П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2025 року м. Київ

Справа № 761/30268/24

Апеляційне провадження №22-ц/824/13685/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Желепи О.В., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Липченко О.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва, ухваленого під головуванням судді Фролової І.В., присяжних: Штогрін О.С., Бордусенка Б.С., 27 травня 2025 року у м. Києві, у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерство оборони України, Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Військова частина НОМЕР_1 про оголошення особи померлою,

В С Т А Н О В И В

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною вище заявою, в якій просила оголосити громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження якого село Дружелюбівка Калинівського району Вінницької області, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий Калинівським РВ УМВС України у Вінницькій області 02 грудня 1996 року, померлим (загиблим) під час виконання військового обов'язку по захисту держави України під час здійснення заходів забезпечення національної безпеки і оборони України, відсічі і стримування збройної агресії РФ та пов`язаних із захистом Батьківщини, визначивши місце смерті в районі н.п. Білогорівка Луганської області.

Свою заяву обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 штаб-сержант ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник безвісти під час виконання бойового завдання, внаслідок ворожих штурмових дій, в районі оборони н.п. Білогорівка Луганської області, про що сім`я була сповіщена 18 квітня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заявник наразі позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть батька, оскільки державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Тому вона вимушена звернутися до суду із заявою про оголошення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерство оборони України, Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністертсва юстиції (м. Київ), Військова частина НОМЕР_1 про оголошення особи померлою - залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою, суд першої інстанції виходив із того, що активні бойові дії на території селище Білогорівка, Сіверськодонецького району Луганської області тривають, відлік встановленого шестимісячного строку відповідно ще не розпочався, тому звернення заявника до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою є передчасним і виключає можливість визнання особи померлою в порядку ч. 2 ст. 46 ЦК України.

Не погодилася із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 , її представником подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність рішення у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також неповного з`ясування обставин справи. Представник вказує на те, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви про оголошення особи померлою не врахував один із ключових доказів у даній справі - Акт про настання смерті від 27 квітня 2024 року, яким підтверджено, що штаб-сержант ОСОБА_4 отримав поранення, несумісні з життям, внаслідок вогневого ураження вибухом гранати, евакуювати його тіло з місця події можливості не було через високу щільність обстрілів.

У п. 62. постанови від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 Верховний Суд зазначає, що речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.

З урахуванням того, що як у Акті службового розслідування, так і у Акті про настання смерті чітко і беззаперечно вказано на обставини саме загибелі ОСОБА_4 , обґрунтовані підстави очікувати, що з часом можуть з`явитися нові дані щодо місцезнаходження батька заявниці - відсутні.

У п. 78. постанови від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22, Велика Палата Верховного Суду наголошує, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене уточнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України.

Відтак, суд першої інстанції при розгляді даної справи повинен був застосувати ч. 2 ст. 46 ЦК України, відповідно до якої з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. У даній справі такими конкретними обставинами є фактично встановлення факту загибелі її батька ОСОБА_4 військовослужбовцями військової частини, які разом з ним виконували бойове завдання та відображення цього факту в офіційних документах - як у Акті службового розслідування так і у Акті про настання смерті. При цьому на переконання скаржниці судом першої інстанції помилково застосовано прив`язку до місця загибелі ОСОБА_4 як території, на якій ведуться бойові дії.

На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким заяву про оголошення особи померлою задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Міністерства оборони України - Марціс Б.С. зазначає, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, оскільки законодавець виходячи з положень ч.2 ст.46 ЦК України визначив можливість оголосити фізичну особу померлою лише після закінчення воєнних дій: за загальним правилом після двох років від такої дати, а у якості винятку, з урахуванням конкретних обставин, раніше, але у будь-якому разі, не раніше шести місяців. Отже, відлік строку, визначеного ч.2 ст. 46 ЦК України, для оголошення фізичної особи померлою має починатися з дня закінчення воєнних дій.

З 24 лютого 2022 року і по теперішній час селище Білогорівка Лисичанської міської територіальної громади Сіверськодонецького району Луганської області є територією активних бойових дій.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції вважає законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представник заявника - адвокат Шомік Є.М., яка приймала участь в режимі відеоконференції, підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просила про задоволення заявлених ними вимог.

Представник заінтересованої особи Військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_6, який приймав участь в режимі відеоконференції, заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заінтересована особа Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в листах від 23 вересня 2025 року та від 18 жовтня 2025 року, просили розглянути справу без участі їх представника. /а.с.180-182,194/

Заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 також подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, вказавши про підтримання вимог заяви ОСОБА_1 /а.с.195-203/

Заінтересована особа Міністерство оборони України причини неявки представника не повідомили.

Тому, керуючись ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважала, що неявка учасників судового розгляду не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_4 , виданого 14 вересня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_4 , громадянин України. /а.с.8/

Згідно з довідками Військової частини НОМЕР_1 від 01 квітня 2022 року, від 15 вересня 2023 року ОСОБА_4 перебував на військовій службі з 06 березня 2022 року та брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України. /а.с.15 на звороті, а.с.16 на звороті, а.с.17-18/

У сповіщенні сім`ї від 18 квітня 2024 року № 404 ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлено, що 15 квітня 2024 року штаб-сержант ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник безвісти під час виконання бойового завдання, внаслідок ворожих штурмових дій, в районі оборони н.п. Білогорівка Луганської області. /а.с.8 на звороті/

Як вбачається з Акту службового розслідування, складеного 19 травня 2024 року заступником командира ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 головний сержант ІНФОРМАЦІЯ_5 військової частини НОМЕР_1 штаб-сержант ОСОБА_4 отримав вогнепальні осколкові поранення внаслідок штурмових (наступальних) дій противника. Отримані вогнепальні поранення є несумісними з життям. Тіло штаб-сержанта ОСОБА_4 евакуювати із населеного пункту Білогорівка не вдалося у зв`язку з постійними артилерійськими і мінометними обстрілами й ризиком збільшення втрат особового складу при спробах донести тіло до місця, звідки його можна було б евакуювати. /а.с.9 на звороті - а.с.13/

27 квітня 2024 року у м. Слов`янськ військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 складено Акт про настання смерті, яким підтверджено, що штаб-сержант ОСОБА_4 отримав поранення, несумісні з життям, внаслідок вогневого ураження вибухом гранати, евакуювати його тіло з місця подій можливості не було через високу щільність обстрілів./а.с.19/

У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому відповідними указами Президента України воєнний стан в Україні продовжено і триває по теперішній час.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ затверджено наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376.

Згідно з даним Переліком селище Білогорівка, Сіверськодонецького району Луганської області належить до територій, на яких ведуться бойові дії з 24 лютого 2022 року, дата завершення бойових дій не визначена.

Відповідно до ч. 2 ст.46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Згідно із ч. 3 ст.46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (ч.4 ст. 46 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до змісту ст.305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно із ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст. 263 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі №755/11021/22 вказала на те, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.

Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи. (п.62)

Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що у частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України. (п.96)

Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. (п.97)

Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом. (п.98)

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій. (п.99)

У постанові від 08 жовтня 2025 року Верховний Суд вказав на те, що надані докази (копії акті службового розслідування, акту про настання смерті, сповіщення сім`ї) , у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть останнього.

У справі, яка переглядається заявник, з метою отримання свідоцтва про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, просила суд оголосити її батька ОСОБА_4 (військовослужбовця) померлим (загиблим) під час виконання військового обов`язку по захисту держави України під час здійснення заходів забезпечення національної безпеки і оборони України, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та пов`язаних із захистом Батьківщини, визначивши місце смерті в районі н.п. Білогорівка Луганської області.

Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Чинним цивільним законодавством врегульована процедура оголошення особи померлою у зв`язку з воєнними діями чи збройним конфліктом, яка пов`язана зі спливом строків, а також обставинами ведення активних бойових дій на території ймовірної смерті фізичної особи.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки на час звернення із заявою та на час розгляду справи активні бойові дії на території селище Білогорівка, Сіверськодонецького району Луганської області тривають, відлік встановленого шестимісячного строку не розпочався, тому звернення заявника до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою є передчасним і виключає можливість визнання особи померлою в порядку ч2 ст. 46 ЦК України. Цей висновок судом першої інстанції здійснений з урахуванням правової позиції викладеної Великою палатою Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі №755/11021/22. Натомість в доводах апеляційної скарги сторона заявника здійснює власне трактування наведених судом касаційної інстанції висновків. А тому апеляційний суд відхиляє відповідні доводи апеляційної скарги заявника у справі.

Також не можуть бути прийняті до уваги суду посилання заявника на Акт службового розслідування та Акт про настання смерті, як на докази обставин саме загибелі ОСОБА_4 , оскільки вказані докази, у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть цієї особи, а лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть останнього.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив всі матеріали справи, рішення суду повністю відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Оскільки оскаржуване рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 травня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: О.В. Желепа

Н.В. Поліщук