Справа № 529/549/25
Провадження № 2/529/350/25
06 листопада 2025 року Диканський районний суд Полтавської області в складі :
головуючого - судді Петренко Л.Є.
за участю секретаря - Звягольської В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Представниця позивача ТОВ "Фінпром маркет" адвокат Ткаченко Ю.О. 16.06.2025 звернулась до Диканського районного суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, а також понесених судових витрат.
Свій позов обґрунтовує тим, що 11.06.2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено електронний Договір позики № 75439367, строком на 30 днів, сума кредиту 3 550 грн.
Договір підписано електронним підписом позичальника, шляхом використання одноразового індентифікатора.
В подальшому, 20.06.2021 між позичальником та відповідачкою ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до Договору позики № 75439367, за умовами якого позичальник збільшив суму позики на 1 450 грн. Сума позики таким чином становить 5 000 грн.
Кредитні кошти позичальником перераховані на банківську карту відповідачки, номер якої вказано в Договорі позики.
19.11.2021 між ТОВ ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ ФК «Управління активами» укладено договір факторингу № 1911 від 19.11.21, у відповідності до умов якого ТОВ ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі і за договором позики № 75439367 від 11.06.2021.
В подальшому 03.04.2023 ТОВ «ФК «Управління активами» та ТОВ «Фінпром маркет» уклали договір факторингу № 030423 від 03.04.2023 за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 75439367 від 11.16.2021.
Відповідно до витягу з реєстру Боржників прав вимоги від 03.04.2023 позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 16 680 грн 31 коп., з яких 5 000 грн. сума заборгованості, а 11 680 грн. 31 коп. заборгованість за відсотками, яку і прохає представник позивача ТОВ «Фінпром маркет» стягнути з останнього на його користь, а також понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.
20.06.2025 суддею Диканського районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі, визначено розгляд такої за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
11.09.2025 ухвалою Диканського районного суду Полтавської області постановлено ухвалу про витребування доказів.
13.10.2025 на виконання ухвали суду надійшли документи з АТ КБ «Приватбанк».
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частини позовної заяви вказав про розгляд справи у його відсутність.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду повернуто конверти із судовими повістками на 16.07.2025, 13.08.2025, 11.09.2025, 09.10.2025 та 06.11.2025, які надсилалися ОСОБА_1 рекомендованим листом, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".
Окрім того, відповідачці ОСОБА_1 ухвала про відкриття провадження та копія позову з додатками до нього надсилалась за зареєстрованою адресою її проживання, однак конверт з вказаними документами повернувся до суду з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою.
Відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
З огляду на норми ч.8 ст.128 ЦПК України відповідачка повідомлена належним чином про розгляд справи.
За таких обставин судом відповідно до положень норм ст. ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
11.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір позики № 75439367. Згідно з умовами вказаного договору позикодавець надав позичальнику кредит у розмірі 3 550 грн. строком на 30 днів, дата повернення 11.07.2021, зі сплатою відсотків за користування кредитом із процентною ставкою в день 1, 99 % (а.с.14).
Сторони договору також обумовили відсоткову ставку за понадстрокове користування позикою 2,7 % за день.
Вказаний кредитний договір відповідачка ОСОБА_1 підписала електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 026521, електронний підпис o4qx6XDQQx.
За цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника (п. 1 договору). Реквізити такого електронного платіжного засобу позичальника останнім вказано НОМЕР_1 (а.с.14).
Позикодавець свої договірні зобов`язання виконав та 11.06.2021 здійснив перерахування кредитних коштів, наданих ОСОБА_1 на її платіжну карту НОМЕР_1 , що підтверджується платіжною інструкцією (а.с.30) та довідкою АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.114).
Відповідно до п. 17 Договору позики інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною договору.
В подальшому, 20.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до Договору позики № 75439367 від 11.06.2021 відповідно до умов якої на підставі звернення позичальника, здійснено за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційної системи позикодавець, позикодавець збільшує суму наданої позичальнику позики 3 550 грн. на 1450 грн.. Таким чином, загальний розмір наданої позики становить 5 000 грн.
Інші положення договору не змінені та не доповнені цією додатковою угодою залишаються без та сторони підтверджують по ним свої зобов`язання п. 4 Додаткової угоди.
Позикодавець свої договірні зобов`язання виконав та 20.06.2021 здійснив перерахування кредитних коштів, наданих ОСОБА_1 на її платіжну карту НОМЕР_1 , що також підтверджується платіжною інструкцією (а.с.30) та довідкою АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.114).
Як вбачається з розрахунку ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відповідачці ОСОБА_1 11.06.2021 надано кредит в сумі 3 550 грн., а на підставі Додаткової угоди, 20.06.2021 зараховано ще 1 450 грн. Відповідно до розрахунку, ОСОБА_1 нараховувались відсотки згідно по дату закінчення договірних відносин в розмірі 1,99 % за день. Вказані відсотки нараховувались до 08.10.2021 включно (а.с. 6-8).
Відповідно до п.6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі передбачуваному договором позики, за кожен день понадстрокового користування позикою, починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики та процентів, Але в будь якому випадку не більше 90 календарних днів. (а.с. 19 зворот).
Отже сторонами узгоджено і нарахування відсотків за понадстрокове користування кредитними коштами.
Крім того, згідно даного розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 на погашення кредитної заборгованості та виконання своїх кредитних зобов`язань жодних платежів не вносила, як наслідок утворилась заборгованість в загальному розмірі 16 580 грн. 85 коп., яка складається із суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 000 грн., суми заборгованості за відсотками 11 580 грн. 85 коп.
З вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки за понадстрокове користування кредитними коштами нараховувалися первісним кредитором по 08.10.2021, що відповідає п.6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів».
Як вбачається із матеріалів справи, договір між ТОВ «1 Бепечне агенство необхідних кредитів» та відповідачкою ОСОБА_1 укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. Навідміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
В п. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи це положення закону правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Також, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі - ч. 2 ст. 639 ЦК України.
Укладаючи кредитний договір, сторони вчинили дії, визначені ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», хронологія (перелік) таких дій із точним часом їх вчинення міститься в матеріалах справи.
Відповідачка ОСОБА_1 пройшла реєстрацію в ІТС з метою отримання кредиту. Верифікація ОСОБА_1 в системі свідчить про те, що він ознайомився з Правилами та іншою наданою на сайтах товариств ТОВ «1 Бепечне агенство необхідних кредитів» інформацією.
Про реєстрацію свідчить: надання відповідачем своїх особистих/персональних та інших, супутніх даних (номер телефону, розмір доходів; підтвердження свого номера мобільного телефону шляхом введення смс-коду, який відправлений на нього; надання згоди на обробку персональних даних, згідно із Законом України «Про захист персональних даних»; створення особистого кабінету; ознайомлення в особистому кабінеті з паспортом кредиту; подання в ІТС кредитної заявки (з зазначенням бажаної суми та строку кредитування).
Судом встановлено та підтверджено дослідженими доказами, що сторони договірних відносин досягли згоди з усіх істотних умов таких перед їх укладанням (сума кредиту, строк кредиту, процентна ставка по кредиту, розмір процентів за користування кредитом в гривні, загальна вартість кредиту для позичальника з урахуванням процентної ставки та виходячи з обраних споживачем умов кредитування), тому в силу ч. 1 ст. 638 ЦК України договори вважаються укладеними.
Укладені кредитні договори розміщено в особистих кабінетах відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти відповідно до умов на його картку, що також було підтверджено належними доказами.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк встановлений договором або Законом (ст. 612 ЦК України).
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Позичальник розуміє та погоджується, що у випадку неналежного виконання зобов`язань за договором позикодавець має право залучити колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, відступити право вимоги за договором або звернутися до суду для примусового стягнення боргу - п. 5.5 Кредитного договору.
19.11.2021 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Управління активами» укладено договір факторингу №1911, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Управління активами» за плату, а ТОВ «ФК «Управління активами» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права грошової вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників, в тому числі і до відповіачки ОСОБА_1 (а.с. 31-40).
ТОВ «ФК «Управління активами» після набуття права вимоги жодні нарахування за кредитним договором не здійснювались.
В подальшому, 03.04.2023 ТОВ «ФК «Управління активами» та ТОВ «Фінпром маркет» уклали договір факторингу №030423-ФК відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Управління активами» відступає фактору ТОВ «Фінпром маркет» набуває права вимоги, та зобов`язується сплатити Клієнту ціну продажу згідно розділу 6 цього договору. З моменту відступлення прав вимоги, всі гарантії надані боржниками до портфеля заборгованості стають дійсними для фактора та вважаються даними фактору.
Відповідно до витягу з реєстру заборгованості, який є додатком до Договору факторингу, ТОВ «Фінпром маркет»» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 в сумі 16 680 грн. 31 коп., з яких 5 000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 11 680 грн. 31 коп. сума заборгованості за відсотками.
Позивачем після набуття права вимоги жодні нарахування за кредитним договором не здійснювались.
Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема і в наслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, ТОВ «Фінпром маркет» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ТОВ «ФК «Управління активами» втратило такі права.
Отже, враховуючи ту обставину, що в порушення умов договору позики № 75439367 від 11.06.2021 взяті на себе зобов`язання відповідачка ОСОБА_1 не виконала, заборгованість за яким становить 16 580 грн. 85 коп., суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінпром маркет» підлягають задоволенню.
Позивач просить стягнути на його користь з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 3 500 грн. та сплачений судовий збір 2 422 грн. 40 коп.
Частиною 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Водночас, згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.
Участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередню участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання, є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. Подібний висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18.04.2023 у справі № 903/378/22, від 23.03.2023 у справі № 921/434/21, від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів колегія суддів враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
Суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.
До того ж у додатковій постанові КГС ВС від 30.08.2023 № 911/3586/21 Верховний суд зазначає, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності, юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, суд приходить до висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3500 грн. є співмірним із складністю справи, виконаною адвокатом роботою (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а тому підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_1 саме у вказаному розмірі.
Крім того, з відповідачки ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в сумі 2 422 грн. 40 коп.
На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 352 ЦПК України, суд
Задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, а саме безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуюча Л.Є. Петренко