Справа № 626/2947/25
Провадження № 2-др/626/7/25
30.10.2025 року м. Берестин
Берестинський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді Дудченко В.О.,
за участю секретаря Зінченко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берестин, у відсутності сторін, заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - Пилипчук Аліни Сергіївни щодо ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Представником позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - Пилипчук Аліною Сергіївною до суду подано заяву про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме просить стягнути додаткові витрати на правничу допомогу.
В заяві зазначено, що в заяві зазначено, що рішенням Берестинського районного суду Харківської області по справі № 626/2947/25 позовні вимоги ТОВ Споживчий центр про стягнення заборгованосіт за кредитним договором до ОСОБА_1 було задоволено. Разом із позовною заявою ТОВ «Споживчий центр» зазначило, що орієнтовний розмір витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи становить 8422, 40 грн., які складаються з судового збору у розмірі 2422, 40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. На підтвердження виконаних робіт позивач надає звіт про виконану роботу відповідно до Договору № 01/25-СЦ про надання правничої допомоги від 01.04.2025 року. В рішенні Берестинського районного суду Харківської області від 22.10.2025 року не вирішено питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з тим, що представником позивача було подано заяву до суду в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України де він повідомив суд про те, що ним будуть подані докази витрат позивача на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення.
Сторони в судове засідання не з`явились.
Враховуючи те, що присутність сторін не є обов`язковою при ухваленні додаткового рішення, суд вважає за можливе на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін не здійснюючи фіксування судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, враховуючи наступне.
Судом встановлено, що Берестинським районним судом Харківської області було винесено рішення від 22.10.2025 року, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»,задоволено.
28.10.2025 року представником позивача Пилипчук А.С. було подано до суду письмову заяву, відповідно до якої зазначено, що рішенням Берестинського районного суду Харківської області по справі № 626/2947/25 позовні вимоги ТОВ Споживчий центр про стягнення заборгованості за кредитним договором до ОСОБА_1 було задоволено. Разом із позовною заявою ТОВ «Споживчий центр» зазначило, що орієнтовний розмір витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи становить 8422, 40 грн., які складаються з судового збору у розмірі 2422, 40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.
На підтвердження виконаних робіт позивач надає звіт про виконану роботу відповідно до Договору № 01/25-СЦ про надання правничої допомоги від 01.04.2025 року.
В рішенні Берестинського районного суду Харківської області від 22.10.2025 року не вирішено питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з тим, що представником позивача було подано заяву до суду в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України де повідомлено про те, що ним будуть подані докази витрат позивача на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача було заявлено орієнтовний розмір судових витрат.
За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина першастатті 60 ЦПК України).
За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертійстатті 62 ЦПК України.
За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 вказаного Закону).
Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження№ 12-171гс19).
Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Верховний Суд у постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно договору №01/25-СЦ про надання правничої допомоги від 01.04.2025 року Адвокатське об`єднання «ЛЕКС ВЕРІТАС» в особі керуючого партнера адвоката Моісеєнка Максима Юрійовича та ТОВ «Споживчий центр» укладено договір. Відповідно до звіту про виконану роботу відповідно до Договору № 01/25-СЦ про надання правничої допомоги від 01.04.2025 року від 24.10.2025 року Моісеєнко М.Ю. (виконавцем) надано послуги ТОВ «Споживчий центр» (замовнику): сформовано запит на складання розрахунку ціни позову та отримання переліку необхідних доказів; складено позов (на підставі отриманих документів), роздруковно позов, додатки до позову та один примірник позову з додатками надано замовнику для відправлення відповідачу; замовлено сплату судового збору; проведена детальна консультація замовника щодо дій після відкриття провадження у справі та надано інші консалтингові послуги в розрізі проведення претензійно-позовної роботи. З платіжної інструкції № СЦ00049197 від 27.10.2025 року витікає, що ТОВ «Споживчий центр» оплатило «ЛЕКС ВЕРІТАС» адвокатське об`єднання 6000, 00 грн.
Виходячи з викладеного, розмір судових витрат на надання правничої допомоги у 6000 грн, суд вважає відповідає принципам розумності та співмірності.
Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» в розмірі 6000 грн.
Керуючись ст. 270 ЦПК України,
Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі № 626/2947/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Харківського апеляційного суду.
Суддя