ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: ГапоноваА.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Кругман А. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційні скарги представника Департаменту патрульної поліції та ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду міста Дніпра від 22 травня 2025 рокупо справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування посилався на те, що 29.10.2022 року 23 годинні 30 хвилин інспектором 1 взводу 2 роти 3 батальйону 3 УПП в Дніпропетровській області ООП старшим лейтенантом поліції Прялупа А. Є. Було складено протокол серії ААД № 352382, згідно якого він керував Т3 Renault Logan н. 3. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду у відповідному законом порядку відмовився чим порушив вимоги п. 2.5 правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Наголошував, що в зазначеному протоколі відсутні свідки, які підтверджували факт його відмови від проходження медичного огляду, у відповідності до вимог законодавства.

Зазначав, що близько 04 години ранку 30.10.2022 року він разом з поліцейськими доставив вилучений транспортний засіб до місця зберігання. Відразу після закінчення комендантської години 06 годин 10 хвилин 30.10.2022 року він самостійно звернувся до КП «ДБКЛПД» ДОР для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, за результатами якого складено висновок, відповідно до якого у нього ознак наркотичного сп`яніння не виявлено.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2022 року у справі № 932/6701/22 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрито за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, інспектор 1 взводу 2 роти 3 батальйону 3 УПП в Дніпропетровській області ООП старший лейтенант поліції Прялупа А. Є. фактично незаконно та противоправно склав щодо нього протокол серії ААД №352382 про адміністративне правопорушення ч. 1 ст.130 КУпАП за відсутності будь-яких доказів, які підтверджували факт його наркотичного сп`яніння.

У зв`язку з незаконним притягненням його до адміністративної відповідальності йому завдано моральних страждань, оскільки він вимушений був звертатися за правовою допомогою до адвоката, чекати судового засідання щодо розгляду адміністративної справи №932/6701/22 та перебував у постійному стресі. Також, складанням протоколу серії ААД №352382 від 29.10.2022 року завдано шкоди його діловій репутації та авторитету, оскільки притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУПАП створювало образ суспільно небезпечної особи, яка здатна вживати наркотичні засоби, та керувати транспортним засобом. Розмір завданої йому моральної шкоди він оцінює у розмірі 15 000 000 грн, яку просить стягнути з Державного бюджету України.

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпра від 22 травня 2025 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 7 000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Департаменту патрульної поліції просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Протокол про притягнення позивача до відповідальності за ст 130 КУпАП був скасований судом у зв`язку з неможливістю для суду встановити, що позивачем вчинено інкриміноване йому правопорушення. А відтак, скасування складеного поліцейським протоколу зумовлене недостатністю в матеріалах судової справи доказів вчинення позивачем правопорушення. При цьому судом не було повторно витребувано не пошкоджений відеозапис, також судом не викликались працівники патрульної поліції для надання пояснень по вказаній справі в якості свідків.

При цьому дії поліцейських зі складання адміністративних матеріалів, зокрема щодо позивача, не визначені чинним законодавством як неправомірні чи незаконні (навпаки, передбачені як виключна компетенція поліцейських), а також не визнані такими уповноваженими органами у встановленому порядку. Передумовою стягнення коштів в рахунок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями відповідних посадових осіб, є встановлення факту наявності незаконних дій або визнання їх такими. Втім, всупереч твердженням позивача, постанови суду, на які посилається позивач в своєму позові, обґрунтовуючи незаконність дій поліцейських, не встановлюють факту незаконності складення поліцейськими відносно позивача певних адміністративних матеріалів. Слід враховувати, що обставини щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення під час розгляду відповідної справи відносно позивача про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, судом не досліджувались та такі обставини не були предметом розгляду по справі, що, в свою чергу, зумовлює неможливість надання судом, яким розглядалась справа про адміністративне правопорушення відносно позивача, оцінки діям поліцейських під час оформлення відповідного адміністративного матеріалу.

Вважає, що дії відповідача-1, які полягали у складанні відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення відповідають чинному законодавству, є правомірними, вчиненими в межах наданих законом повноважень та на виконання завдань та функцій поліції, а вимоги позовної заяви є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Чинне законодавство передбачає відшкодування фізичним та юридичним особам шкоди, завданої лише незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади та така шкода повинна відшкодовуватись саме за рахунок коштів Державного бюджету.

Скасування у встановленому порядку протоколу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є достатньою справедливою сатисфакцією та повністю забезпечує нівелювання наслідків складання такого протоколу. При розгляді даної справи судом першої інстанції не було враховано всі вищенаведені обставини та норми законодавства, внаслідок чого суд дійшов помилкових висновків щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог, що потягло за собою прийняття рішення, яке не можна визнати ані законним, ані обґрунтованим.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Зазначав, що поліцейські не вручили йому жодного направлення, натомість повідомили, що йому потрібно самостійно поїхати у медичний заклад для проведення огляду. Проте в протоколі зазначили, що він відмовився від проходження медичного огляду,чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху. Однак в протоколі відсутні свідки, які б підтверджували факт його відмови від проходження медичного огляду.

Вважає, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди є значно заниженим.

Він перебував під слідством та судом у розумінні конвенційних норм та практикм ЄСПЛ у період часу з 29.10.2022 року і до 30.11.2022 року, тобто 1 місяць і 3 дні.

Про час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про отримання документів в електронному суді представником позивача та представником відповідача.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до

вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що обставини, на які посилався позивач в обґрунтування позовної заяви, знайшли своє підтвердження.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно протоколу серії ААД № 352382, який складено 29.10.2022 року інспектором 1 взводу 2 роти 3 батальйону 3 УПП в Дніпропетровській області Прялупою А.Є. 29.10.2022 року о 20 год. 03 хв. в м. Дніпро, Шевченківський район, пр-т Дмитра Яворницького, 49, водій ОСОБА_1 керував Т3 Renault Logan д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду у відповідному законом порядку відмовився чим порушив вимоги п. 2.5 правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно висновку КП «ДБКЛПД» ДОР від 19.11.2022 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 30.10.2022 року о 06 год. 10 хв. проведено огляд ОСОБА_1 згідно особистої заяви на стан наркотичного сп`яніння, за результатами якого складено висновок, відповідно до якого у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння не виявлено.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2022 року (справа № 932/6701/22) провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрито, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди обов`язковою є наявність трьох елементів (умов): неправомірний характер дії (бездіяльності) цього органу (посадових або службових осіб), наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіяною шкодою. Водночас наявність вини посадових осіб органів державної влади не є обов`язковою умовою такого виду відповідальності. Тягар доведення наявності зазначених трьох умов покладається на позивача, який звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди на підставі статей 1173, 1174 ЦК України.

Встановлення протиправності у діях працівника патрульної поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення є обов`язковою умовою для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди.

При невстановленні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення невідповідності дій (бездіяльності) працівників патрульної поліції щодо складання протоколу, які мали наслідком закриття справи про адміністративне правопорушення, дії патрульного поліцейського щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі подальшого закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення можуть бути підставою для відшкодування шкоди державою лише у тому випадку, якщо закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення відбулося через очевидну невідповідність протоколу вимогам закону або внаслідок інших протиправних дій працівників патрульної поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, або які мають ознаки свавільності.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що діями та бездіяльністю працівників поліції йому спричинена моральна шкода, а саме: інспектором 1 взводу 2 роти 3 батальйону 3 УПП в Дніпропетровській області Прялупою А.Є. 29.10.2022 року було складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , нібито він перебував з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка що не відповідає обстановці. При цьому на медичний огляд його направлено не було і в протоколі зазначено, що він відмовився від медичного огляду, що не відповідає дійсності.

Однак за його особистою заявою йому проведено медичний огляд і згідно висновку КП «ДБКЛПД» ДОР від 19.11.2022 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння не виявлено.

Зазначена обставина була підставою закриття судом провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Судом першої нстанції встановлено, що складаючи протокол про наявність у діях позивача ознак складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, патрульним поліцейським констатовано факт перебування позивача з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка що не відповідає обстановці, проте патрульний поліцейський не є працівником медзакладу, а тому повинен був діяти згідно з положеннями наказу Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2015 року №1452/735.

Відповідно до п. 9 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2015 року №1452/735 з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Поліцейський вищенаведені приписи законодавства не виконав, а тому у поліцейського були відсутні будь-які правові підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 352382.

Як передбачено п. 6 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 352382 від 29.10.2022 року відсутні свідки, які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проведення огляду в закладі охорони здоров`я.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що інспектор 1 взводу 2 роти 3 батальйону 3 УПП в Дніпропетровській області ООП старший лейтенант поліції Прялупа Андрій Євгенійович фактично склав відносно позивача протокол серії ААД № 352382 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутності доказів, які підтверджували б факт наркотичного сп`яніння та відмову позивача від проходження медичного огляду. Тобто судом першої інстанції встановлена невідповідність вимогам закону дій працівників патрульної поліції, які склали протокол про наявність у діях позивача ознак складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин доводи про те, що протокол є носієм доказової інформації, яка в подальшому може бути використана органом, який здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення з метою прийняття рішення щодо наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення в діях особи, протокол фіксує обставини та факти виявлених порушень законодавства та не є рішенням, що створює правові наслідки і не змінює стан суб`єктивних прав особи, оскільки таким рішенням є постанова, яка приймається на підставі протоколу, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог не можуть бути прийнятими до уваги. Оскільки судом встановлена невідповідність вимогам закону дій працівників патрульної поліції при складанні адміністративного протоколу.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у виді погіршення здоров`я, можуть підтверджувати завдання моральної шкоди і при цьому не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд обгрунтовано виходив із того, що позивачем не доведено спричинення йому моральної шкоди саме в розмірі 15 000 000 грн..

Підстав для зміни визначеного судом першої інстанції розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню, не вбачається.

Інші наведені в апеляційних скарзі доводи зводяться до незгоди з висновкам суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення апеляційних скарг і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Керуючись ст. ст. 368, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги представника Департаменту патрульної поліції та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду міста Дніпра від 22 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 листопада 2025 року.

Судді: