КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.,

секретар судового засідання: Янчук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Рури Наталії Вікторівни, яка представляє інтереси Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_2 про захист прав споживача та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк», третя особа: ОСОБА_2 в якому просив стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 140 236,42 грн, а також судові витрати.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 18 липня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 140 236 грн 42 коп..

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

22.07.2025 року позивач подав до суду заяву про винесення додаткового рішення, в якій просив стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 52000, 00 грн.

14.08.2025 року на адресу суду першої інстанції від сторони відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якому представник відповідача зазначає, зокрема, що заявлений розмір витрат є неспівмірним складності справи та цінам на ринку адвокатських послуг, у зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Додатковим рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 02 вересня 2025 року заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну допомогу у розмірі 26 000 грн. В іншій частині відмовлено.

Не погодившись з вказаним додатковим рішенням суду першої інстанції, 17 вересня 2025 року ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та винести постанову, якою заяву про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити повністю. Також просив стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на свою користь судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн згідно договору № 31 про надання правової допомоги від 16.09.2025 року та акт виконаних робіт від 16.09.2025 року.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що відповідачем не було надано жодних доказів на спростування доводів позивача щодо понесених ним витрат на правову допомогу, то з урахуванням принципу змагальності сторін, вважає, що клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу не підлягало задоволенню.

Позивач були надані всі необхідні документи, які підтверджують як сам факт надання адвокатом правової допомоги та її необхідність. Таким чином, позивач вважає, що у суду першої інстанції не було підстав для зменшення витрат на правову допомогу.

На переконання позивача судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення.

Також не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, 19 вересня 2025 року адвокат Рура Н.В., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» подала до Київського апеляційного суду через підсистему ЄСІТС - «Електронний суд» апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати в частині задоволених вимог та ухвалити нове судове рішення про відмову в цій частині.

Відповідач вважає додаткове рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог незаконним, необгрунтованим, ухваленим з неповним з`ясуванням обставин справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що ухвалюючи додаткове рішення про часткове задоволення заяви позивача та стягнення з відповідача 26 000 грн витрат на правову допомогу, судом першої інстанції не враховано, що дані витрати є неспівмірними зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання правової допомоги (час взагалі не зазначено) та участю в судових засіданнях, розмір витрат на правову допомогу є завищеним порівняно з цінами на ринку адвокатських послуг та не обгрунтованими. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази понесення витрат на правову допомогу, які надавались та пов`язані з розглядом справи № 759/15755/24.

Представник апелянта звертала увагу на те, що текст позовної заяви майже повністю скопійований з пропозиції досудового врегулювання спору, а пропозиція досудового врегулювання спору скопійована з обвинувального акту, що говорить про те, що адвокату не потрібно багато часу для аналізу законодавства у подібних справах, вивчення судової практики та підготовки позову та інших процесуальних документів у справі, а тому розмір заявлених витрат є значно завищеним.

Крім того, обсяг матеріалів справи не є значним, великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження яких адвокат витратив би значний час, а тому розмір гонорару адвоката є однозначно завищеним.

Позивачем надані акти виконаних робіт від 20.07.2024 року, 15.10.2024 року, 22.10.2024 року, 10.07.2025 року, які не містять інформації щодо часу, витраченого адвокатом на виконання робіт. Більш того, всі процесуальні документи по справі, які зазначені в актах, від сторони позивача підписані самим же позивачем, а не адвокатом, а тому не можливо встановити ким вони були складені - позивачем чи представником.

В акті виконаних робіт від 20.07.2024 року зазначено написання пропозиції досудового врегулювання спору від імені клієнта до AT КБ ПриватБанк 06 червня 2024 року, проте дана послуга 06.06.2024 року не надавалась, до матеріалів справи надана пропозиція від 26.06.2024 року підписана позивачем.

Адвокат Мельник А.І. приймав участь у двох судових засіданнях (07.05.2025 року та 10.07.2025 року) і загальний час витрачений адвокатом на участь у судових засіданнях склав 1 годину 28 хвилин, тому виходячи з акту виконаних робіт від 10.07.2025 року та платіжної інструкції від 09.07.2025 року витрати за участь адвоката у двох засіданнях у розмірі 21500 грн є занадто завищеними.

Написання клопотань про долучення додаткових доказів, написання заяв, заперечень позивачем про залишення клопотань відповідача без розгляду, написання апеляційної скарги на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 02.01.2025 року, яка відповідно до норм ЦПК України не оскаржується та яку ухвалою Київського апеляційного суду від 20.02.2025 року повернуто позивачу, написання заяви про відвід судді у справі не є тими послугами, які є необхідними у справі, а тому не можуть покладати на сторону витрати за їх написання. Крім того, вказані послуги не погоджувались між позивачем та адвокатом.

06 жовтня 2025 року (вх. № 126713) до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» від позивача ОСОБА_1 , в якому просив апеляційну скаргу відхилити. Також просив з АТ КБ «ПриватБанк» стягнути на свою користь витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн (а.с.141-156 том 2).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи додаткове рішення та частково задовольняючи заяву позивача про відшкодування судових витрат понесених на оплату правничої допомоги у розмірі 26 000 грн, суд першої інстанції взяв до уваги обставини справи, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, цінами на ринку адвокатських послуг щодо справ розглядуваної категорії, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, значення справи для сторін, їх фінансовий стан та можливості.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що у липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк», третя особа: ОСОБА_2 в якому просив стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 140 236,42 грн, а також судові витрати.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 18 липня 2025 року позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року апеляційну скаргу адвоката Рури Наталії Вікторівни, яка представляє інтереси Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволено. Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 липня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа ОСОБА_2 про захист прав споживача та стягнення грошових коштів відмовлено.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У постанові Верховного Суду від 29 серпня 2024 року у справі № 905/830/21 зазначено, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акту, є його невід`ємною складовою та ухвалюється у тому самому складі та порядку, що й судове рішення; додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати. Таким чином, скасування первісного судового рішення за результатом розгляду касаційної скарги є самостійною підставою для скасування додаткового судового рішення до нього (подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 31 травня 2021 року у справі № 911/132/14, від 06 грудня 2023 року у справі № 910/10294/22).

Враховуючи, що постановою Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 липня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено, тому суд апеляційної інстанції виходячи з приписів ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з тим, що рішення ухвалено не на користь позивача.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Рури Наталії Вікторівни, яка представляє інтереси Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правову допомогу відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено «31» жовтня 2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Є.В. Болотов

С.Г. Музичко