ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9208/25 Справа № 186/1347/24 Суддя у 1-й інстанції - Демиденко С. М. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

при секретарі - Сахарові Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2025 року у складі судді Демиденка С.М.

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, посилаючись на те, що на підставі рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області у справі №188/1314/18 від 10 жовтня 2018 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання двох дітей, неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частини всіх його доходів, до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області у справі №186/208/21 від 02 березня 2021 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/6 частини всіх його доходів, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області у справі №186/697/24 від 27 травня 2024 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/6 частини всіх його доходів, до досягнення дитиною повноліття та на утримання ОСОБА_7 до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/50 частини всіх його доходів.

Позивач зазначає, що на його утриманні перебуває четверо дітей та дружини, він сплачує 69% свого заробітку (доходу), тобто його матеріальний та сімейний стан змінився.

З урахуванням викладеного, просив суд зменшити розмір аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 1/2 частини на 1/8 частини, на кожну дитину до їх повноліття, а також зменшити розмір аліментів на користь ОСОБА_7 на утримання дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 1/6 частини на 1/8 частину на кожну дитину до їх повноліття.

Заочним рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2025 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Зменшено розмір стягнутих рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 20 травня 2021 року у справі №186/383/21 аліментів з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_10 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/3 до 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 до досягнення кожною дитиною повноліття, щомісячно, тобто по 1/8 частині на кожну дитину.

Зменшено розмір стягнутих рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області у справі №186/208/21 від 02 березня 2021 року аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/6 до 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 до досягнення дитиною повноліття, щомісячно.

Зменшино розмір стягнутих рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області у справі №186/697/24 від 27 травня 2024 року аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 1/6 до 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 до досягнення дитиною повноліття, щомісячно.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для задоволення позову, оскільки на утриманні позивача перебуває четверо дітей та дружини, він сплачує 69% свого заробітку (доходу), тобто його матеріальний та сімейний стан змінився після ухвалення судових рішень про стягнення аліментів, що є підставою для зменшення розміру стягнути аліментів та задоволення позову.

Не погодившись з таким рішенням суду в частині зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила рішення суду в частині зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не належним чином з`ясувано обставини справи, що мають суттєве значення для справи, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про задоволення позову. Вказує, що судом першої інстанції не правильно застосовані положення статті 192 СК України, оскільки зміна розміру аліментів можлива лише у випадку зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я. Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження погіршення його фінансового стану та в чому це погіршення стану полягає, а також не надав доказів того, що у нього з доходів утримуються аліменти за рішеннями судів саме у розмірі 69% від його доходу. В матеріалах справи відсутні відомості про примусове виконання судових рішень про стягнення аліментів, відсутні постанови про відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання, та/або відповідні довідки за місцем роботи про відрахування із доходів аліментів, отже, відсутні докази того, що всі вищезазначені судові рішення, які набрали законної сили, перебувають на примусовому виконанні.

З огляду на те, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення лише в частині, яка оскаржується. В іншій частині рішення суду не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом не перевіряється.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду в оскаржуваній частині скасуванню, з огляду на наступне.

Згідно положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2018 року у справі № 188/1314/18 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 березня 2021 року у справі №186/208/21 стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 20 травня 2021 року у справі № №186/383/21 зменшено розмір стягнутих рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2018 року у справі №188/1314/18 аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 , на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/2 до 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення кожною дитиною повноліття, щомісячно, тобто по 1/6 частини на кожну дитину.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 травня 2024 року у справі №186/697/24 стягнуто ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання малолітньої дитини: сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини та стягнуто аліменти на користь ОСОБА_7 на її утримання в розмірі 1/50 частки всіх видів його заробітку (доходів) до досягнення сином ОСОБА_9 , 2024 року народження, трирічного віку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки на утримання позивача перебуває четверо дітей та дружини він сплачує 69% свого заробітку (доходу) щомісяно, тобто його матеріальний та сімейний стан суттєво змінився після ухвалення судових рішень, наявні достатні підстави для зменшення визначеного судом розміру аліментів.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, з огляду на таке.

За змістом частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).

Згідно із частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

В силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

У постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 було викладено висновок, що зміна сімейного стану відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Водночас у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 відзначено, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими.

Отже, заявляючи позов про зменшення розміру аліментів, саме позивач має довести зміну свого сімейного та/або майнового стану, яка істотно впливає на можливість сплати аліментів у раніше визначеному розмірі.

Водночас, звернувшись до суду з цим позовом, позивач не надав належних доказів на підтвердження зміни його майнового стану, на яку він посилається у своєму позові.

Таким чином, ухвалення судом після присудження аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судових рішень про стягнення з позивача аліментів на утримання інших осіб, яких він за законом має утримувати, не свідчить про погіршення його майнового стану.

Позивачем не надано належних та достатніх доказів, які б свідчили про зміну його майнового стану після ухвалення рішення про стягнення аліментів, позивач не надав доказів щодо розміру своїх доходів, як і не було надано належних доказів щодо погіршення стану його здоров`я.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів звертає увагу, що завданням цивільного судочинства у контексті статті 2 ЦПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Виконання завдань цивільного судочинства залежить від встановлення судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального і процесуального права.

Встановивши фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення позову в оскаржуваній частині та зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким погоджується колегія суддів, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення його майнового стану, відповідач будучи працездатною особою має можливість сплачувати аліменти й визначений судом розмір аліментів забезпечить право дітей на нормальний життєвий рівень, мінімально достатній для її фізичного, морального, культурного і соціального розвитку.

Таким чином, суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріали справи та помилково дійшов висновку про задоволення позову в оскаржуваній частині.

Встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що відповідно до положень статті 376 ЦПК України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з ухваленням нового рішення в оскаржуваній частині про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2025 року в частині зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 15 жовтня 2025 року

Повний текст судового рішення складено 27 жовтня 2025 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна