Справа №753/2052/25 провадження № 2/403/404/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 листопада 2025 року с-ще Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Атаманової С.Ю.,
при секретарі судового засідання Карпяк Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позов обгрунтовується тим, що 24 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» (далі - ТОВ «Качай Гроші», первісний кредитор) та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №00-9976639 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, а саме: відповідач за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт первісного кредитора (http:skachay.com.ua), де зареєструвався, пройшовши процедуру ідентифікації (верифікації) шляхом зазначення своїх персональних даних, та отримав на номер свого мобільного телефону одноразовий ідентифікатор 423W4, який ввів 24 жовтня 2023 року о 22:18:45, що свідчить про підписання ним договору відповідно до ст.12 Закону України «Про електрону комерцію». На виконання умов укладеного договору №00-8074172 від 24 травня 2024 року ТОВ «Качай Гроші» ініціювало переказ грошових коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» на платіжну карту відповідача № НОМЕР_1 ) в сумі 5200,00 грн. (без урахування комісії 260,00 грн. як плати за надання кредиту), натомість відповідач всупереч умовам договору не виконував взяті на себе кредитні зобов'язання, що обумовило виникнення у нього заборгованості. З огляду на викладене, враховуючи заміну у порядку укладення договору факторингу №22-01/2024 від 22 січня 2024 року сторони кредитора у договорі №00-9976639 від 24 жовтня 2023 року з ТОВ «Качай Гроші» на ТОВ «Макс Кредит» та в подальшому шляхом укладення 16 серпня 2024 року договору факторингу №16082024-МК/Ейс з ТОВ «Макс Кредит» на ТОВ «ФК «Ейс»», позивач прохав стягнути із ОСОБА_1 на його користь зазначену вище суму заборгованості, а також понесені ним судові витрати у виді сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу.
Відповідач по справі ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву ТОВ «ФК «Ейс»» разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог та розміру судових витрат у встановлений судом строк не подав.
ІІ. Заяви та клопотання.
Представник ТОВ «ФК «Ейс»» згідно письмового клопотання, викладеного в прохальній частині позовної заяви, прохав розглянути справу за його відсутності та не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення (а.с.12).
Згідно письмового клопотання представник позивача прохав суд витребувати від АТ КБ «ПриватБанк» письмові докази, які становлять банківську таємницю, а саме: чи була емітована на ім`я ОСОБА_1 платіжна картка № НОМЕР_2 ; зарахування коштів на вказаний картковий рахунок за період з 24 по 29 жовтня 2023 року; належність відповідачу номеру телефону: НОМЕР_3 ; первинні документи бухгалтерського обліку, що підтверджують зарахування коштів на картковий рахунок - маска карти № НОМЕР_2 ; повний номер зазначеного рахунку маски-карти; прирівняні до первинних документів - довідки (листи), що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок (а.с.81-84).
Заяв та клопотань від відповідача по справі ОСОБА_1 в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за його відсутності чи відкладення судового розгляду, витребування доказів, на дату проведення судового засідання не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 11 серпня 2025 року постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.170-171).
Ухвалою суду від 18 вересня 2025 року витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» виписку про рух коштів на рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 за період з 24 жовтня по 29 жовтня 2023 року включно. В задоволенні клопотання в іншій частині - відмовлено (а.с.185-186).
В зв`язку з тим, що в судове засідання відповідач ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час і місце його проведення в порядку ст.128 ЦПК України, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив на позовну заяву, судом за наявності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, 07 листопада 2025 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
24 жовтня 2023 року між ТОВ «Качай Гроші», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений договір кредитної лінії №00-9976639 (далі - Договір, кредитний договір), який згідно положень ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію» був вчинений в електронній формі шляхом підписання відповідачем розміщеного в його особистому кабінеті, створеному на сайті кредитодавця, проекту кредитного договору за допомогою одноразового ідентифікатора 423W4, надісланого йому Товариством електронним повідомленням (SMS) на зазначений позичальником номер мобільного телефону НОМЕР_3 (п.2.1, п.7.11, розділ 8 «Юридична адреса, реквізити та підписи сторін» Договору) (а.с.85-92).
Відправлення ТОВ «Качай Гроші» 24 жовтня 2023 року на номер мобільного телефону відповідача ОСОБА_1 НОМЕР_3 одноразового ідентифікатора 423W4 з метою акцептування ним зазначеного вище кредитного договору підтверджується довідкою про його ідентифікацію, як клієнта (а.с.128).
Згідно умов укладеного Договору (пункти 1.1, 1.2, 2.8 та 2.9) кредитодавець ТОВ «Качай гроші» надає відповідачу, як позичальнику, у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених Договором, кредит в сумі 5200 грн. 00 коп. шляхом перерахування протягом трьох банківських днів з моменту (дати) укладення цього Договору грошових коштів зі свого поточного рахунку на карту позичальника № НОМЕР_2 , а відповідач ОСОБА_1 зобов'язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов'язки, передбачені Договором.
Судом встановлено, що кредитний договір (пункт 1.3) укладений строком на 120 днів і позичальник зобов'язаний повернути кредит кредитодавцю 21 лютого 2024 року або достроково.
Пунктом 1.5 Договору передбачено обов'язок позичальника сплатити кредитодавцю за надання кредиту комісію у розмірі 5,00% від суми кредиту, що складає 260,00 грн..
Згідно з п.п. 1.4.1 та 1.4.2 Договору в межах строку кредитування, але не більше перших 30 днів користування кредитом, тобто з 1 по 30 день включно, застосовується знижена процентна ставка, яка становить 2,50% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, та стандартна процентна ставка, яка складає 2,50 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом після 30 дня, починаючи з 31 дня користування кредитом по день його повернення.
Відповідно до пунктів 3.1, 3.4 Договору: 1) розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється за період з дати перерахування коштів кредиту з поточного рахунку кредитодавця на платіжну картку позичальника до дня повернення кредиту протягом дії кредитної лінії. У випадку невиконання зобов'язанні по поверненню заборгованості у вказаний в п.1.3 Договору строк, проценти нараховуються і за період прострочення з моменту виникнення такої прострочки; 2) проценти нараховані після закінчення строку кредиту, визначеного Договором, є процентами, що нараховуються за неправомірне користування грошовими коштами в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України.
Пунктом 7.19 Договору встановлено, що укладанням цього Договору сторони домовились, що до правочину застосовуються положення Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідач своїм електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора 214R1 підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування, викладені в паспорті споживчого кредиту, до укладення договору про споживчий кредит (а.с.125-127).
Під час судового розгляду справи відповідачем ОСОБА_1 , з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані позивачем докази укладення ним 24 жовтня 2023 року кредитного договору та отримання за ним кредитних коштів у зазначеному вище розмірі.
Доказів здійснення погашення заборгованості за наданим кредитом (повністю або частково) відповідачем ОСОБА_1 під час судового розгляду також надано не було.
Належні та допустимі докази того, що вищезазначена сума заборгованості раніше стягувалась чи була стягнута з відповідача в матеріалах цивільної справи відсутні.
22 січня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Качай Гроші» було укладено договір факторингу №22-01/2024, за яким (пункти 2.1, 2.3) клієнт зобов'язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, а фактор зобов'язується передати клієнту суму фінансування та з дати відступлення права вимоги стає єдиним кредитором за укладеними кредитними договорами згідно реєстру та набуває всіх прав за ним (а.с.89-93).
16 серпня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» (клієнт) та ТОВ «ФК «Ейс»» (фактор) було укладено договір факторингу №16082024-МК/Ейс, за яким (пункти 2.1, 2.3) клієнт зобов'язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, а фактор зобов'язується передати клієнту суму фінансування та з дати відступлення права вимоги стає єдиним кредитором за укладеними кредитними договорами згідно реєстру та набуває всіх прав за ним (а.с.42-51).
За період перебування права вимоги за кредитним договором №00- 9976639 від 24 жовтня 2023 року у ТОВ «ФК «Ейс»» (з 16 серпня 2024 року), позивач не здійснював додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача, а прохав стягнути із відповідача лише ту заборгованість за кредитом, право вимоги якого було ним набуте на підставі договору факторингу.
V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Відповідно до ст.ст.626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України)..
Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно приписів п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закону), який встановлює порядок вчинення електронних правочинів, електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків та оформлена в електронній формі.
За змістом ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною та вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті, зокрема шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону.
Відповідно до положень ст.12 Закону моментом підписання електронного правочину є використання:
- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилається іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону).
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки букв, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом (постанова Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19). Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Судом встановлено, що договір кредитної лінії №00-9976639 від 24 жовтня 2023 року був підписаний відповідачем по справі ОСОБА_1 після його ідентифікації в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора 423W4, надісланого ТОВ «Качай Гроші» на номер мобільного телефону відповідача: НОМЕР_3 у вигляді смс-повідомлення, що підтверджує укладення даного договору саме як електронного правочину в порядку, передбаченому ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію», та згоду відповідача з усіма його істотними умовами.
В протилежному випадку - без здійснення входу відповідача на веб-сайт кредитодавця за допомогою логіна та пароля особистого кабінету та без отримання ним одноразового ідентифікатора у виді смс-повідомлення, укладення кредитного договору було б технічно неможливим.
Подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19.
Належних доказів на спростування тверджень позивача ТОВ «ФК «Ейс»» щодо здійснення саме відповідачем ОСОБА_1 електронного підпису кредитного договору за допомогою одноразового ідентифікатора 423W4 суду надано не було.
Згідно положень ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).
За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на дату укладення кредитного договору) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
За змістом ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Наведений позивачем ТОВ «ФК «Ейс» розрахунок заборгованості ОСОБА_1 відповідає умовам кредитного договору щодо розміру та строку сплати відповідачем передбачених ним платежів, в тому числі нарахування процентів за зниженою процентною ставкою 2.5% в день за перші 30 днів користування кредитом, що становить 130,00 грн. (2,50% від 5200,00 грн.) та за стандартною процентною ставкою 2,50% в день, що також становить по 130,00 грн. в день, починаючи з 31-го дня по день повернення згідно з графіком платежів (Додаток №1 до кредитного договору) (п.1.4.1, 1.4.2, 7.22 Договору) в межах строку кредитування по 21 лютого 2024 року.
При цьому суд, виходячи з положень ч.2 ст.614 ЦК України, якою встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання, приходить до висновку, що відповідачем по справі ОСОБА_1 не надано жодного належного доказу на підтвердження належного виконання ним зобов'язань за кредитним договором, в тому числі не спростовано наданого позивачем розрахунку заборгованості та її розміру.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов'язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Судом встановлено, що матеріали цивільної справи не містять, а відповідачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на спростування презумпції правомірності договору №00-9976639 від 24 жовтня 2023 року, укладеного між ним та ТОВ «Качай Гроші».
Судом також враховується, що у даній справі відповідачем дії фінансових установ щодо виконання договору не оскаржені, власний розрахунок заборгованості відповідачем не наданий, клопотання про призначення судово-економічної експертизи не заявлялось, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався як на підтвердження своїх вимог, в частині наявності підстав для стягнення заборгованості та тілом кредиту та її розміру.
VI. Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач ТОВ «ФК «Ейс»» звернувся до суду з позовом майнового характеру в електронній формі, за який ним було сплачено судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. з урахуванням пониження ставки судового збору на коефіцієнт 0,8.
З огляду на викладене, враховуючи задоволення судом позовних вимог в повному обсязі, з відповідача по справі ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь позивача по справі ТОВ «ФК «Ейс» грошові кошти по сплаті судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп., які були сплачені позивачем при подачі ним позову до суду та підтверджені належним письмовим доказом по справі.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача (п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України).
За змістом ч.2 ст.137 ЦПК України витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у зв`язку з чим 1) розмір таких витрат, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У поданій до суду позовній заяві представником ТОВ «ФК «Ейс»» зазначено про стягнення з відповідача ОСОБА_1 витрат на оплату правової допомоги в розмірі 7000,00 грн..
На підтвердження зазначеного розміру понесених ТОВ «ФК «Ейс»» витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача були надані копії: 1) договору №221/Е про надання правничої допомоги від 22 листопада 2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «Ейс»», як клієнтом, та адвокатським бюро «Тараненко та партнери» в особі керуючого - адвоката Тараненка А.І., яким передбачено сплату клієнтом гонорару адвоката, який складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг до договору (а.с.148-150); 2) протоколу погодження вартості послуг до Договору №221/Е від 22.11.2024, з якого вбачається вартість складання позовної заяви - 2500,00 грн. за 1 год., усна консультація - 500,00 грн., підготовка адвокатського запиту - 500,00 грн., аналіз судової практики - 500,00 грн., та вивчення матеріалів - 500,00 грн.(а.с.151); 3) додаткової угоди №18 до договору №221/Е від 22 листопада 2024 року, за змістом якої адвокатське бюро бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу у справах про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в тому і числі, і за договором №00-9976639 від 24 жовтня 2023 року стос-овно боржника ОСОБА_1 (а.с.64-66); 4) акту прийому-передачі наданих послуг, що є невід`ємною частиною Договору №221/Е від 22.11.2024, який відображає час, витрачений адвокатом на виконання робіт та їх вартість (7000,00 грн.): складання позовної заяви (2 год.) вартістю 5000,00 грн.; вивчення матеріалів справи (2 год.) вартістю 1000,00 грн.; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів (1 год.) вартістю 500,00 грн., підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів (1 год.) вартістю 500,00 грн.; 5) свідоцтва про право на зайняття гр-ном Тараненком А.І. адвокатською діяльністю (а.с.68); 6) довіреності від 04 грудня 2024 року на представництво інтересів ТОВ «ФК «Ейс» адвокатом Тараненком А.І. (а.с.69). В судове засідання представник позивача не з`явився. Згідно клопотання, викладеного в прохальній частині прохав провести розгляд справи за його відсутності (а.с.12).
На дату судового розгляду справи по суті письмових заперечень від відповідача ОСОБА_1 щодо розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката подано не було.
При вирішенні питання щодо наявності підстав для стягнення із відповідача зазначеного у позовній заяві розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закону) за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, порядок обчислення якого (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно із п.1 ч.1 ст.26 Закону документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги може бути договір про надання правничої допомоги.
За змістом п.6 ч.1 ст.1 Закону до інших видів правничої допомоги належить адвокатська діяльність з надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.15 ЦПК України). Сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (ч.1 ст.58 ЦПК України). Отже, складання адвокатом позовної заяви належить до правничої допомоги, яка може надаватися ним на підставі договору про надання правничої допомоги без здійснення адвокатом безпосереднього представництва інтересів клієнта в суді (участі у судовому процесі).
Враховуючи викладене, суд вважає повноваження адвоката Тараненка А.І. такими, що підтверджені належним документом, передбаченим п.1 ч.1 ст.26 Закону, без необхідності застосування положень п.п.1 та (або) 2 ч.4 ст.62 ЦПК України.
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За змістом правового висновку, викладеного в постанові Великої палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У постанові від 28 вересня 2022 року у справі №534/14/20 Верховний Суд зазначив про те, що аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу під час розгляду справи у суді першої інстанції, колегія суддів враховує, що адвокат - це кваліфікований юрист з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Так, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 24-26), від 23 січня 2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед проти України» (пункт 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обгрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (див. постанова Верховного Суду від 03 листопада 2023 року у справі №94/2355/21).
З наданого представником позивача акту прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги №2211/Е від 22 листопада 2024 року вбачається витрата адвокатом Тараненком А.І. 2 годин на складання позовної заяви вартістю 5000,00 грн.; 2 годин на вивчення матеріалів справи вартістю 1000,00 грн.; 1 години на підготовку адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів на рахунок боржника вартістю 500,00 грн. та 1 години часу на підготовку та подачу клопотання щодо отримання зазначеної інформації вартістю 500,00 грн..
Разом з тим, спір по справі не є складним; позовна заява містить посилання на норми чинного законодавства та зміст кредитного договору, а також усталену практику суду касаційної інстанції зі спірних правовідносин, що не потребувало від представника позивача проведення їх порівняльного аналізу та витрачання у зв`язку з цим значного часу для визначення способу захисту права ТОВ «ФК «Ейс», як позивача, та обгрунтування правових підстав позову, внаслідок чого суд приходить до висновку, що заявлений розмір витрат на складання позовної заяви в сумі 5000,00 грн. є завищеним, належним чином не обгрунтованим, а тому підлягає зменшенню до 4000,00 грн.( з розрахунку 2000,00 грн. за 1 годину).
Враховуючи обсяг доданих до позовної заяви копій документів та їх зміст, суд погоджується з визначеною адвокатом Тараненком А.І. тривалістю (2 години) ознайомлення з цими матеріалами справи та вартістю даної послуги в 1000,00 грн..
Крім того, за змістом п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява має містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви.
Згідно з ч.3 ст.177 ЦПК України до позовної заяви у разі необхідності додаються клопотання та заяви позивача про витребування доказів тощо.
Враховуючи наведені правові норми, подання позовної заяви з додатками та клопотання про витребування доказів через підсистему «Електронний суд», а також вивчення матеріалів справи, вартість яких представником позивача була включена до інших наданих ним послуг, суд приходить до висновку, що обсяг юридичної та технічної роботи адвоката Тараненка А.І. при підготовці позовної заяви та адвокатського запиту та клопотання про отримання інформації, не можна вважати самостійним видом виконаної ним роботи, оскільки вона повністю охоплюється змістом роботи, пов`язаної з вивченням наданих позивачем документів, підготовкою позовної заяви про стягнення заборгованості та клопотання про витребування доказів, вартість витраченого часу на виконання яких була визначена адвокатом окремо.
За вказаних обставин суд виключає із визначеної представником позивача суми витрат на правничу допомогу вартість часу (в загальному розмірі 1000,00 грн.) на підготовку адвокатського запиту (500,00 грн.) та клопотання про отримання інформації про зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача ОСОБА_1 (500,00 грн.).
Отже, виходячи з принципів співмірності та розумності судових витрат, враховуючи характер спірних правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг позивачу, складність справи та реальність наданих адвокатських послуг, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви представника позивача - адвоката Тараненка А.І. та стягнення на користь позивача ТОВ «ФК «Ейс» з відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн..
Інші судові витрати, пов'язані з розглядом даної справи, передбачені ч.3 ст.133 ЦПК України, відсутні.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 280, 282, 284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд,
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити повністю.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» в порядку розподілу судових витрат судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 2422 грн. 40 коп. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» в порядку розподілу витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. 00 коп. (п`ять тисяч гривень 00 копійок).
Повне ім`я та найменування сторін:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного перегляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, подавши апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення) до Кропивницького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя С.Ю.Атаманова