РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/2496/25

провадження у справі №2/0285/1339/25

30 жовтня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області

у складі судді Помогаєва А.В.,

за часті секретаря судового засідання Лук`янця Н.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

УСТАНОВИВ:

12.05.2025 представник ТОВ«ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернувся до суду з позовом, у якому просив постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 25811,43 грн., з яких: 13068,50 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 12742,93 грн. - сума заборгованості за відсотками.

В обґрунтування позову зазначив, що 16.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , у порядку, встановленому Законом України «Про електронну комерцію», укладено Договір про споживчий кредит №3939608, за яким відповідач отримала кредит в сумі 15000 грн., який зобов`язана повернути зі сплатою відсотків у розмірі, передбаченому договором.

26.07.2024 було укладено договір №26-07/2024 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ«ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3939608.

Таким чином ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло право вимоги до Відповідача за договором №3939608.

Оскільки відповідач не погашає заборгованість у добровільному порядку, відбулося звернення до суду з даним позовом.

У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені.

Матеріали справи місять заяву представника позивача про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явилася. Подала до суду письмові пояснення із запереченнями проти задоволення позову та заяву про застосування позовної давності. Просила у задоволенні позову відмовити за необгрунтованістю та недоведеністю.

Судом встановлено, що 16.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 у порядку, встановленому Законом України «Про електронну комерцію», дистанційно укладено Договір про споживчий кредит №3939608, за яким відповідач отримала кредит в сумі 15000 грн на строк 15 днів з 16.01.2022 по 31.01.2022, з виплатою відсотків. Пунктом 2.3 договору передбачено порядок пролонгації строку кредитування до 60 днів. (а.с. 25-29)

Виконання договору первинним кредитором підтверджується випискою АТ КБ "ПриватБанк", згідно якої на картковий рахунок ОСОБА_1 16.01.2022 зараховано кошти в сумі 15000 грн.

26.07.2024 було укладено договір №26-07/2024 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ«ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3939608. (а.с. 10-15)

Таким чином ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло право вимоги до Відповідача за договором №3939608.

Відповідно до виписки по рахунку заборгованість відповідача склала 25811,43 грн., з яких: 13068,50 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 12742,93 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Доказів про добровільне виконання даних зобов`язань відповідачем суду не надано.

Заперечення відповідача щодо відсутності доказів отримання коштів за договором про споживчий кредит №3939608 спростовуються випискою про рух коштів за її картковим рахунком АТ КБ "ПриватБанк".

Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 625 ЦК України).

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позичальник свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, надавши кредит, а відповідач, в свою чергу, не повернула своєчасно кредитні кошти, не сплатила відсотки за їх використання.

Суд не вбачає підстав для застосування позовної давності, заявленої відповідачем, з огляду на наступне.

Згідно ст. 256 ЦК України Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Зобов`язання відповідача за Договором про споживчий кредит №3939608 виникли у січні 2022 року.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 такого змісту: "У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії".

Згідно Закону України № 3450-IX від 08.11.2023 "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини" пункт 19 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України викладено у наступній редакції: "У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану."

04.09.2025 набрав чинності Закон України "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності", яким пункт 19 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України виключено.

Оскільки позовну заяву подано до суду 12.05.2025 - у період дії вищезазначених обмежень щодо зупинення перебігу позовної давності, заява відповідача про застосування наслідків спливу такого строку не підлягає задоволенню.

Крім того, суд враховує положення пункту 5 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" яким Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину."

Отже, період карантину, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 тривав до 30 червня 2023, також підлягає виключенню з тривалості перебігу строку позовної давності у даній справі.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача, як фактора, є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків.

Позивачем заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу в розмірі 13000 грн. До позовної заяви додано копію договору про надання правничої допомоги від 02.07.2024 між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та адвокатським об`єднанням "Лігас ассістанс", опис наданих послуг про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом на суму 13000 грн (а.с. 38-43).

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Предметом спору в дані справі є стягнення заборгованості за кредитним договором.

На теперішній час судова практика розгляду даної категорії справ є поширеною. Її вивчення, аналіз обставин справи та складання процесуальних документів, на думку суду, за наявності звичайної професійної підготовки в галузі права, об`єктивно не вимагає витрачання значного часу та зусиль адвоката.

Враховуючи фактично надані послуги, суд визнає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Крім того, згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача відшкодування витрат зі сплати судового збору.

За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Таким чином, загальна сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 4422 грн. 40 коп.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»заборгованість за кредитним договором у розмірі 25811 (двадцять п`ять тисяч вісімсот одинадцять) гривень 43 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» відшкодування судових витрат в сумі 4422 (чотири тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційна скарга не була подана. У випадку оскарження - рішення набирає законної сили за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Сторони у справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», 03150, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 .

Суддя А.В. Помогаєв