ЛУГИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
Справа № 279/141/25
Провадження по справі 2/281/177/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року селище Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Свинченко Г.Д.,

за участю:

секретаря судових засідань Михальченко І.А.,

представника відповідача адвоката Барановського І.І. (в режимі відеоконференції з власних технічних засобів),

представника третьої особи Горобець Ю.С. (в режимі відеоконференції з приміщення Любарського районного суду Житомирської області)

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Соловйов Дмитро Ігорович до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Любарської селищної ради про позбавлення батьківських прав,-

встановив:

07.01.2025 року представник позивача адвокат Соловйов Д.І. звернувся до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що за рішеннями суду дитину залишено проживати з батьком, з матері ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання доньки. Відповідач з сім`єю не проживає, у вихованні доньки участі не приймає, свідомо ухиляється від виховання своєї дитини, матеріально не забезпечує її, не спілкується з нею та не цікавиться її фізичним та духовним розвитком. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав.

04.03.2025 року від представника відповідача адвоката Барановського І.І. надійшов відзив на позовну заяву у якому просить відмовити у задоволенні позовної заяви. Заперечення мотивує тим, що за рішенням Любарського районного суду від 23.06.2021 року у справі № 282/299/21 дитину залишено проживати з батьком ОСОБА_1 . Мати дитини проживає у Коростенському районі та не має доступу до житла позивача - батька дитини. Оскільки ОСОБА_3 проживає віддалено від своєї доньки, а позивач не допускає її до свого помешкання, де проживає донька, то відповідно мати не може слідкувати за потребами дитини, у повній мірі приймати участь у її вихованні, приймати участь у батьківських зборах, дозвіллі дитини тощо. Тому доводи позивача у цій частині є неспроможними. Мати сплачує на доньку аліменти, тобто вона не байдужа до утримання своєї дитини, боргів не має. Відповідач звернулась до адвоката за правовою допомогою, оскільки їй важлива доля дитини. Позивач не дослідив стан здоров`я відповідача та не затребував довідки з медичних установ, не долучив до матеріалів справи відповідного висновку органу опіки та піклування. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

14.04.2025 року суддею Коростенського міськрайонного суду Житомирської області постановлено ухвалу про передачу справи за підсудністю до Лугинського районного суду Житомирської області.

06.05.2025 року в результаті автоматизованого розподілу справа була передана до провадження судді Лугинського районного суду Житомирської області Свинченко Г.Д.

Ухвалою від 07.05.2025 року справу прийнято до провадження судді, відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання по справі.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились. Від адвоката Соловйова Д.І. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити.

Представник відповідача адвокат Барановський І.І. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, пояснив, що відповідачка належним чином сплачує аліменти на утримання дитини, цікавиться її життям, але не може брати участь в її вихованні у зв`язку з віддаленістю місця проживання, тобто з незалежних від неї причин. Також повідомив, що відповідачка ОСОБА_3 змінила прізвище на " ОСОБА_4 ", на підтвердження чого надав копію свідоцтва про шлюб.

Представник служби у справах дітей Любарської селищної ради Горобець Ю.С. в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову, направила до суду висновок органу опіки та піклування Любарської селищної ради про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи і надані докази, суд приходить наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нові Білокоровичі, Олевського району Житомирської області.

Відповідно до довідок № 1 від 02.01.2025 року, ОСОБА_1 має на утриманні дочку ОСОБА_5 , мати у вихованні дочки участі не приймає та не проживає разом з сім`єю. У житловому будинку ОСОБА_1 зареєстровані ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_5 навчається у Новочорторийському ліцеї Любарської селищної ради Житомирської області. Характеризується позитивно, батько ОСОБА_1 , бабуся та дідусь приділяють належну увагу вихованню дитини, цікавляться життям класу та школи. Мати з сім`єю не проживає, у вихованні доньки участі не приймає, що підтверджується характеристикою.

Рішенням Любарського районного суду Житомирської області № 282/299/21 від 23.06.2021 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано, доньку ОСОБА_5 залишено проживати з батьком.

Рішенням Любарського районного суду Житомирської області № 282/1111/21 від 21.10.2021 року стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Відповідач сплачує аліменти на утримання дитини, що підтверджується копіями скріншотів грошових переказів, платіжними інструкціями, наданими представником відповідача та не заперечується позивачем.

Згідно матеріалів справи відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення Любарської селищної ради № 182 від 28.05.2025 року та висновку органу опіки та піклування Любарської селищної ради, останній вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також у висновку зазначено, що ОСОБА_3 була присутня на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 26.05.2025 року та пояснила, що проживає в м.Київ, офіційно працює, сплачує аліменти, орендує двокімнатну квартиру, хоче, щоб донька проживала разом з нею, але дитина проти. До початку війни у неї з донькою були хороші стосунки, по можливості вона допомагала доньці фінансово, телефонувала та цікавилась її життям. Зазначила, що дуже хоче спілкуватись з донькою та проти позбавлення її батьківських прав.

ОСОБА_3 змінила прізвище на " ОСОБА_4 ", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 05.07.2025 року.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, крім інших, один з батьків (ст.165 СК України).

Як на підставу позбавлення відповідача батьківських прав позивач посилається на те, що відповідач з сім`єю не проживає, у вихованні доньки участі не приймає, свідомо ухиляється від виховання своєї дитини, матеріально не забезпечує її, не спілкується з нею та не цікавиться її фізичним та духовним розвитком.

Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням їх інтересів.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Дитині для повного, гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння (Закон України «Про охорону дитинства»).

Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Виховання дитини обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У Принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Ст. 3 Конвенції про права дитини наголошує, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню їх інтересів.

Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків (ст.164 СК України). Це є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька, матері, так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Безумовно, інтереси дитини є надзвичайно важливими, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, і позбавлення останніх батьківських прав є крайнім, виключним та надзвичайним способом впливу на них.

Про право батьків на спілкування з дітьми та важливість ролі батька в своїх рішеннях неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини. Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків («Хант проти України»).

Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до наданого висновку, орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 .

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони і знівельовує можливість суду втручатися у їх взаємовідносини. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Посилання на факти, без їх доведення належними та допустимими доказами, не може бути підставою для задоволення заяви.

Відповідач дійсно проживає окремо від дитини та не відвідує її, однак вона працює, сплачує аліменти на утримання доньки, не має заборгованості зі сплати аліментів, з`явилася на засідання комісії з питань захисту прав дитини, що свідчить про те, що відповідач не ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Ні позивачем, ні його адвокатом не були доведені в судовому засіданні зазначені фактори, як окремо, так і в сукупності. Саме на позивача покладено обов`язок доведення свідомого ухилення відповідачем від участі у вихованні дитини. Натомість у цій справі, позивач не надав належних та достатніх доказів на підтвердження заявлених вимог про позбавлення батьківських прав на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України.

Підсумовуючи викладене, суд наголошує на тому, що позбавлення батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам стосовно дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого позивач не довів.

Враховуючи, що у матеріалах справи немає беззаперечних доказів, які б підтверджували винну та свідому поведінку матері щодо ухилення від участі у вихованні доньки, умисне і свідоме нехтування її обов`язками, суд приходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Соловйов Дмитро Ігорович до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Любарської селищної ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Галина Свинченко