-яких доказів, щодо розміру тих щомісячних матеріальних витрат, які необхідні на утримання його другої дитини доньки ОСОБА_9 , як і не надав позивач доказів того, що вказані витрати ним здійснюються.

Окрім того, суд звертає увагу на ту обставину, що з витягів з Реєстру територіальної громади, позивач та його дружина ОСОБА_6 проживають за різними адресами, що у своє чергу не дає підстав вважати, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 проживають однією сім`єю та ОСОБА_6 знаходиться на утриманні ОСОБА_1 у зв`язку з декретною відпусткою.

Крім того, судом враховано витрати позивача на придбання ОСОБА_3 ноутбуку в січні 22025 року, вартість якого складає майже 1/4 частину його сукупного доходу за вказаний місяць, і 1/3 частину від чистого доходу отриманого позивачем після відрахування податків, військового збору та суми сплачених аліментів в цьому місяці.

Що стосується посилань позивача, що в нього також на утриманні перебуває матір, яка потребує його матеріальної допомоги то вказані обставини також позивачем жодним чином не доведені.

За таких підстав суд вважає, що позивачем не доведено суду обставину погіршення свого матеріального стану, а з врахуванням висновків Верховного Суду викладених в постанові від 16 вересня 2024 року у справі №591/6388/22, що народження другої дитини у іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, без доведення неможливості надавати сину матеріальної допомоги у визначеному судом розмірі, суд вважає, що в задоволені позову позивача слід відмовити з таких ж самих підстав.

Стосовно посилання позивача в позові на позицію Верховного Суду викладену в постанові від 19 червня 2024 року у справі №686/22677/23, то оскільки вказана позиція викладена за часом раніше ніж та на яку посилається суд, а саме у справі №591/6388/22, тому судом враховано викладену позицію Верховного Суду пізнішу за часом.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати по справі, відповідно до ст. 141 КПК України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, ст.ст. 141, 150, 180, 181, 192 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 до ОСОБА_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини - відмовити.

Судові витрати по справі покласти на ОСОБА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 05 листопада 2025 року.

Головуючий: суддя Стрельников О. О.