Провадження № 2-др/522/177/25
Приморський районний суду м. Одеси у складі головуючого судді Ярема Х.С. розглянув в спрощеному провадженні (без виклику сторін) заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення.
Рішенням суду від 23.09.2025 відмовлено у задоволенні позову ПП «Керуюча компанія «Коін» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

29.09.2025 адвокат відповідача подав заяву про стягнення з позивача судових витрат, сплачених за надання правової допомоги в розмірі 15 000 грн. та друкарських послуг 1 500 грн.

13.10.2025 ПП «КК «Коін» подав заяву, якою просив відмовити відповідачеві у стягненні витрат на правову допомогу, посилаючись на пропуск строку подання такої заяви та на неспівмірність витрат до складності справи, оскільки її предмет є типовим, а адвокат Бороган В.В. є представником багатьох відповідачів у аналогічних справах.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат суд виходив з наступного.

07.08.2024 між АБ «Бороган» та ОСОБА_1 (клієнт) укладено Договір про надання правничої допомоги, за умовами якого адвокатське бюро бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу клієнту з питань, що стосуються клієнта, в обсязі та на умовах, що передбачені цим договором (п.1.1, 2.1 Договору).

Вартість послуг адвоката за цим договором визначена в розмірі 15 000 грн. (п. 4.1 Договору).

Строк дії договору до ухвалення судом рішення у справі або до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.7.1 Договору).

Згідно з Актом від 23.09.2025 приймання-передачі виконаної роботи до Договору про надання правничої допомоги робіт від 07.08.2024, який підписаний сторонами договору, адвокатом надано, а клієнтом прийнято, наступну правничу допомогу:

- усна консультація, вивчення матеріалів судового провадження, вивчення сталої судової практики в подібних правовідносинах, формування правової позиції,

- підготовка відзиву на позовну заяву,

- участь у судових засіданнях.

Всього клієнтом сплачено 15 000 грн.

Згідно з Договором про надання друкарських послуг від 07.08.2024 АБ «Бороган» зобов`язалось виконати на замовлення клієнта друкарські послуги, які згідно з Актом приймання-передачі наданих послуг від 23.09.2025 виконані на суму 1 500 грн.

Щодо стягнення з позивача вартості друкарських послуг, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.2 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Друкарські послуги - це послуги, які надаються за друкування чи копіювання текстів, тощо, у разі їх необхідності. Друкарські послуги не є окремими витратами правової допомоги, пов`язаними з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду даної справи або підготовки до її розгляду. І не доведено, чому розмір "друкарських послуг" становить саме 1 500 грн. Як правило, адвокати закладають у вартість своїх адвокатських послуг такі витрати. Крім того, адвокат відповідача подав усе в електронній формі через Електронний суд.

Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, на яку ж і покладається обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 3-5, 9 статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 3-5, 9 статті 141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Тобто, під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 3-5, 9 статті 141 ЦПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Відповідач у своєму відзиві на позов вказав попередній розрахунок судових витрат на правничу допомогу у сумі 15 000 грн.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Види робіт або послуг адвоката, витрат, про відшкодування яких у справі заявлено вимогу, мають відповідати умовам договору про надання правової допомоги, положенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і процесуального закону (Постанова Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 910/23210/17).

Верховний Суд часто підкреслював на необхідності детального аналізу та вивчення документів, поданих на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, з метою уникнення випадків її присудження за дублюючі одна одну послуги, які не мали впливу на хід розгляду справи та не потребували спеціальних професійних навиків (зокрема, постанова від 12.09.2018 у справі № 810/4749/15).

Аналізуючи суть кожної з наданих адвокатом послуг, суд звертає увагу на наступне.

Згідно з ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Тобто, послугою адвоката, яка надається клієнту є, зокрема, «складання позовної заяви» яка включає в себе її створення як певного правового документа та відповідне (письмове чи електронне) оформлення.

Отже, «усна консультація, вивчення матеріалів судового провадження, вивчення сталої судової практики в подібних правовідносинах, формування правової позиції», які визначені сторонами, як надані/прийняті юридичні послуги, не є окремим видом правової допомоги та не може включатися до правничої допомоги як судові витрати.

Справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а отже її розгляд не потребував участі представника відповідача у судових засіданнях.

Щодо «підготовки відзиву на позов», суд звертає увагу, що жодне з заперечень проти позову, яке міститься у підготовленому АБ «Бороган» відзиві на позов, не було враховане судом як підстава для відмови у задоволенні позову, а суд відмовив у задоволенні позову з підстав, які про які представник відповідача не зазначає у відзиві на позов взагалі.

В зв`язку з цим суд вважає не доведеною необхідність витрат відповідача на правничу допомогу у вигляді підготовки адвокатом «відзиву на позов», заперечення в якому не мали значення для правильного вирішення справи.

В цілому усі послуги "усна консультація, вивчення матеріалів судового провадження, вивчення сталої судової практики в подібних правовідносинах, формування правової позиції", "підготовка відзиву на позовну заяву", "участь у судових засіданнях", не підтверджуються.

Отже, оцінюючи характер наданої адвокатом клієнту правової допомоги відповідно до представлених документів, враховуючи фіксованість розміру гонорару адвоката, та наявність заперечень щодо суми витрат з боку позивача, керуючись критеріями, що визначені у частині 4 статті 137 ЦПК України та частинами 3-5, 9 статті 141 ЦПК України, враховуючи дотримання принципів обґрунтованості, пропорційності (співмірності) витрат на оплату послуг адвоката, їх необхідності, суд вважає заяву відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу не обгрунтованою.

Керуючись ст. 270 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено 11.11.2025.

Суддя Ярема Х.С.