Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.09.2025 Справа №607/4453/24 Провадження №2/607/640/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., секретаря судового засідання Кочмар С.М., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Черніцького І.Р., представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Білик Л.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Черніцький Іван Романович до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Черніцького Івана Романовича звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить виключити відомості про батьківство ОСОБА_2 з актового запису про народження ОСОБА_3 , про що 31.05.2023 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено відповідний актовий запис за № 943 та з актового запису про народження ОСОБА_4 , про що 31.05.2023 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено відповідний актовий запис за № 944; визнати його батьком ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про що внести відповідні зміни в актові записи про народження дітей.

Позов обґрунтований тим, що він та ОСОБА_1 з 06.11.2010 по 08.04.2013 перебували в зареєстрованому шлюбі, який 08.04.2013 заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова було розірвано.

Із липня 2021 року ОСОБА_1 та позивач відновили стосунки та почали перебувати у фактичних сімейних відносинах.

Від спільного проживання позивача з ОСОБА_1 , остання, ІНФОРМАЦІЯ_1 народила двох дітей - синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про що третьою особою зроблено відповідні актові записи за №943 та №944 від 31.05. 2023, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей.

Втім, у вищевказаних свідоцтвах про народження дітей, батьком ОСОБА_5 та ОСОБА_6 записано відповідача ОСОБА_2 й відповідно прізвища дітей записані « ОСОБА_7 ».

В 2023 році із слів ОСОБА_1 позивачу стало відомо, що батьком дітей у свідоцтвах про їх народження записаний відповідач ОСОБА_2 . Однак, в дійсності, діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є біологічними синами позивача.

05.06.2024 Судом зареєстрований відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Білик Л.С., який мотивований тим, що позов до задоволення не підлягає, оскільки ОСОБА_2 разом із ОСОБА_1 з 2015 року спільно проживають у цивільному шлюбі у м. Тернопіль, ведуть спільний побут, сімейний бюджет, мають взаємні права та обов`язки.

Окрім цього, ОСОБА_2 разом із ОСОБА_1 спільно намагалися народити дитину, однак враховуючи проблеми зі здоров`ям, останні звернулися до Медичного центру «Мати та дитина» (ТОВ «НЕОМЕД 2007), де уклали договір ДРТ-Р-411 від 24 червня 2022 року, про надання відповідних репродуктивних технологій та послуг лікування. Окрім цього, на виконання умов вказаного договору Відповідачами отримано акт перерахунку програми лікування № 2997901 від 05 грудня 2023 року.

Також, звертає увагу суду, що Позивач проживає у м. Чернігів, натомість ОСОБА_1 у період із 2015 року постійно разом із ним та їхніми спільними дітьми проживає у м. Тернопіль, що є значно територіально віддалено один від одного.

Водночас, цивільна дружина ОСОБА_2 зараз перебуває у декретній відпустці, однак до вказаного моменту працювала у Тернопільській міській дитячій поліклініці на посаді акушер-гінеколог, дитячий гінеколог.

Окрім цього, Позивач, всупереч моральних засад суспільства, вказаною позовною заявою безпринципно порушує сімейний спокій, шлюбні відносини та ускладнює і дисгармоніює післяпологове відновлення ОСОБА_1 .

Звертає увагу суду, що Позивачем не надано до позовної заяви жодного доказу на підтвердження своїх доводів в частині спільного проживання та подружніх відносин із Відповідачкою, що свідчить про зловживання ОСОБА_1 положеннями ч. 3 ст. 128 СУ України.

Відтак, доводи Позивача в частині їх спільного проживання із ОСОБА_1 та наявність фактичних сімейних відносинах є такі, що не заслуговують на увагу, суперечать фактичним обставинам справи та вводять суд в оману. Тому, просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити, за їх безпідставністю.

Ухвалою судді від 12.03.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 04.08.2025 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, що відображено в протоколі судового засідання.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позові та просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки суд не повідомила

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Білик Л.С. в судовому засіданні, щодо задоволення позову заперечила, з підстав наведених у відзиві на позов.

Представник Тернопільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, подавши суду заяву про розгляд справи у відсутності представника.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи суспільних інтересах. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 . У свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 його батьками значаться ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Також, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 . У свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 його батьками значаться ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_1 з 06 листопада 2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 08.04.2013 у справі №750/1005/13-ц.

Як вбачається із висновку експерта №СЕ-19/120-25/4963-БД від 18.06.2025, наданого на виконання ухвали суду від 24.03.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , може бути біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біологічною матір`ю якого є ОСОБА_1 . Ймовірність походження ДНК-профілів від ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ОСОБА_1 становить не менше ніж 99,159%.

Із вказаного висновку експерта також вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , може бути біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біологічною матір`ю якого є ОСОБА_1 . Ймовірність походження ДНК-профілів від ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , ОСОБА_1 становить не менше ніж 99,159%.

Тож, доводи представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Білик Л.С., викладені у відзиві на позов щодо безпідставності позовних вимог, спростовуються результатами молекулярно-генетичної експертизи.

Всебічно, повно об`єктивно та безпосередньо дослідивши докази по справі, надавши їм оцінку на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, виходячи із таких міркувань.

Так, відповідно до частини першої статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (стаття 51 Основного Закону України).

Частиною першою статті 126 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини (ч.3 ст.128 Сімейного кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 128 Сімейного кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Частиною ч. 1 ст. 129 Сімейного кодексу України визначено, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

При цьому, зважаючи на предмет доказування у даній категорії справи, СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06 листопада 2019 року у справі №757/26284/14-ц.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи».

Таким чином, для встановлення батьківства правове значення мають не лише фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення від 07 травня 2009 року у справі «Калачова проти російської федерації», заява № 3451/05, § 34).

Таким чином, враховуючи все вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги про визнання батьківства є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, згідно ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до п.п.20 п. 1 Розділу ІІІ «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні» затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Пунктом 2.13.1. «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, передбачено, що підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є в тому числі рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька, матір дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п. 2.16.4 Розділу ІІ «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Враховуючи вищевказані вимоги закону, суд приходить до висновку про наявність підстав щодо внесення зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст.3, 12, 141, 206, 258, 259, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Черніцький Іван Романович до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини задовольнити.

Виключити відомості про батьківство ОСОБА_2 з актового запису про народження ОСОБА_3 , про що 31.05.2023 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено відповідний актовий запис за № 943.

Виключити відомості про батьківство ОСОБА_2 з актового запису про народження ОСОБА_4 , про що 31.05.2023 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено відповідний актовий запис за № 944.

Визнати батьком ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати батьком ОСОБА_4 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Внести зміни до актового запису цивільного стану про народження №943, складеного 31 травня 2023 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вказавши батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин України, місце проживання: АДРЕСА_1 ., змінити прізвище та по батькові дитини з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_8 », ім`я, дату та місце народження дитини залишити без змін.

Внести зміни до актового запису цивільного стану про народження №944, складеного 31 травня 2023 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіональної управління Міністерства юстиції, вказавши батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин України, місце проживання: АДРЕСА_1 ., змінити прізвище та по батькові дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_9 », ім`я, дату та місце народження дитини залишити без змін.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, адреса місця знаходження: вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль, .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич