Справа № 606/1902/25
про відмову у забезпеченні позову
06 листопада 2025 року м. Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
судді Мельник А.В.,
за участю секретаря судового засідання Кавалко В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовля заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,
ОСОБА_1 до пред`явлення позову подав до суду заяву про забезпечення позову, у якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони переоформлення, відчуження ОСОБА_2 в секторі сектору контролю за обігом зброї Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, мисливської рушниці МР-27М, калібр 12, номер НОМЕР_1 .
В обґрунтування поданої заяви зазначено, що в 2010 році ОСОБА_1 була придбана мисливська рушниця МР-27М, калібр 12, номер НОМЕР_1 , яку було зареєстровано на ім`я заявника в дозвільній службі Тернопільського району ГУНП в Тернопільській області. Надалі, у 2022 році у зв`язку із розглядом відносно ОСОБА_1 кримінального провадження за ч.3 ст.185 КК України, він змушений був переоформити рушницю на свого рідного брата ОСОБА_3 , з яким вони разом ходили на полювання. Зброя була безоплатно переоформлена на останнього та залишилась на зберіганні в поліції. ІНФОРМАЦІЯ_1 рідний брат ОСОБА_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті заявник повідомив сина брата ОСОБА_2 , що мисливська рушниця на батька була зареєстрована формально, вона не входить до спадкового майна і необхідно буде вирішити питання щодо її переоформення на ОСОБА_1 , на що ОСОБА_2 не заперечив.
17.04.2025 кримінальне провадження відносно заявника було закрито і вони разом з ОСОБА_2 поїхали в сектор контролю за обігом зброї Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, де останній підтвердив, що рушниця належить заявнику і інспектор повідомила які документи потрібні для реєстрації рушниці знову на заявника. Через деякий час ОСОБА_2 повідомив, що мисливська рушниця належить його батькові, є його спадковим майном і ніяких дій щодо її реєстрації на заявника він вчиняти не буде.
З приводу привласнення ОСОБА_2 мисливської рушниці заявник звертався у відділення поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, однак отримав відповідь, що в діях ОСОБА_2 відсутні ознаки адміністративного чи кримінального правопорушення, оскільки останній успадкував рушницю від покійного батька. На вказане рішення заявником було подано скаргу в Теребовлянський районний суд, однак 15.09.2025 ухвалою суду було відмовлено у задоволенні поданої скарги.
Вирішити спір без звернення до суду і передачі заявнику рушниці неможливо.
ОСОБА_1 у заяві вказує, що на даний час є підстави вважати, що мисливська рушниця МР-27М, калібр 12, номер НОМЕР_1 може бути ОСОБА_2 переоформлена, відчужена та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тому звернувся із даною заявою.
Відповідно до частин першої, другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до частини першої статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).
З урахуванням частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У пункті 2 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.
Як передбачено частиною третьою статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Окрім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Так, положеннями пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9 передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
ОСОБА_1 у поданій заяві не доведено, що між сторонами дійсно виник спір, оскільки на підтвердження доводів поданої заяви до неї заявником додано лише копії квитанцій про прийняття від нього зброї на зберігання сектором контролю за обігом зброї Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, жодних інших доказів на підтвердження доводів заяви щодо реєстрації рушниці на іншу особу не надано. Крім того, заявником не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Суд враховує, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами згідно зі статтею 81 ЦПК, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Враховуючи вказане, суд приходить до висновку про недоведеність ОСОБА_1 того, що не вжиття судом обраного ним заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позовних вимог позивача, а тому у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.
Відповідно до частини сьомої статті 153 ЦПК України про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Керуючись статтями 149,150,153 ЦПК України, суд,
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.
Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Ухвала суду складена та підписана 06.11.2025.

Суддя А.В. Мельник