Сарненський районний суд
________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 572/2313/24
Провадження № 2/572/70/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2025 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі : головуючої судді ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі МОРОЗ Ю.М.

за участю :

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представника відповідачів ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сарни справу №572/2313/24 за позовною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про встановлення факту проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить встановити факт її постійного проживання із батьком ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день його смерті за адресою : АДРЕСА_1 .

Відповідно до змісту поданої заяви - померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 був батьком позивача. Після смерті ОСОБА_10 відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , який належав спадкодавцеві на праві особистої власності на домоволодіння, згідно свідоцтва, виданого Сарненською районною радою народних депутатів №142 від 10 серпня 1988 року та земельний пай, площею 3,03 га. для ведення особистого селянського господарства, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №070950 від 20 квітня 2001 року.

Оскільки позивач наприкінці лютого 2022 року та до 13 червня 2023 року перебувала за межами держави, нею був пропущений визначений законодавством строк для прийняття спадщини у поновленні якого судом було відмовлено.

В обґрунтування поданої позовної заяви позивач вказує, що ОСОБА_10 з квітня 2019 року і по день смерті проживав разом із позивачем - по АДРЕСА_1 .

Оскільки ОСОБА_1 бажає прийняти та оформити спадщину, що залишилась після смерті батька, однак, не може підтвердити вказану обставину в позасудовому порядку, остання звернулась до суду із даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Данильчик В.І. заявлені позовні вимоги підтримали, дали пояснення відповідно до змісту позовної заяви, додавши, що жодного примусу з боку ОСОБА_1 відносно батька не було, останній добровільно погодився проживати із дочкою. ОСОБА_1 пояснила, що питання проживання батька із нею, вона не була зобов`язана узгоджувати із відповідачами, оскільки її догляд за батьком обов`язок як дочки.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та представник відповідачів адвокат Волнянський Г.Н. у судовому засіданні вимоги, заявлені до ОСОБА_1 не визнали повністю.

Відповідач ОСОБА_4 по суті заявлених до неї вимог пояснила, що була дружиною сина ОСОБА_10 ОСОБА_12 , на користь якого батьком було посвідчено заповіт. Однак, в подальшому ОСОБА_13 висловив бажання змінити заповіт на користь онука ОСОБА_14 . На думку відповідачки, позивач намагалась перешкодити цьому, в зв`язку із чим, скориставшись певними обставинами заволоділа особистими документами батька та правовстановлюючими документами на нерухоме майно, що є спадковою масою. В подальшому позивач примусом відвезла батька по місцю свого проживання, де він і перебував до моменту смерті.

Відповідач ОСОБА_3 додав, що він особисто намагався поспілкуватись із дідом, під час його перебування у ОСОБА_1 , яка постійно перешкоджала цьому, пояснюючи, що ОСОБА_13 втомився, відпочиває.

Відповідач ОСОБА_11 підтвердила, що її дід ОСОБА_10 постійно проживав разом із ними, у с.Немовичі, ніколи не висловлюючи бажання переїхати на постійне проживання до дочки. Однак, дід висловлював думку щодо необхідності посвідчення заповіту на користь брата ОСОБА_15 , через що, на думку відповідача, був примусово відвезений ОСОБА_1 до її місця проживання.

Відповідачі просили звернути увагу на те, що поховання ОСОБА_10 здійснювалось за їх кошти та із будинку у с.Немовичі Сарненського району Рівненської області.

Відповідачами надано суду відзив на позов із письмовими доказами для доручення до матеріалів справи.

Вказане клопотання судом задоволено.

Сторонами були заявлені клопотання про допит свідків.

Вказані клопотання судом задоволені.

Інших клопотань сторонами заявлено не було.

Вимоги ОСОБА_1 щодо встановлення факту підлягають розгляду в порядку позовного провадження, в зв`язку із тим, що в даному випадку вбачається спір про право, однак, відповідно до норм ЦПК України та з урахуванням норм ЦК України.

Згідно із ч.2 ст.315 ЦПК України - у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Копія свідоцтва про народження ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (прізвище змінено з « ОСОБА_17 » на « ОСОБА_18 » внаслідок реєстрації шлюбу із ОСОБА_19 , що мало місце 02 лютого 1985 року та підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від цього ж числа), доводить, що батьком позивача є ОСОБА_10 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 31 серпня 1962 року).

Копія свідоцтва про смерть від 15 грудня 2021 року серії НОМЕР_3 доводить, що ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Немовичі Сарненського району Рівненської області.

Таким чином, позивач, відповідно до змісту ст.1261 ЦК України, якою визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки є спадкоємцем першої черги спадкування після смерті батька.

Наявність спадкового майна, належного на праві власності спадкодавцеві, підтверджено дослідженими судом копіями Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 20 жовтня 1988 року та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №070950, які доводять право власності ОСОБА_10 на житловий будинок АДРЕСА_2 , а також на земельну ділянку площею 3,03 га., із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області.

Однак, згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину.

Частиною 1 статті 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Позивач не заперечує, що відповідної заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори вона не подавала, однак, мала бажання прийняти спадщину після смерті батька, на підтвердження чого надано копію повідомлення №174/01-16 від 27 червня 2023 року за підписом приватного нотаріуса Войцехович О.О., якою ОСОБА_1 повідомлено наслідки пропуску визначеного законодавством строку для прийняття спадщини та роз`яснено право звернення із цим питанням до суду.

Копії рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 10 липня 2013 року у цивільній справі №572/2564/23 та постанови Рівненського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року у цій же справі, доводять, що ОСОБА_1 було відмовлено у визначенні додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_10 .

Однак, в обґрунтування даного позову ОСОБА_1 вказує, що батько на час його смерті фактично проживав із нею.

Згідно із ч.3 ст.1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Із наданої суду заявником копії довідки №82 від 25 березня 2021 року, виданої Немовицькою сільською радою Сарненського району Рівненської області, встановлено, що ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті проживав без реєстрації з дочкою, ОСОБА_1 , а саме : з квітня 2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із довідкою №28 від 05 лютого 2024 року, виданою Немовицькою сільською радою Сарненського району Рівненської області ОСОБА_10 був зареєстрований у АДРЕСА_2 , де фактично проживають його невістка ОСОБА_4 та онуки : ОСОБА_3 , 1996 року народження, ОСОБА_20 , 2001 року народження, ОСОБА_21 , 2011 року народження.

Свідок ОСОБА_22 в суді пояснила, що особисто була присутня під час того, як ОСОБА_1 забирала батька із с.Немовичі. Зі слів свідка дочка підвищувала на батька голос та штурхала його. Свідок пояснила, що поховання ОСОБА_10 відбувалось за кошти ОСОБА_4 та із будинку у с.Немовичі. В той же час, свідок не заперечувала, що після того, як ОСОБА_1 забрала батька до себе, він у с.Немовичі для проживання не повертався.

Свідок ОСОБА_23 в суді також підтвердила, що ОСОБА_10 проживав у власному будинку у с.Немовичі із невісткою та онуками, які доглядали за ним. Однак, в подальшому ОСОБА_1 забрала батька до себе, під приводом погостювати, після чого він у с.Немовичі не повертався. Свідок вважає, що ОСОБА_1 керувалась виключно корисним мотивом, оскільки отримувала пенсію батька і її витрачала.

Аналогічні пояснення в суді дала свідок ОСОБА_24 , яка крім цього пояснила, що під час того, як ОСОБА_10 проживав у дочки у с.Катеринівка, у нього почалися проблеми із пам`яттю. Свідок пояснює вчинок ОСОБА_1 виключно корисними мотивами, оскільки батько постійно висловлював бажання укласти заповіт щодо належного йому майна на користь онука ОСОБА_15 .

В той же час свідки ОСОБА_25 та ОСОБА_26 пояснили, що бачили ОСОБА_10 під час того, як він проживав у с.Катеринівка із дочкою, яка його змушена була забрати від невістки та онуків, оскільки він потребував догляду та належних умов, яких йому створено не було. Зі слів свідків ОСОБА_10 проживав у дочки постійно з 2019 року, мав гарний стан здоров`я, постійно прогулювався по селу.

Отже, наведені вище докази беззаперечно доводять факт проживання ОСОБА_10 на момент смерті із дочкою ОСОБА_1 .

Відповідачі вказували, що переїзд спадкодавця на проживання до позивача не був добровільним, а був викликаний виключно бажанням позивача перешкодити батьку розпорядитись належним йому на праві власності майном, на підтвердження чого стороною суду надано копію заповіту, посвідченого 25 січня 2000 року Немовицькою сільською радою, яким ОСОБА_10 на випадок смерті зробив заповідальне розпорядження на користь сина ОСОБА_27 , а також копію свідоцтва про смерть ОСОБА_27 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Однак, в даному випадку обставини, за яких ОСОБА_10 змінив місце проживання не є предметом спору, такі обставини відповідачами не оспорювались.

З огляду на наведене, враховуючи надані позивачем докази, суд вважає встановленим факт проживання із позивачкою спадкодавця на момент його смерті, через що заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст. 293, 315, 319 ЦПК України, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (жительки АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (жительки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , паспорт громадянина України № НОМЕР_8 ), ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (жительки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 , паспорт громадянина України № НОМЕР_10 ) про встановлення факту проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини - задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_6 із батьком ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день його смерті за адресою : АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: