КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/824/1390/2025 Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.,

секретар судового засідання: Янчук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за апеляційною скаргою адвоката Митнюка Валерія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на додаткову ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 19 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

11 жовтня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з неї боргу в сумі 36 287 доларів США. В уточненій позовній заяві, що подана 19 листопада 2024 року, позивач просив стягнути з відповідачки борг в сумі 33 226 доларів США.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19 лютого 2025 року заяву позивача про залишення позову без розгляду задоволено. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу залишено без розгляду.

28 лютого 2025 року представник відповідачки засобами «Електронний суд» звернувся до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №754/14450/24, в якій просила вирішити питання розподілу судових витрат у справі, а саме стягнути з позивача на користь відповідачки витрати на правову допомогу в сумі 42 000,00 грн.

12 березня 2025 року представник позивача подав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких просив відмовити у задоволенні заявлених вимог, оскільки не доведено необґрунтованості дій позивача при залишенні позовної заяви без розгляду. Крім того, на думку позивача, визначений розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 42 000,00 грн з врахуванням залишення позовної заяви без розгляду, не відповідає розумності їхнього розміру з урахуванням не розгляду справи, необхідних процесуальних дій сторони, а тому є необґрунтованим.

Додатковою ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 19 травня 2025 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 20 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У компенсації витрат відповідачки на професійну правничу допомогу у розмірі 22 000 грн відмовлено.

Не погодившись з вказаною додатковою ухвалою, адвокат Митнюк В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви представника відповідача про компенсацію судових витрат на правничу допомогу відмовити.

Також просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу по складанню апеляційної скарги у розмірі 10 000 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року апеляційну скаргу адвоката Митнюка Валерія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задоволено частково. Додаткову ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 19 травня 2025 року змінено, зменшено розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , з 20 000 гривень до 5 000 гривень.

13 жовтня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав заяву про ухвалення додаткового рішення, яка зареєстрована в Київському апеляційному суді 20 жовтня 2025 року (вх. № 131150).

Заява обгрунтована тим, що в прохальній частині апеляційної скарги представник позивача також просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу по складанню апеляційної скарги на додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 травня 2025 року у розмірі 10 000 грн. До апеляційної скарги були додані докази на підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Однак під час розгляду справи, питання судових витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою, судом не вирішувалось.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 просив суд апеляційної інстанції ухвалити по справі додаткову постанову, якою стягнути з ОСОБА_2 на свою користь витрати на професійну правничу допомогу по складанню апеляційної скарги на додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 травня 2025 року у розмірі 10 000 грн.

Справу просив розглядати у відсутність позивача та його представника.

22 жовтня 2025 року (вх. № 134985) до Київського апеляційного суду надійшло клопотання від представника ОСОБА_2 - адвоката Дяченка І.В. про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Заперечуючи проти задоволення заяви, представник відповідача вказував на те, що враховуючи, що за наслідками апеляційного розгляду у даній справі суд апеляційної інстанції частково задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а судове рішення суду першої інстанції в частині розміру витрат на професійну правничу допомогу змінив з 20 000 грн до 5000 грн, тому вважає заявлений заявником до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн суперечить приписам п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, оскільки не узгоджується з принципом розподілу таких витрат у разі часткового задоволення вимог.

Вивчивши зміст заяви та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що звертаючись з апеляційною скаргою на додаткову ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 19 травня 2025 року представник позивача, просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу по складанню апеляційної скарги у розмірі 10 000 грн.

До апеляційної скарги на підтвердження понесених витрат на правову допомогу було додано: копію додатка № 2 до договору № 2024/08-12-2 від 12.08.2024 року про надання правової допомоги та представлення інтересів; копію акту про прийняття-передачі наданих послуг, складеного 26.05.2025 року (а.с. 149, 150 том 1).

Також в матеріалах справи міститься договір № 2024/08-12-2 про надання правничої допомоги та представлення інтересів, укладений 12.08.2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом Митнюк В.І.. Вказаний договір був долучений до позовної заяви (а.с. 9 том 1).

Відповідно до п. 3 договору № 2024/08-12-2 про надання правничої допомоги та представлення інтересів сума винагороди (гонорару) адвокату та порядок оплати за надання правової допомоги та представлення інтересів за цим договором, встановлені в додатку до цього договору, який є частиною даного договору.

Так, в додатку № 2 до договору № 2024/08-12-2 замовник та адвокат дійшли згоди, що сума винагороди (гонорару) адвокату за складання апеляційної скарги на додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 травня 2025 року по справі № 754/14450/24 складає 10 000 грн, які замовник сплачує адвокату не пізніше трьох днів після розгляду судом апеляційної скарги (а.с. 149 том 1).

Відповідно до акту про прийняття-передачі наданих послуг від 26.05.2025 року замовник прийняв надані послуги. Жодних претензій по якості, повноті, вартості, строках та обсягу в цілому послуг замовник до виконавця немає (а.с. 150 том 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У даній справі предметом апеляційного перегляду було лише окреме процесуальне питання - щодо розподілу судових витрат, а не вирішення справи по суті спору.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року апеляційну скаргу адвоката Митнюка Валерія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задоволено частково. Додаткову ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 19 травня 2025 року змінено, зменшено розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , з 20 000 гривень до 5 000 гривень.

Таким чином, постанова Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року не вирішує, не змінює спір сторін по суті, не вирішує вимоги, не досліджені у судовому засіданні щодо спору по суті, що є підставою для розподілу судових витрат у справі на підставі положень статті 141 ЦПК України.

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 13 березня 2024 року у справі № 711/2741/20, оскарження додаткового судового рішення не є окремим судовим розглядом спору по суті, а прямо залежить від розгляду основної справи, тому вирішення питання щодо стягнення судових витрат за наслідками перегляду додаткового рішення («розподіл витрат на правничу допомогу за участь у розгляді питання про розподіл витрат на правничу допомогу»), яким вже вирішено питання розподілу судових витрат, є необґрунтованим та не відповідає критерію розумної необхідності, і загалом суперечить змісту процесуального законодавства щодо розподілу судових витрат.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 30 січня 2024 року у справі № 925/790/17 (провадження № 925/580/20), в ухвалах Верховного Суду від 14 березня 2023 року у справі № 925/790/17 (провадження № 925/580/20), від 12 квітня 2023 року у cправі № 876/30/22.

Враховуючи наведене, заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 137 141, 270 ЦПК України, Київський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Повний текст ухвали складено «30» жовтня 2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Є.В. Болотов

С.Г. Музичко