ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 675/59/25

Провадження № 22-ц/820/2194/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Талалай О.І.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 19 серпня 2025 року (суддя Давидюк О.І.).

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначалось, що 18.08.2021 ОСОБА_1 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений договір споживчого кредиту № 3721411, який підписаний останньою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачкою виконало та надало останній кредит в сумі 8000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на її картковий рахунок, однак відповідачка зобов`язання щодо повернення кредиту, нарахованих процентів та комісійної винагороди не виконала.

Внаслідок невиконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань щодо погашення кредиту та процентів у встановлений строк за нею утворилась заборгованість в загальній сумі 35400 грн.

11 листопада 2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» уклали договір факторингу № 12Т, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором від 18 серпня 2021 року № 3721411 на загальну суму 35400 грн.

Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 35400 грн, а також судові витрати по справі.

Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 19 серпня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Діджи Фінанс» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі. При цьому, посилається на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Зазначає, що наявна в матеріалах справи копія платіжного доручення № 54083230 від 18.08.2021 є належним та допустимим доказом на підтвердження перерахування первісним кредитором кредитних коштів відповідачу на умовах визначених договором про споживчий кредит № 3721411 від 18.08.2021. А доведення факту зарахування кредитних коштів на картковий рахунок позичальника не входить до компетенції первісного кредитора.

Вказує, що згідно з платіжним доручення № 54083230 від 18.08.2021 платник ТОВ «Мілоан» здійснив переказ грошових коштів у розмірі 8000 грн для отримувача ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), кредитний рах. № НОМЕР_2 , призначення платежу: Кошти згідно договору 3721411.

Водночас, відповідачка не оспорила договір про надання споживчого кредиту № 3721411 від 18.08.2021 за його безгрошовістю, в матеріалах справи відсутні докази про те, що кредитний рахунок (платіжна карта) НОМЕР_2 не належить відповідачці.

Крім того, у вищевказаному платіжному дорученні, яким ТОВ «Мілоан» перераховано отримувачу ОСОБА_1 8000 грн, також вказано ідентифікаційний код останньої. Однак, доказів на спростування відповідності анкетних даних відповідачки в зазначених анкеті заяві та договорі - матеріали справи не містять

Вважає, що відповідачкою до суду першої інстанції не було подано належних та допустимих документальних доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на картковий рахунок відповідачки № НОМЕР_2 , або доказів того, що вказаний картковий рахунок не належить відповідачці.

Скаржник посилається на те, що матеріали справи містять належні та допустимі докази укладення договору про споживчий кредит між первісним кредитором і відповідачкою, факту перерахування кредитних коштів, а також відступлення права вимоги на користь позивача.

Вважає, що судом першої інстанції було допущено процесуальну помилку при витребуванні доказів, а саме - зазначено неповний та некоректний номер платіжної картки. У відповідній ухвалі суду першої інстанції вказано № НОМЕР_4, тоді як фактичний і повний номер картки, що належить відповідачу, є № НОМЕР_2.

На думку скаржника, наявність кримінального провадження не може свідчити, у силу презумпції невинуватості, про вчинення злочину стосовно відповідачки до винесення вироку, яким такі обставини можуть бути встановлені, а також не може бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку належного виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит № 3721411 від 18.08.2021.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем факту отримання від позичальника ТОВ «Мілоан» за кредитним договором від 18 серпня 2021 року № 3721411 грошових коштів в сумі 8000 грн.

Такий висновок суду, на думку колегії суддів, відповідає обставинам справи та ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що відповідно до наявного в матеріалах справи договору про споживчий кредит №3721411 від 18.08.2021, укладеного між ТОВ «Міолан» та ОСОБА_1 , кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Так, згідно п. 2.1. договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Як вбачається з п. 5.1. договору позичальник підтверджує, що до укладення договору отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами (у т.ч. викладеними у п. 6.3) та правилами, що розміщені на веб-сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з копією платіжного доручення від 18 серпня 2021 року № 54083230, перераховано кошти за наступними реквізитами, зокрема: дата - 2021-08-18, платник - ТОВ «Мілоан», банк платника - ТОВ ФК Елаєнс, код банку - 38905834, дебет рахунку № НОМЕР_5, сума - 8000 грн, отримувач - ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ), банк отримувача - 536639, код банку - MASTERCARD, кредит рахунку № НОМЕР_4, призначення платежу: кошти згідно договору 3721411 (а.с. 42).

Відповідно до наданої позивачем відомості про щоденні нарахування і погашення, за договором № 3721411 від 18.08.2021 за відповідачкою значиться заборгованість за використання кредитних коштів у розмірі 35400 грн, з яких 8000 борг по тілу, 25800 борг по відсотках, 1600 борг по пені. (а.с. 14-15).

На підставі заяви відповідачки ОСОБА_1 від 31 серпня 2021 року, поданою нею до правоохоронних органів, 01 вересня 2021 року Шепетівським районним управлінням поліції ГУНП в Хмельницькій області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000719 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за фактом блокування її мобільного номера телефону НОМЕР_3 , несанкціонованого доступу до її додатку «Приват24» та привласнення грошових коштів, а також укладення фіктивних електронних договорів в кредитних установах та організаціях, в тому числі в ТОВ «Мілоан», що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000719, ухвалою слідчого судді про тимчасовий доступ до документів від 12 квітня 2022 року, поясненням потерпілої - відповідачки ОСОБА_1 від 31 серпня 2021 року та повідомленням Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області від 16 травня 2025 року № 81094-2025 (а.с. 108-121, 129, 133).

11.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги № 12Т, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає/відступає ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних додадатку. (а.с. 16-20)

Відповідно до додатку до договору відступлення прав вимоги № 12Т ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 3721411 в розмірі 35400 грн, з яких : 8000 грн заборгованість за тілом; 25800 грн заборгованість за відсотками; 1600 грн пеня. (а.с. 13)

На виконання ухвали суду першої інстанції, АТ «Таскомбанк» листом від 02 червня 2025 року № 3181/47.7.-БТ повідомило, що в АТ «Таскомбанк» станом на 19 травня 2025 року відсутня інформація про ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), рахунки останній в АТ «Таскомбанк» не відкривались, банківська платіжна картка № НОМЕР_4 не видавалась, транзакції по зарахуванню коштів з 18 серпня 2021 року по 29 серпня 2021 року на суму 8000 грн на маску платіжної картки № НОМЕР_4 не зафіксовано, фінансовий номер телефону НОМЕР_3 клієнтам АТ «Таскомбанк» не належить (а.с. 134).

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

З огляду на предмет спору та обставини, на які посилалося ТОВ «Діджи Фінанс», останнє було зобов`язане надати суду докази на підтвердження укладення між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою договору про надання споживчого кредиту №3721411 від 18.08.2021, надання відповідачу кредиту у відповідності до умов договору, наявності заборгованості та докази на підтвердження переуступки на його користь прав вимоги за таким договором у відповідному розмірі.

У постанові від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором Верховний Суд зазначив, що банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Разом з тим, ТОВ «Діджи Фінанс» не надало суду належних та допустимих доказів надання відповідачці кредиту за договорами №3721411 від 18 серпня 2021 року.

Позивач надав копію платіжного доручення від 18 серпня 2021 року на суму 8000 грн, яке підписані посадовою особою ТОВ «Мілоан» з прикладенням печатки товариства.

Разом з тим, копія вказаного платіжного доручення не може вважатися належним доказом надання відповідачці кредиту на підставі вищевказаного договору, оскільки воно не відповідає за формою та змістом вимогам, установленим постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» у відповідній редакції. Надана ТОВ «Діджи Фінанс» копія платіжного доручення не містять відмітки банку або іншої уповноваженої установи про проведення платежу.

В матеріалах справи відсутні докази, що рахунок, на який згідно вказаного платіжного доручення здійснювалося перерахування коштів, належить саме ОСОБА_1

ТОВ «Діджи Фінанс» не надало жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження переказу коштів на рахунок відповідачки на підставі договору №3721411 від 18 серпня 2021 року, а також документів, які б надавали можливість ідентифікувати належність відповідних рахунків відповідачці.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс» про стягнення із відповідачки заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №3721411 від 18 серпня 2021 року, укладеного з ТОВ «Мілоан».

Безпідставними є посилання позивача на те, що судом першої інстанції було допущено процесуальну помилку при витребуванні доказів, а саме, зазначено неповний та некоректний номер платіжної картки, з огляду на те, що судом першої інстанції витребувано інформацію щодо платіжної картки, яка зазначена у платіжному дорученні № 54083230 від 18.08.2021, наданого позивачем.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» залишити без задоволення.

Рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 19 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 30 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: Л.М. Грох

О.І. Талалай