САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/2820/25
Провадження №2/726/557/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2025 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Асташева С. А.,

з участю секретаря судових засідань Сківернічук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ»), від імені та в інтересах якого діє представниця Сімутіна А.А., звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому представник позивача просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача суму заборгованості

за Кредитним договором № 2746748 в розмірі 19299,90 грн., з яких:

- 5 400,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 13 179,90 грн сума заборгованості за процентами за користування кредитом;

- 720,00 грн заборгованість за комісією за надання кредиту;

за Кредитним договором № 9815896 в розмірі 19 380,00 грн., з яких:

- 4 000,00 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням;

- 13 240,00 грн сума заборгованості за процентами за користування кредитом;

- 880,00 грн заборгованість за комісією за надання кредиту;

- 1260,00 грн сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня);

за Кредитним договором № 22918-02/2024 в розмірі 13325,00 грн., з яких:

- 4 100,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 9 225,00 грн сума заборгованості за відсотками.

У позові зазначає, що 27 лютого 2024 року між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 2746748, в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, згідно із яким позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти у безготівковій формі, шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки. Також вказує, що 30.07.2024 між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено Договір факторингу № 30072024/1, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Таким чином, відповідно до Реєстру боржників від 30.07.2024, позивач вказує, що набув права грошової вимоги до відповідачки в сумі 19 299,90 грн.

Зазначає, що 21 березня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 9815896, в електронній формі, відповідно до якого кредитні кошти надаються ТОВ «МІЛОАН» позичальнику у безготівковій формі, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачкою первісному кредитору з метою отримання кредиту. Також вказує, що 28.08.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено Договір факторингу № 28082024/2, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Таким чином, відповідно до Реєстру боржників №1 від 28.08.2024, позивач вказує, що набув права грошової вимоги до відповідачки в сумі 19 380,00 грн.

Крім того позивач вказує, що 14 лютого 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 22918-02/2024, в електронній формі, відповідно до якого кредитні кошти надаються ТОВ «Аванс Кредит» позичальнику у безготівковій формі, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачкою первісному кредитору з метою отримання кредиту. Також вказує, що 20.08.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено Договір факторингу № 20082024, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Таким чином, відповідно до Реєстру боржників від 20.08.2024, позивач вказує, що набув права грошової вимоги до відповідачки в сумі 13 325,00 грн.

Звертає увагу суду і на те, що з моменту отримання права вимоги до відповідачки, позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій, а також не отримано коштів у рахунок погашення існуючої заборгованості за вказаними кредитними договорами ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» ні на рахунки попередніх кредиторів, а тому просить стягнути існуючу заборгованість за рішенням суду.

Також просить стягнути із відповідачки понесені судові витрати у справі.

08.10.2025 від представниці відповідачки ОСОБА_1 адвоката Зачепіло З.Я., надійшов відзив на позовну заяву у якому просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

Звертає увагу суду на те, що спірні договори не містять ознаки кредитних договорів, їх копії не містять підпису відповідачки, остання не ознайомлювалася з умовами кредитування, а також суду не надано доказів перерахування кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 . Вказує, що позивач не надав належного розрахунку заборгованості та первинних бухгалтерських документів, які б підтвердили наявність чи відсутність заборгованості. Просить врахувати і те, що розмір нарахованих відсотків та пені значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Також вказує, що позивач не звертався до відповідачки із вимогою про дострокове погашення суми заборгованості, а тому позов є передчасним.

14.10.2025 позивач скерував відповідь на відзив у якому вважає безпідставним відзив відповідачки, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Посилається на те, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено договір в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису, надісланого позичальнику за допомогою засобів зв`язку, на зазначений номер телефону (одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду), який відповідачка використала для підтвердження підписання кредитного договору.

Повідомляє суду про алгоритм дій при укладанні Договору та підтверджує укладання вказаних договорів в електронній формі, досягнення згоди з усіх істотних умов, та ознайомлення ОСОБА_1 із умовами кредитування.

Щодо перерахування кредитних коштів та розрахунку заборгованості вказує, що позивачем було надано до суду всі наявні документи за кредитними договорами, які були передані первісними кредиторами до ТОВ «ФК ЄАПБ» в рамках укладених кредитних договорів, натомість відповідачкою не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у договорах, або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить.

ТОВ «ФК «ЄАПБ» частково отримало відповіді на запити від первісних кредиторів, щодо заборгованості та перерахованих коштів, а тому просить поновити строк для подання доказів, прийняти їх та долучити до матеріалів справи.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором 26.08.2025 надійшла на розгляд Садгірського районного суду м. Чернівці засобами поштового зв`язку та відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2025 передана на розгляд головуючого судді Асташева С.А.

Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 29.08.2025, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки у справі, прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, з викликом сторін, судове засідання призначено на 15.09.2025, яке в подальшому за клопотанням представниці відповідачки відкладено на 30.09.2025 та 15.10.2025, а також у зв`язку із надходженням відзиву та відповіді на відзив на 03.11.2025.

08.10.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву.

14.10.2025 позивачем подана відповідь на відзив.

Заходів спрямованих на забезпечення доказів не вживалось, як і заходів щодо забезпечення позову. Зупинення і поновлення провадження не здійснювалося.

В судове засідання представник позивача не з`явився, однак у позові та відповіді на відзив просив розгляд справи провести за його відсутності, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання також не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Поважних причин неявки не вказала. Скористалася правом на подачу відзиву у справі.

Представниця відповідачки, адвокат Зачепіло З.Я., скерувала до суду заяву про відкладення розгляду справи та ознайомлення із матеріалами справи.

Однак суд не вбачає підстав для повторного відкладення розгляду справи, оскільки за заявою представниці відповідачки суд неодноразово відкладав судові засідання у справі, надав їй можливість ознайомитися із матеріалами справи в електронному вигляді через систему «Електронний суд», зважаючи на віддаленість місця здійснення адвокатської діяльності. Також остання не була позбавлена можливості подати заперечення у справі.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі письмових матеріалів справи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, оскільки у судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та долучені до неї докази, надавши їм відповідну оцінку, суд доходить таких висновків.

Фактичні обставини встановлені судом.

Суд встановив, що 27 лютого 2024 року між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 2746748, відповідно до якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк 105 днів з 27.02.2024, надати позичальнику грошові кошти у сумі 6 000,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 13.03.2024, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 11.06.2024 та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.

Відповідно до п. 2 Договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки НОМЕР_1 .

Пільговий період 15 днів, завершується 13.03.2024, а поточний період 90 днів закінчується 11.06.2024.

Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду нараховуються за ставкою 1,70 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду, а проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за ставкою 2,30 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду.

Комісія за надання кредиту визначена у розмірі 720,00 грн.

Також до матеріалів справи позивач долучив Паспорт споживчого кредиту № 2746748 у якому вказані основні умови кредитування та інформація, яка надавалася споживачу до укладення договору про споживчий кредит. Такий документ підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 773566 та її підпис свідчить про ознайомлення із умовами кредитування.

Долучений Графік платежів за договором споживчого кредиту № 2746748.

Відповідно до даних Анкети-заяву на кредит № 2746748, у ній вказані анкетні дані відповідачки, надані нею з метою оформлення кредиту. Також вказано процес оформлення та розгляду заяви № 2746748, зазначено про підписання договору та погодження умов кредитування.

Даними платіжного доручення № 35627522 від 27.02.2024 підтверджується видача ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» кредиту за договором № 2746748 у розмірі 6000,00 грн на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 .

Позивач надає розрахунок заборгованості за договором, проведений ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси», який підтверджує порядок здійснення нарахувань за договором № 2746748 та відповідно до якого заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором № 2746748 становить 19299,90 грн., з яких:

- 5 400,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 13 179,90 грн сума заборгованості за процентами за користування кредитом;

- 720,00 грн заборгованість за комісією за надання кредиту.

У розрахунку вказано про часткову оплату боргу 600 грн тіло кредиту та 2400 грн відсотків.

Також суд встановив і те, що 30.07.2024 між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено Договір факторингу № 30072024/1, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

До матеріалів справи окрім договору факторингу долучено також Акт прийому-передачі реєстру боржників, Додаткову угоду від 31.07.2024 та платіжну інструкцію на підтвердження оплати за відступлення права вимоги.

Відповідно до Реєстру боржників від 30.07.2024, позивач набув права грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором № 2746748 в сумі 19 299,90 грн.

Також суд встановив, що 21 березня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 9815896, відповідно до якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк 345 днів з 21.03.2024 (01.03.2025 дата остаточного повернення заборгованості), надати позичальнику грошові кошти у сумі 4 000,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом відповідно до графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.

Відповідно до п. 2 Договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки НОМЕР_2 .

Проценти за користування кредитом розраховуються за ставкою 912,50 % річних.

Комісія за надання кредиту визначена у розмірі 920,00 грн.

Позивач долучає Анкету-заяву на кредит № 9815896 та Заяву на отримання кредиту № 9815896, у яких вказані анкетні дані відповідачки, надані нею з метою оформлення кредиту. Також вказано процес оформлення та розгляду заяви № 9815896, у якому зазначено про підписання договору та погодження умов кредитування.

До матеріалів справи долучений Паспорт споживчого кредиту № 9815896 у якому вказані основні умови кредитування та інформація, яка надавалася споживачу до укладення договору про споживчий кредит. Такий документ підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 728556 та її підпис свідчить про ознайомлення із такими умовами.

Також долучений Графік платежів до паспорту споживчого кредиту № 9815896.

Даними платіжного доручення № 126150227 від 21.03.2024 підтверджується видача ТОВ «Мілоан» кредиту за договором № 9815896 у розмірі 4000,00 грн на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 .

Позивач надає розрахунок заборгованості за договором, проведений ТОВ «Мілоан», який підтверджує порядок здійснення відповідних нарахувань за договором № 9815896. У розрахунку вказано про часткову сплату грошових коштів у рахунок комісії та процентів за кредитом.

Суд встановив і те, що 28.08.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено Договір факторингу № 28082024/2, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

До матеріалів справи окрім договору факторингу долучено також Акт прийому-передачі реєстру боржників та платіжну інструкцію на підтвердження оплати за відступлення права вимоги.

Відповідно до Реєстру боржників № №1 від 28.08.2024, позивач набув права грошової вимоги до відповідачки за договором № 9815896 в сумі 19 380,00 грн.

Суд встановив, що 14 лютого 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 22918-02/2024, відповідно до якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 4 100,00 грн на умовах строковості, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором.

Кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта використовуючи реквізити платіжної картки НОМЕР_1 , строком на 120 днів (12.06.2024 дата погашення кредиту), процентна ставка 2,50 % в день.

До матеріалів справи долучений Паспорт споживчого кредиту у якому вказані основні умови кредитування та інформація, яка надавалася споживачу до укладення договору про споживчий кредит.

Даними листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 30.01.2025, яке надає послуги з переказу коштів, підтверджено, що 14.02.2024 о 12:15 здійснено платіж на суму 4100,00 грн на платіжну картку НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 343557603.

Відповідно до даних розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором № 22918-02/2024 у неї наявна заборгованість у розмірі 13325,00 грн., з яких:

- 4 100,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 9 225,00 грн сума заборгованості за відсотками.

Вказано про часткову оплату відсотків за договором.

Також суд встановив, що 20.08.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено Договір факторингу № 20082024, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

До матеріалів справи окрім договору факторингу долучено також додаткову угоду від 25.09.2024, Акт прийому-передачі реєстру боржників та платіжну інструкцію на підтвердження оплати за відступлення права вимоги.

Відповідно до Реєстру боржників від 20.08.2024, позивач набув права грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором № 22918-02/2024 в сумі 13 325,00 грн.

Разом із відповіддю на відзив позивач долучає ті ж самі докази на підтвердження розрахунку заборгованості та видачі кредитних коштів за спірними договорами, які відповідають наявним у матеріалах справи, поданим із позовною заявою до суду.

Суду надані копії документів на підтвердження повноважень позивача та його представника.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачені підстави заміни кредитора у зобов`язанні в тому числі через передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із ст. 514 ЦПК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Суду надані відповідні документи на підтвердження переходу права вимоги до відповідачки ОСОБА_1 , як боржника, за кредитними договорами № 2746748 від 27.02.2024, № 9815896 від 21.03.2024 та № 22918-02/2024 від 14.02.2024 від первісних кредиторів до позивача у справі. На підставі досліджених доказів, які не заперечені відповідачкою, позивач, як новий кредитор отримав право вимоги до боржниці ОСОБА_1 за вказаним кредитними договорами, а доказів визнання недійсними договорів факторингу на підставі яких позивач отримав право вимоги до боржниці, суду не надано та не заперечено правомірність їх укладення.

Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитними договорами № 2746748 від 27.02.2024, № 9815896 від 21.03.2024 та № 22918-02/2024 від 14.02.2024, яка не погашена відповідачкою.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ч.12 ст. 11 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

У п.6 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію», визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Договір, що укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, про що вказано також у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.

Тобто, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Позивачем належними доказами підтверджено факт укладення із відповідачкою кредитних договорів № 2746748 від 27.02.2024, № 9815896 від 21.03.2024 та № 22918-02/2024 від 14.02.2024.

Також такі договори підписані сторонами із застосуванням електронного підпису, що не заборонено положеннями Закону України «Про електронну комерцію» та підписані ОСОБА_1 електронним підписом одноразового ідентифікатора (надісланий позичальниці за допомогою засобів зв`язку, на зазначений нею номер телефону, у вигляді смс-коду), який був ведений через особистий кабінет на веб-сайтах первісних кредиторів.

Підпунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

ОСОБА_1 надавався повний доступ для ознайомлення із «індивідуальною» частиною договору на Сайті Товариства і було запропоновано підтвердити свій намір щодо отримання кредиту шляхом проставляння відповідної позначки у спеціально відведеному полі. Ця позначка являє собою дані в електронній формі, які додаються до інших електронних даних «індивідуальної» частини договору та призначені для ідентифікації підписувача цих даних і по своїй суті є електронним підписом у розумінні Закону України «Про електронний цифровий підпис» (детальне пояснення наведено нижче).

Підписані відповідачкою кредитні договори містять всі істотні умови кредитного договору, визначені Цивільним кодексом України (суму кредиту, процентну ставку за користування, строк надання кредиту), а також всі необхідні умови, зазначені в статті 6 Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Сторонами в передбаченому законом порядку було узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки на укладення такого електронного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Також ОСОБА_1 надавався для ознайомлення паспорт споживчого кредиту із умовами кредитування, а тому її доводи про те, що вона не в повній мірі була ознайомлена із умовами кредитування є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Відповідачка через особистий кабінет на веб-сайті кредитодавця подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, після чого позикодавець надіслав за допомогою засобів зв`язку на вказаний номер телефону, що міститься в реквізитах договору, одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідачка використала для підтвердження підписання кредитного договору.

З урахуванням викладеного, суд доходить до висновку про безпідставність доводів відповідачки про нескладність кредитних договорів та неознайомлення з їх умовами, оскільки без здійснення вказаних дій останньою кредитні договори не були б укладені сторонами, а тому такі правочини за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення спірних договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки.

Суд вважає безпідставними доводи відповідачки про те, що позивач не довів факту перерахування первісним кредитором кредитних коштів на рахунок відповідачки.

У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 11 вересня 2024 року у справі № 752/17604/15-ц (провадження №61-14780св23).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (див. постанову Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі №904/1017/20).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19).

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року (справа № 372/223/17, провадження № 61-10667св18) міститься правовий висновок, згідно з яким факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо.

Спірні кредитні договори передбачали факт надання кредитних коштів у безготівковій формі на рахунок позичальниці, вказаний нею у заявці на отримання кредиту.

За всіма договорами кредитні кошти надавалися на картковий рахунок № НОМЕР_1 , зазначений ОСОБА_1 .

Як встановлено судом, факт перерахування грошових коштів за спірними кредитними договорами підтверджено платіжним дорученням № 35627522 від 27.02.2024 на суму 6000 грн, платіжним дорученням№ 126150227 від 21.03.2024 на суму 4000 грн та даними листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 30.01.2025, яке надає послуги з переказу коштів про здійснення платежу на суму 4100 грн, номер транзакції в системі iPay.ua 343557603.

Заперечуючи факт отримання кредитних коштів, відповідачка будучи обізнаною про підписання кредитного договору, графіка погашення кредиту та сплати відсотків, не вчиняла дії щодо захисту, на її думку, порушених прав на отримання кредитних коштів за вказаним договором.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, наведеною у постанові Верховного Суду від 31 січня 2025 року у справі № 235/8060/15-ц (провадження № 61-6952св24).

Відповідачкою не спростовано, що банківська картка з відповідним номером, яка вказана нею в договорі, їй не належить. У такий спосіб остання намагається уникнути належного виконання зобов`язання.

Щодо розміру заборгованості за кредитними договорами, суд враховує таке.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 частково оплачувала заборгованість за спірними договорами, а часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу та наявність договірних відносин між сторонами.

Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зазначив, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Із вказаного слідує, що доведення факту повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором, є обов`язком відповідача як позичальника, однак ОСОБА_1 не довела факту повернення нею кредитних коштів. Разом із тим відповідачка заперечує розмір заборгованості за кожним із договорів.

Верховний Суд у постановах від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17, від 19 листопада 2019 року у справі № 924/1014/18, від 28 січня 2020 року у справі № 924/1208/18, від 19 лютого 2020 року у справі № 639/4836/17 звернув увагу на те, що питання про належне чи неналежне виконання сторонами зобов`язань за договором кредиту, право вимоги за яким передавалося за оспорюваним договором, підлягає дослідженню у межах спору про стягнення заборгованості та не впливає на правомірність та дійсність договору про відступлення права вимоги. Сам по собі факт укладення договору відступлення права вимоги не створює для позичальника безумовного обов`язку сплатити борг саме у такому розмірі, який зазначено в оспорюваному договорі під час його виконання. У разі отримання відповідної вимоги від нового кредитора боржник не позбавлений права висловлювати свої заперечення проти такої вимоги на підставі наявних у нього доказів за основним зобов`язанням, що виникло на підставі кредитного договору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16, вирішуючи виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, зробила такі висновки: припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91 постанови).

Суд не зобов`язаний брати до уваги наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості та може не погодитися із ним та навести свій розрахунок, виконуючи обов`язок щодо визначення належної до стягнення суми заборгованості.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року, статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою наступного змісту: «максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%».

Пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Разом з цим пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5%.

Оскільки Закон України № 3498-ІХ набрав чинності 24 грудня 2023 року та застосовано визначений законодавством перехідний період до запровадження обмеження максимального розміру денної процентної ставки, в період з 24 грудня 2023 року до 22 квітня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки складає 2,5 %, в період з 22 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року 1,5 %, а з 20 серпня 2024 року 1 %.

Відповідно до ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що умови щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються автоматично і не вимагають внесення змін до договору, так як характер цих правових норм є імперативним і не передбачає можливості відхилення від них при укладенні чи зміні договорів про надання споживчого кредиту.

Вирішуючи питання стягнення заборгованості за Кредитним договором № 2746748 в сумі 19299,90 грн (5 400,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 13 179,90 грн сума заборгованості за процентами за користування кредитом; 720,00 грн заборгованість за комісією за надання кредиту) суд враховує таке.

Відповідно до умов договору сторонами погоджено проценти протягом пільгового періоду 1,7 % на день, а протягом поточного періоду 2,3 % за день. Також визначено дату остаточного погашення заборгованості 11.06.2024.

Таким чином суд погоджується із праведним позивачем розрахунком заборгованості у період з 28.02.2024 до 22.04.2024, з врахуванням того, що основна сума боргу зменшувалася, у зв`язку із частковою сплатою боргу 300 грн та 300 грн, з урахуванням передбачених договором у цей період процентів у розмірі 1,7 % та 2,3 %. За цей період нараховані проценти у розмірі 5 643,70 грн.

У період з 23.04.2024 до 11.06.2024 (визначена сторонами дата повернення кредиту) максимальний розмір денної процентної ставки може бути лише 1,5 % (5400 х 1,5% = 81 грн), а тому у цей період розмір заборгованості за процентами становить 4050,00 грн.

Загальний розмір заборгованості за процентами з врахуванням сплати відповідачкою процентів за користування кредитом у розмірі 1200,00 грн 15.03.2024 та 1200,00 грн 01.04.2024 становить 7 293,70 грн (5643,70+4050,00-2400=7293,70).

Отже суд вважає, що за Кредитним договором № 2746748 від 27.02.2024 із відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення сума заборгованості у розмірі 13 412,70 грн, з яких: 5 400,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 293,70 грн сума заборгованості за процентами за користування кредитом; 720,00 грн заборгованість за комісією за надання кредиту.

Вирішуючи питання стягнення заборгованості за Кредитним договором № 9815896 в розмірі 19 380,00 грн, з яких: 4 000,00 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням; 13 240,00 грн сума заборгованості за процентами за користування кредитом; 880,00 грн заборгованість за комісією за надання кредиту; 1260,00 грн сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) суд враховує таке.

Відповідно до умов договору сторонами погоджено строк кредитування 365 днів, у період з 21.03.2024 до 01.03.2025 (дата остаточного погашення заборгованості), а також проценти за користування кредитом 912,50 % річних (тобто 2,5 % в день).

Як зазначено судом вище в період з до 22 квітня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки складає 2,5 %, в період з 22 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року 1,5 %, а з 20 серпня 2024 року 1 %.

Тобто у період з 21.03.2024 до 22.04.2024 має застосовуватися процентна ставка 2,5 % (погоджена сторонами) 100 грн в день. Однак у період з 22.04.2024 до 20.08.2024 максимальний розмір денної процентної ставки складає 1,5 % (60 грн), а в період з 20.08.2024 до 27.08.2024 (визначена дата первісним кредитором, дата відступлення права вимоги) 1 % (40 грн).

Такими чином розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за процентами становить 10 620 грн та є таким:

у період з 22.03.2024 до 22.04.2024 3 100 грн (31 день х 100 грн);

у період з 22.04.2024 до 20.08.2024 7 200 грн (120 днів х 60 грн)

у період з 20.08.2024 до 27.08.2024 320 грн (8 днів х 40 грн).

У зв`язку із частковою оплатою 07.04.2024 процентів у розмірі 1500 грн, до стягнення підлягає 9 120 грн.

Суд погоджується із заявленою до стягнення сумою комісії у розмірі 880 грн, враховуючи часткову оплату у сумі 40 грн, оскільки її розмір визначений умовами договору та погоджений сторонами.

Щодо вимог про стягнення штрафних санкцій (неустойки) у розмірі 1260 грн, суд вважає, що у цій частині вимоги до задоволення не підлягають.

Відповідно дост.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 18 Розділу Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», яким введено на території України воєнний стан, а строк його неодноразово продовжувався та діє і на час винесення рішення у справі.

Отже суд вважає, що за Кредитним договором № 9815896 із відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення сума заборгованості у розмірі 14 000,00 грн, з яких: 4 000,00 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням; 9120,00 грн сума заборгованості за процентами за користування кредитом; 880,00 грн заборгованість за комісією за надання кредиту.

Вирішуючи питання стягнення заборгованості за Кредитним договором № 22918-02/2024 в розмірі 13325,00 грн., з яких: 4 100,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 9 225,00 грн сума заборгованості за відсотками, суд враховує таке.

Відповідно до долученого розрахунку заборгованості, проведеного первісним кредитором, проценти нараховувалися у межах строку кредитування, тобто до 12.06.2024.

Однак у п. 1.4.2 Договору було передбачено, що якщо Клієнт 14.03.2024 сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить частко строкове повернення кредиту, Клієнт, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку в розмірі 60,40% на перший платіж (розрахунковий період) відповідно до Графіку платежів.

У Графіку платежів передбачено, що сума першого платежу складає 1217,70 грн та внесення першого платежу у вказаному розмірі буде вважатися повною та належною сплатою першого платежу за договором.

Відповідно до долученого розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 22918-02/2024, проведеного первісним кредитором, 14.03.2024 здійснено оплату на суму 1217,70 грн.

Таким чином суд не погоджується із проведеним розрахунком та вважає не підтвердженими розмір заявлених до стягнення процентів за користування кредитними коштами. Однак, оскільки фактично отримані кошти у розмірі суми кредиту не повернуті відповідачкою, суд вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_1 4 100,00 грн заборгованості за основною сумою боргу.

Висновки суду.

На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами підлягають до часткового задоволення, а з відповідачки на користь позивача потрібно стягнути заборгованість у загальному розмірі 31512,20 грн.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем під час звернення до суду із позовом сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, що підтверджується даними долученого платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 128595 від 12.08.2025.

Позов заявлено всього на суму 52 004,90 грн, а задоволено 31512,70 грн., тобто на 60,6 % (31512,70 грн х 100 % / 52004,90 грн = 60,6 %).

Оскільки позовні вимоги задоволено частково на 60,6 %, із відповідачки на користь позивача потрібно стягнути 1834,97 грн (3028 х 60,6 %) судового збору.

На підставі Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст.2, 15, 207, 526, 530, 536, 546, 549, 610- 612, 625, 633-634, 1050, 1054-1055 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 4, 12, 13, 76-81, 141, 211, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, на рахунок IBAN № НОМЕР_4 у АТ «ТАСкомбанк», заборгованість за Кредитним договором № 2746748 від 27.02.024 в розмірі 13 412 (тринадцять тисяч чотириста двадцять) гривень 70 копійок, з яких:

- 5 400,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 7 293,70 грн сума заборгованості за процентами за користування кредитом;

- 720,00 грн заборгованість за комісією за надання кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, на рахунок IBAN № НОМЕР_4 у АТ «ТАСкомбанк», заборгованість за Кредитним договором № 9815896 від 21.03.2024 в розмірі 14 000 (чотирнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з яких:

- 4 000,00 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням;

- 9120,00 грн сума заборгованості за процентами за користування кредитом;

- 880,00 грн заборгованість за комісією за надання кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, на рахунок IBAN № НОМЕР_4 у АТ «ТАСкомбанк», заборгованість за Кредитним договором № 22918-02/2024 в розмірі 4 100 (чотири тисячі сто) гривень 00 копійок, що становить суму заборгованості за основною сумою боргу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 834,97 (одна тисяча вісімсот тридцять чотири) гривні 97 копійок.

Відмовити в іншій частині позовних вимог.

Судове рішення не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження юридичної особи: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032.

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Представниця відповідачки: Зачепіло Зоряна Ярославівна, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 004668 від 22.05.2024, юридична адреса: вул. Мала Арнаутська, буд. 71, оф.6 м. Одеса, Одеська область, 65012.

Головуючий суддя С. А. Асташев