Справа№938/779/25
Провадження № 2/938/251/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Чекан Н.М.

з участю секретаря судового засідання Івасюк Г.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верховинської селищної ради про визнання у порядку спадкування за законом права на завершення приватизації та здійснення державної реєстрації речових прав на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Верховинського районного суду Івано-Франківської області поступила позовна заява ОСОБА_1 до Верховинської селищної ради про визнання у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 права на завершення приватизації та здійснення державної реєстрації речових прав на земельну ділянку площею 0,0826 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: присілок Пушкар селища Верховина Верховинського району Івано-Франківської області.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 . Оскільки смерть була раптовою, то заповіту мати не залишила. Після її смерті відкрилася спадщина за законом, зокрема на земельну ділянку площею 0,0826 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, за адресою: присілок Пушкар селища Верховина Верховинського району Івано-Франківської області. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом та у строк встановлений законом, а саме 08.12.2020 року, звернулася до приватного нотаріуса Верховинського районного нотаріального округу Мартищук О.Я. зі заявою про прийняття спадщини за законом, на підставі якої приватним нотаріусом 08.12.2020 року заведено спадкову справу №160/2020. Надалі 04.02.2025 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Верховинського районного нотаріального округу Мартищук О.Я. зі заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на земельну ділянку площею 0,0826га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, за адресою: присілок Пушкар селища Верховина Верховинського району Івано-Франківської області, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з неподачею в нотаріальну контору документів, які підтверджують право власності спадкодавця ОСОБА_2 на спадкове майно. Покійна мати, ОСОБА_2 , дійсно за життя розпочала процедуру приватизації вказаної вище земельної ділянки, проте у встановленому законом порядку не завершила. З архівного витягу з рішення 26 сесії 11 пленарного засідання Верховинської селищної ради п`ятого демократичного скликання від 26.11.2009 року вбачається, що ОСОБА_2 , жительці АДРЕСА_1 , надано дозвіл на збір технічної документації на земельну ділянку площею 0,0826 га за адресою: присілок Пушкар селища Верховина для ведення особистого селянського господарства з метою передачі у приватну власність. Позивач звернулася до Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області зі заявою про надання дозволу на збір технічної документації на земельну ділянку площею 0,0826 га за адресою: присілок Пушкар селища Верховина для ведення особистого селянського господарства, яка була попередньо в користуванні у матері ОСОБА_2 , однак листом від 05.03.2025 року №3-208 позивачу було роз`яснено, що відповідно до внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» відповідно до розділу Х п.5 «Перехідні положення» ЗК України безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розробку документації із землеустрою із метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації під час дії воєнного стану в Україні, забороняється. Оскільки, позивач є єдиним спадкоємцем майна після смерті матері ОСОБА_2 , яка за життя не оформила право власності на земельну ділянку, а лише розпочала процедуру приватизації, у зв`язку з чим не зареєструвала у встановленому законом порядку право власності на цю земельну ділянку, позивач не може завершити процедуру приватизації земельної ділянки та оформити право власності на спадкове майно, тому як спадкоємець першої черги за законом має право на завершення приватизації даної земельної ділянки розпочатої спадкодавцем та реєстрацію права власності на земельну ділянку на своє ім`я.

Ухвалою суду від 06.06.2025 року позовну заяву прийнято до провадження, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, витребувано від державного нотаріуса Павлюка Івана Івановича та приватного нотаріуса Мартищук Оксани Ярославівни інформацію зі спадкового реєстру про складання за життя заповітів спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також інформацію, чи відкривалися спадкові справи після її смерті, а у разі їх відкриття витребувано вказані спадкові справи.

Від державного нотаріуса Павлюка Івана Івановича та приватного нотаріуса Мартищук Оксани Ярославівни до суду поступила витребувана інформація.

Ухвалою суду від 07.08.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про підтримання позовних вимог та просила їх задоволити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Окрім того, згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав.

Зокрема, в ст. 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ч. 1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У ч.1 ст.15, ч. 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ч. 1 ст.19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народилася в м. Одеса, її зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , що вбачається з паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Верховинським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 24.12.2009 року (а.с.5-6).

ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 21.11.2009 року зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 21.11.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Верховинського районного управління юстиції Івано-Франківської області зроблено актовий запис №90, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.8).

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 15.04.1977 року (а.с.7) вбачається, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками записано ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 19.07.1985 року (а.с.9), шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 19.07.1985 року зроблено запис №34 відділом ЗАГСу Верховинського райвиконкому.

Мати позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 64 роки, про що 24.06.2020 року складено актовий запис №105 Верховинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 (а.с.10).

Приватним нотаріусом Мартищук О.Я. після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 заведено спадкову справу №160/2020 (а.с.11).

Із спадкової справи №160/2020 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 звернулася 08.12.2020 року до приватного нотаріуса Верховинського районного нотаріального округу Мартищук О.Я. із заявою про прийняття спадщини (а.с.30-42).

Відповідно до довідок Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області від 08.12.2020 року №2964, №2963 (а.с.36), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала одна і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 до дня смерті.

Згідно з рішення Верховинської селищної ради від 26.11.2009 року надано дозвіл ОСОБА_2 на збір технічної документації на земельну ділянку площею 0,0826 га за адресою: селище Верховина присілок Пушкар для ведення особистого селянського господарства з метою передачі її у приватну власність (а.с.13, 41).

Постановою приватного нотаріуса Верховинського районного нотаріального округу Івано-Франківської області від 04.02.2025 року (а.с.12,42), ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на земельну ділянку площею 0,0826 га цільове призначення (використання) якої для ведення особистого селянського господарства, що розташована в селищі Верховина присілок Пушкар Верховинського району Івано-Франківської області у зв`язку відсутністю документів, які підтверджують право власності спадкодавця на земельну ділянку.

Відповідно до вимог ст.ст. 1216, 1217ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Зі ст. 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до приписів частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач у встановлений законом строк звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спащини за законом після смерті матері, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Згідно із п. «Г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України.

Положеннями ст. 152 ЗК України, передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 350/67/15-ц та постановах Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №128/1911/15-ц, від 30.06.2020 у справі №623/633/17, від 25.03.2020 у справі №158/1672/17, від 17.04.2019 у справі №723/1061/17, від 29.08.2019 у справі №554/1195/17, від 04.11.2020 у справі №545/1631/19 та від 24.12.2021 у справі №343/1341/20, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки.

Верховний Суд в Постанові від 21 березня 2018 року по справі № 623/633/17, провадження № 61-6243св18, зазначив, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Системний аналіз норм права, що регулюють спірні правовідносини, свідчить про те, що початком процедури безоплатної приватизації земельної ділянки є звернення громадянина, зацікавленого у такій приватизації, до відповідного компетентного органу (органу місцевого самоврядування) із заявою про отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно дост. 126 ЗК України, оформлення речових прав на земельну ділянку здійснюється відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Через не завершення процедури приватизації ОСОБА_7 за життя не було отримано державний акт, а тому за спадкоємцем ОСОБА_1 в порядку захисту спадкових прав необхідно визнати право на завершення процедури приватизації та одержання правовстановлюючих документів на ім`я спадкоємця, шляхом здійснення всіх реєстраційних дій, пов`язаних з державною реєстрацією спірної земельної ділянки.

За таких підстав, суд приходить до переконання, що позивач має право звертатися до суду з позовом про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та проведення державної реєстрації за нею права власності на цю земельну ділянку.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.258-259,263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення приватизації та здійснення державної реєстрації речових прав на земельну ділянку площею 0,0826 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: присілок Пушкар селища Верховина Верховинського району Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд.

Найменування та ім`ясторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , фактична адреса проживання: АДРЕСА_3 ;

Верховинська селищна рада Верховинського району Івано-Франківської області, , адреса місця знаходження: вул. Франка,3 селища Верховина Івано-Франківської області.

Суддя Наталія ЧЕКАН