Дата документу 15.10.2025 Справа № 333/6532/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/6532/23 Головуючий у 1 інстанції Холод Р.С.
Провадження № 22-ц/807/1559/25 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Гончар М.С.,

Трофимової Д.А.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно проектно-виробнича компанія «Спецзахист» до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЕТАЛОН» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2023 року ТОВ «Інженерно-проектно-виробнича компанія «Спецзахист» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Еталон» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява обґрунтована тим, що 02.04.2023 о 16 год. 00 хв., по вул. Городська, буд. 19 у с. Бабурка Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «MITSUBISHI CARISMA», номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого при зміні напрямку руху не впорався з керуванням автомобілем, виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автомобілем марки «TOYOTA LAND CRUISER», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі пошкоджені, чим завдано матеріальні збитки.

Постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 21.04.2023 року у справі №317/1891/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Після вказаної дорожньо-транспортної пригодипозивач, як власник автомобіля марки «TOYOTA LAND CRUISER», номерний знак НОМЕР_2 , звернувся до ПрАТ «СК «Еталон», де була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, із заявою про настання страхового випадку. На виконання вимог чинного законодавства було проведено огляд пошкодженого автомобіля, за наслідкам якого був сформований експертний висновок №4032 від 17.04.2023 року, відповідно до якого матеріальний збиток власнику КТЗ на дату оцінки дорівнює 949 368,58 грн.

Крім того, позивачем було направлено на адресу ПрАТ «СК «Еталон» 2 заяви щодо надання інформації з приводу виплати, яка має бути проведена в рамках страхового відшкодування по полісу відповідача, водночас відповідь на дані запити позивач не отримав. За усною інформацією, отриманою в телефонній розмові, страхова компанія повідомила, що страхова виплата повинна бути виплачена у розмірі 156 800,00 грн. Водночас, на день подання позовної заяви до суду вказана виплата не здійснена.

Просили стягнути з відповідачів на його користь відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 949 368,58 грн., з яких: 156 800,00 грн. - з ПрАТ «СК «Еталон», 792 568,58 грн. з ОСОБА_1 .

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЕТАЛОН» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно проектно-виробнича компанія «Спецзахист» відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 156 800 (сто п`ятдесят шість тисяч вісімсот) грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно проектно-виробнича компанія «Спецзахист» відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 792 568 (сімсот дев`яносто дві тисячі п`ятсот шістдесят вісім) грн. 58 коп.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЕТАЛОН» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно проектно-виробнича компанія «Спецзахист» 2 352 (дві тисячі триста п`ятдесят дві) грн. 54 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно проектно-виробнича компанія «Спецзахист» 11 888 (одинадцять тисяч вісімсот вісімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 792 568 (сімсот дев`яносто дві тисячі п`ятсот шістдесят вісім) грн. 58 коп скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити в позові в цій частині.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не правильно визначив суму завданого матеріального збитку взявши до уваги висновок експерта наданий позивачем.

17 серпня 2025 року від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

За вимогами п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає повною мірою.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей.

Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 повинен сплатити на користь позивача різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування у розмірі 792 568,58 грн. (949 368,58 - 156 800,00).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, щотранспортний засіб «MITSUBISHI CARISMA» державний номерний знак НОМЕР_1 , був застрахований за полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/3365946 в ПрАТ «СК «Еталон», з встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 160 000,00 грн., франшиза 3 200,00 грн. Строк дії полісу з 14.12.2022 року до 13.12.2023 року.

02.04.2023 року о 16 год. 00 хв., по вул. Городська, буд. 19 у с. Бабурка Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «MITSUBISHI CARISMA», номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого при зміні напрямку руху не впорався з керуванням автомобілем, виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автомобілем марки «TOYOTA LAND CRUISER», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі пошкоджені, чим завдано матеріальні збитки.

03.04.2023 року ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «СК «Еталон» із повідомленням від потерпілої особи про настання дорожньо-транспортної пригоди за полісом ОСЦПВВНТЗ.

17.04.2024 року судовий експерт ОСОБА_4 направив ОСОБА_1 , поштою та за допомогою смс-повідомлення, запрошення на огляд автомобіля марки «TOYOTA LAND CRUISER 200», номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 02.04.2023 року.

Постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 21.04.2023 року у справі №317/1891/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 21.02.2019 року № НОМЕР_3 власником транспортного засобу марки «TOYOTA LAND CRUISER 200», номерний знак НОМЕР_2 , коричневого кольору є ТОВ «Інженерно-проектно-виробнича компанія «Спецзахист», .

Згідно висновку судового експерта ОСОБА_4 №4032 від 11.05.2023 року матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ «TOYOTA LAND CRUISER 200», номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП 02.04.2023 року, на дату оцінки дорівнює вартості відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу на запасні частини, що підлягають заміні, та складає 949 368,85 грн. До вказаного висновку долучено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) та ремонтна калькуляція.

19.05.2023 року директором ТОВ «Інженерно-проектно виробнича компанія «Спецзахист» Любченко Д.О було направлено на адресу ПрАТ «СК «Еталон» перелік документів по страховій події, яка відбулася 02.04.2023 року.

04.07.2023 року директором ТОВ «Інженерно-проектно виробнича компанія «Спецзахист» Любченко Д.О. було направлено заяву до ПрАТ «СК «Еталон», в якій він просив повідомити про те, коли буде проведено виплату по ДТП, яке сталося 02.04.2023 року о 16-00 год.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108-24/25111-АВ від 14.02.2025 року, матеріальний збиток завданий власнику транспортного засобу марки «TOYOTA LAND CRUISER 200» 2018 року випуску, VIN НОМЕР_4 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , завданої внаслідок ДТП, яке трапилось 02.04.2023 року, може складати 891 110,23 грн.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У справі "Беллет проти Франції" ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі "Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії").

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на доступ до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції, на справедливий суд.

ЄСПЛ розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (частина перша статті 5 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).

У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України від 01 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) виснувала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідальність транспортного засобу відповідача ОСОБА_1 була застрахована, страхова компанія відповідача ПрАТ «СК «Еталон» має сплатити позивачу страхове відшкодування у розмірі 156 800,00 грн, заявлена ж позивачем сума матеріального збитку перевищує ліміт відповідальності страховика.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 792 568 грн 58 коп, то колегія суддів здійснює перегляд рішення суду тільки в зазначеній частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як зазначено у ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно приписів частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Сума матеріального збитку має бути доведеною, у тому числі за допомогою залучення до участі у справі судових експертів, що надають відповідний висновок .

Згідно статті 1 Закону України від 25 лютого 1994 року № 4038-XII «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

За приписами частин першої, другої статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Відповідно до висновку судового експерта Филя О.П. № 4032 від 11.05.2023 року матеріальний збиток завданий власнику КТЗ «TOYOTA LAND CRUISER 200», номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП 02.04.2023 року, на дату оцінки дорівнює вартості відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу на запасні частини, що підлягають заміні та складає 949368,85 грн.

14.02.2025 року Запорізьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центом МВС України було підготовлено висновок експерта № СЕ-19/108-24/25111-АВ, відповідно до якого матеріальний збиток завданий власнику транспортного засобу марки «TOYOTA LAND CRUISER 200» 2018 року випуску, VIN НОМЕР_4 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , завданої внаслідок ДТП, яке трапилось 02.04.2023 року, може складати 891110,23 грн.

Статтею 110 ЦПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

При перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на поставлені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Суд першої інстанції звернув увагу, що висновок експерта Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 14.02.2025 року № СЕ-19/108-24/25111-АВ був складений на підставі експертизи проведеної без огляду пошкодженого автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER 200», так як на той час він же був відремонтований.

Та як передбачено ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Водночас, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили (ст. 110 ЦПК України) і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Даючи юридичну оцінку даному експертному висновку як одному з доказів у справі, суд першої інстанції посилається на те, що такий не містить ствердного в категоричній формі висновку, який би усував будь-які сумніви в достовірності такого доказу, а тільки зазначає про ймовірний розмір матеріальної шкоди, тоді як доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновок експерта не містить категоричної відповіді, а ймовірний висновок експерта не може бути покладений в основу рішення суду, оскільки на підставі проведених ним досліджень експерт встановлює нові фактичні дані і викладає їх у своїх відповідях, і саме ці дані є доказами в справі, якщо вони сформульовані в категоричній формі, а не є припущенням. Аналогічна правова позиція міститься в постанові 07 грудня 2022 року Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 303/4566/20.

Таким чином, всиновок суду першої інстанції про встановлення розміру матеріальний збиток завданий власнику КТЗ «TOYOTA LAND CRUISER 200», номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП 02.04.2023 року на підставі висновку судового експерта Филя О.П. № 4032 від 11.05.2023 року є повністю огрунтованим.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно оцінив докази сторін, а доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 спрямовані лише на переоцінку доказів, оцінених судом першої інстанції у процесі розгляду справи. Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Враховуючи викладене, оцінивши зібрані у справі докази, як в цілому, так і окремо, колегія суддів, вважає доведеним факт завдання відповідачем матеріального збитку позивачу, у зв`язку з чим такі збитки підлягають відшкодуванню.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання обґрунтованості висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно з вимогами ст. 76-78, 81, 89, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2025 року без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2025 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та переглядалось.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 жовтня 2025 року.

Головуючий

Судді: