справа № 357/263/23
головуючий у суді І інстанції Бондаренко О. В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 листопада 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2023 року у справі за позовом Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що згідно особового рахунку № НОМЕР_1 відповідач за період з 01.05.2007 по 01.12.2022 має заборгованість за теплову енергію у розмірі 41572, 20 грн.

В добровільному порядку зобов`язання щодо сплати коштів за надані послуги відповідач не виконує. КП БМР «Білоцерківтепломережа» відповідачу було надіслано претензію про наявність заборгованості з вимогою сплатити у добровільному порядку, але боржник не відреагував на дану пропозицію та не сплатив борг. Тому, позивач просив у судовому порядку стягнути з відповідача суму боргу за теплову енергію на користь КП БМР «Білоцерківтепломережа» у розмірі 41572, 20 грн. за період з 01.05.2007 по 01.12.2022 , в порядку ст. 625 ЦК України інфляційні втрати у розмірі 18490, 67 грн. і 3% річних у розмірі 5231, 57 грн., яка нарахована за період з 01.05.2007 по 21.02.2022 та судові витрати у розмірі 2481,00 грн.

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2023 року позовну заяву Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, за період з 01.05.2007 по 01.12.2022, у розмірі 41572,20 грн, за період з 01.05.2007 по 21.02.2022 інфляційні втрати у розмірі 18490,67 грн і 3% річних - 5231,57 грн, всього 65 294,44 грн (шістдесят п`ять тисяч двісті дев`яносто чотири гривні 44 копійки).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» судові витрати у розмірі 2481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 копійок).

18 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про перегляд заочного рішення від 30 березня 2023 року.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2025 року заяву ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення від 30.03.2023 у справі за позовом Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, залишено без задоволення.

Не погоджуючись із указаним рішенням ОСОБА_1 звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що вимоги стягувача щодо стягнення з неї заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води є необґрунтованими та безпідставними. Вона заперечує факт наявності у неї заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, за період з 01.05.2007 по 01.12.2022, у розмірі 41572,20 грн перед КП БМР «Білоцерківтепломережа». В матеріалах справи наявна фактична відсутність доказів, які б підтверджували фактичне надання їй зазначених послуг. Стягувачем до суду не було надано жодних належних доказів, які б підтверджували, як наявність, так і розмір заборгованості, що начебто у неї виникла перед КП БМР «Білоцерківтепломережа» за начебто отримані послуги. КП БМР «Білоцерківтепломережа» є неналежним позивачем у справі про стягнення боргу в сумі 41572,20 грн за період з 01.05.2007 по 01.12.2022, з ОСОБА_1 на користь КП БМР «БЦТМ» за централізоване опалення та гаряче водопостачання, через неналежне виконання обов`язків виконавця такої послуги та рішення Білоцерківської міської ради № 388 від 23.12.2005 про визначення КП БМР «БЦТМ» виконавцем послуги з централізованого теплопостачання та постачання гарячої води у житловому фонді комунальної власності м. Біла Церква, а також не надання суду об`єктивних доказів, які б свідчили, що між КП БМР «БЦТМ» та ОСОБА_1 виникли суб`єктивні зобов`язальні правовідносини, тобто, що КП БМР «БЦТМ» не лише юридично, але і фактично надавало послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання ОСОБА_1 , тобто було виконавцем послуг. Заявником додані докази не надання КП БМР «БЦТМ» мешканцям багатоповерхових будинків м. Біла Церква, в тому числі і ОСОБА_1 , послуги з виробництва та транспортування теплоносія для опалення та гарячого водопостачання в повному обсязі, зокрема на 31 день менше в опалювальні періоди 2006, 2007, 2008 років, що призвело до не використання за призначенням 21 млн. м куб, природного газу на суму 21,15 млн. гривень, та недостовірних, завищених нарахувань ОСОБА_1 до оплати за централізоване опалення та гаряче водопостачання, через те, що теплова енергія була поставлена в меншій кількості, ніж заплановано, проте не було проведення, у такому разі, перерахунку ОСОБА_1 розміру плати за начебто надані такі послуги. Додані докази неправомірних, протиправних дій КП БМР «БЦТМ» та директора КП БМР «БЦТМ» ОСОБА_2 з намагання незаконно заволодіти грошовими коштами ОСОБА_1 шляхом введення її в оману щодо характеристик теплоносія, необґрунтованих, завищених розрахунків тарифів з централізованого опалення та гарячого водопостачання, розрахованими по проектним навантаженням, проектному температурному графіку роботи котелень КП БМР «БЦТМ» з відпуску теплоносія - гарячої води на опалення багатоповерхових будинків м. Біла Церква, в тому числі для будинку АДРЕСА_1 , де розташована квартира ОСОБА_1 . Додані докази щорічних нарахувань директором КП БМР «БЦТМ» ОСОБА_2 та КП БМР «БЦТМ» величезних, мільйонних сум прибутку підприємства та податку на цей прибуток, які увійшли до складу тарифів КП БМР «БЦТМ» з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які керівництвом КП БМР «БЦТМ», в тому числі директором - ОСОБА_2 , не використані за призначенням- на підтримку у належному стані комунального майна громади м. Біла Церква, та не проведення, у такому разі перерахунку ОСОБА_1 розміру плати за начебто надані такі послуги. Директором КП БМР «БЦТМ» ОСОБА_2, КП БМР «БЦТМ» не надано суду доказів, що двоставковий тариф на опалення застосовується на законних підставах, протерішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради №287 від 30.08.2001 «Про заходи по впровадженні в місті двоставкових тарифів на послуги теплопостачання», яким з 01.09.2001 в місті Біла Церква встановлені тимчасові двоставкові тарифи на послуги теплопостачання визнане таким, що втратило чинність рішенням міської ради № 264 від 24.06.2005. Позивачем не надано доказів, що в подальшому було на законних підставах знову введено двоставковий тариф у місті Біла Церква, нараховуючи абонплату ОСОБА_1 . Абонентська плата неправомірно, протиправно нарахована директором КП „БЦТМ» ОСОБА_2 , КП «БЦТМ» споживачам теплової енергії, в тому числі - ОСОБА_1 у вигляді двоставкового тарифу, через те, що Правила розрахунку двоставкового тарифу на теплову енергію та гарячу воду розраховувались на підставі інструкції з планування, обліку і калькування собівартості робіт (послуг) на підприємствах і в організаціях житлово-комунального господарства, яка була затверджена наказом Держжитлокомунгоспу України від 31.03.1997 за №241 і яка скасована наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 02.08.2004 за №148. Обставини, встановлені судовим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, у складі судді Примаченка В.О., по цивільній справі № 2-3169/09 від 20.07.2010 за позовом КП БМР «БЦТМ» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію та гаряче водопостачання, що набрало законної сили, підтверджують факт того, що КП БМР «Білоцерківтепломережа» є неналежним позивачем у даній справі про стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 41527,20 гривень за опалення та підігрів води на користь КП БМР «Білоцерківтепломережа». В копії роз`яснення Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 28.02.2006, зазначено, що мешканці будинків повинні укладати договір з балансоутримувачем, тобто з ЖЕК на надання житлово-комунальних послуг, в тому числі послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. В копії листа від 11.08.2009 в.о. начальника Державної житлово комунальної інспекції у Київський області Ведмедя А.С., зазначено, що: «В ході камеральної перевірки з`ясовано, що згідно рішення Білоцерківської міської ради від 23.12.2005 № 388 «Про визначення виконавця послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також визначення виконавця послуг з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Біла Церква, виконавцем послуг є комунальне підприємство Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора № 7. В копії листа від 23.11.2006 за № 221 КП БМР «БЦТМ» до мешканки м. Біла Церква ОСОБА_5 , зазначено: «Нагадуємо повторно, що внутрішньо будинкові системи знаходяться на балансі ЖЕК та їх обслуговування закладено до тарифу на квартирну плату», з якого випливає, що внутрішньо будинкові системи теплопостачання та постачання гарячої води знаходяться на балансі КП БМР «ЖЕК №1», яке їх обслуговує, що закладено до тарифу на квартирну плату, як складову тарифу з надання послуг з централізованого теплопостачання та постачання гарячої води мешканцям багатоповерхових будинків, в тому числі - будинок по АДРЕСА_2 , в якому розташована кв. АДРЕСА_3 ОСОБА_6 , тобто виконавцем цих послуг з централізованого теплопостачання та постачання гарячої води - є КП БМР «ЖЕК №1». Факти які містяться в листі Директора КП БМР «Білоцерківтепломережа» від 05.03.2010 № 80, у якому зазначається, що КП БМР «Білоцерківтепломережа» не може забезпечити виконання обов`язків, визначених ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та керівник підприємства посилається на ст. 29 вказаного Закону, якою передбачено, що договір на житлово-комунальні послуги укладається між споживачами - мешканцями багатоквартирних будинків та балансоутримувачем. Факти які містяться в листі міського голови від 01.02.2010 №1-8-353, який адресований Київській обласній державній адміністрації, Мінжитлокомунгоспу, у якому зазначається, що КП БМР «Білоцерківтепломережа» припинило укладення договорів з населенням, оскільки підприємство не має змоги виконати 90% обов`язків по відношенню до споживача, визначених типовим договором для балансоутримувача. В статуті КП БМР «БЦТМ» немає такої діяльності як надання послуг з централізованого опалення. Не виконання КП БМР «БЦТМ» рішення Білоцерківської міської ради № 388 від 23.12.2005 щодо виконання обов`язків виконавця послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді комунальної власності м. Біла Церква, а саме: «Пунктом 1 рішення Білоцерківської міської ради №388 від 23.12.2005 житлово- експлуатаційні контори №№1-8 визначені як виконавці послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, -послуг з ремонту приміщень, будинків споруд у житловому фонді комунальної власності міста територіальної громади м. Біла Церква.Пунктом 2 рішення Білоцерківської міської ради №388 від 23.12.2005 виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді комунальної власності м. Біла Церква визначено КП «Білоцерківтепломережа».Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» мало, ліцензію серії АВ №368381 на виробництво теплової енергії, транспортування її магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії (крім певних видів господарської діяльності у сфері теплопостачання, якщо теплова енергія виробляється на теплоелектроцентралях, установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел). ОСОБА_1 доведено факт, що КП БМР «БЦТМ фактично не виконує обов`язків, які він зобов`язаний виконувати як виконавець послуги з централізованого опалення.Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради ЖЕК № 7 є балансоутримувачем будинку, у якому проживає ОСОБА_1 .. При цьому між КП БМР «БЦТМ та ЖЕК № 7 укладено договір про надання послуг, відповідно до якого КП БМР «БЦТМ, який іменується як теплопостачальна організація, транспортує теплову енергію до межі балансової належності житлових будинків, а балансоутримувач - транспортує та розподіляє теплову енергію та ГВП внутрішньо-будинковими системами безпосередньо споживачам будинку.Виходячи зі змісту п.п. 1.3, 4.1 Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді, затвердженого Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25.04.2005 №60, фактичним виконавцем послуги централізованого опалення кінцевим споживачам мешканцям багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 і, зокрема, ОСОБА_1 є Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора №7.Таким чином, будучи визначеним на підставі рішення Білоцерківської міської ради №388 від 23.12.2005 виконавцем послуг з централізованого опалення КП БМР «БЦТМ повинно забезпечувати виконання обов`язків, визначених у частині другій статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».З огляду на вищенаведені докази, доведено факт, що КП БМР «БЦТМ» фактично не виконувало обов`язків, які воно зобов`язано було виконувати як виконавець послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. В матеріалах справи відсутні об`єктивні докази заборгованості ОСОБА_1 в сумі 41527,20 грн за період з 01.05.2007 по 01.12.2022, перед КП БМР «БЦТМ» за опалення і гаряче водопостачання. Відповідно до розрахункового листа абонента, вказаний документ містить лише помісячну роздруківку сум, які на думку директора КП БМР «БЦТМ» ОСОБА_2 та КП БМР «БЦТМ» ОСОБА_1 повинна сплачувати та, які підлягають стягненню, проте будь-яких даних, які б свідчили про економічне та правове обґрунтування нарахованих сум у відповідності до вимог чинного законодавства, вказаний документ не містить. З наявних у справі копій рішень Білоцерківської міської ради, орган місцевого самоврядування у різний час встановлював (затверджував) тарифи на житлово-комунальні послуги для позивача КП БМР «БЦТМ», однак, ні вказані рішення, ні постанови Національної комісії, що здійснює державне регулюванняу сфері енергетики та комунальних послуг, ні інші докази, надані директором КП БМР «БЦТМ» ОСОБА_2 та КП БМР «БЦТМ», не містять об`єктивних даних, які б свідчили про проведення нарахувань (можливих перерахунків, коригування) платежів для квартири АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_1 , у відповідності до обсягів наданих послуг з опалення. З огляду матеріалів справи, нарахування КП БМР «БЦТМ» в розрахунковий листі «абонента» за начебто надані послуги ОСОБА_1 з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.05.2007 року по 01.12.2022 року не підтверджені ні рішеннями та тарифами Білоцерківської міської ради, ні постановами Національної комісії, що здійснює держане регулюванняу сфері енергетики та комунальних послуг, ні фактичними витратами КП БМР «БЦТМ», та є завищеними, так як платежі не нараховані ні по нормах запланованого споживання теплової енергії, ні по факту, а фактичний обсяг начебто наданих послуг КП БМР «БЦТМ» ОСОБА_1 - в меншому обсязі. У зв`язку з цим КП БМР «БЦТМ» повинне було провести перерахунок ОСОБА_1 , однак цього не зробило, що призвело до порушення вимоги пункту 3 «Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі не надання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2010 року за № 151, відповідно до якого виконавець зобов`язаний провести протягом місяця, що настає за розрахунковим, перерахунок розміру плати за надані споживачеві послуги у разі не надання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості незалежно від наявності заборгованості за надані послуги. В копії висновку № 395 від 17.07.2008 начальника Державної інспекції з контролю за цінами в Київський області Ткачука Г.А., зазначено, що він надає висновок, що розрахунки планових витрат на послуги з опалення від централізованих джерел теплопостачання для 1 групи (населення) з урахуванням скоригованих індивідуальних складових планових витрат на природний газ, електроенергію, матеріали, поточний ремонт, та відновлення основних фондів, які визначені в розмірі: 175 грн. 16 коп. за 1 Гкал з вересня 2008 року; 179 грн. 94 коп. за 1 Гкал з жовтня 2008 року; 190 грн. 99 коп. з грудня 2008 року. Тобто, ціна 1 Гкал теплової енергії в теплоносії для опалення будинків та в гарячій воді визначена КП БМР «БЦТМ» за розрахунками планових витрат на послуги з опалення від централізованих джерел теплопостачання для 1 групи (населення), а не на розрахунках фактичних витрат КП БМР «БЦТМ» з виробництва 1 Гкал теплової енергії в теплоносії для опалення будинків та в гарячій воді, які б підтверджували суму заборгованості за надані послуги з виробництва теплової енергії для централізованого опалення та підігріву води. В матеріалах справи відсутні докази надання КП БМР «БЦТМ» мешканцям багатоповерхових будинків м. Біла Церква, в тому числі і ОСОБА_1 послуг з виробництва та транспортування теплоносія для опалення та гарячого водопостачання в повному обсязі, зокрема на 31 день менше в опалювальні періоди 2006, 2007, 2008 років, що призвело до не використання за призначенням 21 млн. м куб, природного газу на суму 21,15 млн. гривень та недостовірних, завищених нарахувань ОСОБА_1 до оплати за централізоване опалення та гаряче водопостачання, через те, що теплова енергія була поставлена в меншій кількості, ніж заплановано, проте не було проведення, у такому разі, перерахунку ОСОБА_1 розміру плати за начебто надані такі послуги. Отже, зокрема за період з 19.10.2006 по 27.10.2008, за рахунок неправомірного, протиправного 31 - денного не надання послуги з централізованого опалення мешканцям міста Біла Церква, в тому числі ОСОБА_1 , було незаконно використано не за призначенням 21,0 млн. м куб. природного газу керівництвом КП БМР «БЦТМ» в тому числі директором цього підприємства ОСОБА_2 (126.2 млн. м куб.: 6 місяців= 21 млн. м. куб.) на суму 21 млн. 153 тис. 860 грн. (105 млн. 769 тис. 300 грн х 1,2 (ПДВ): 6 міс. = 21 млн. 153 тис. 860 грн ), ціна якого була неправомірно, протиправно закладена у склад тарифів з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню м. Біла Церква, через те, що теплова енергія була поставлена в меншій кількості, ніж заплановано, проте не було проведення, у такому разі, перерахунку ОСОБА_1 розміру плати за начебто надані такі послуги.КП БМР «БЦТМ» не надано суду докази у порядку та у спосіб, передбачений законом, що сума нарахувань за завлений період з 01.05.2007 по 01.12.2022 відповідає повному обсягу наданих послуг.З розрахункового листа абонента щомісячні нарахування ОСОБА_1 складають однакові показники, хоча календарні місяці мають різну тривалість 28, 30, 31 день. Нарахування проведені КП БМР «БЦТМ» таким чином, що у всі місяці ОСОБА_1 повинна була сплачувати однакову суму коштів, хоча в календарному місяці різна кількість днів - 28, 30, 31. У зв`язку з цим КП БМР «БЦТМ» повинне було провести перерахунок ОСОБА_1 , однак цього не зробило. Фактична тривалість (початок та закінчення) опалювального періоду є значно меншою, ніж встановлена рішеннями Білоцерківської міської ради, що підтверджує факт не виконання обов`язків виконавця з надання послуг з централізованого теплопостачання КП БМР «БЦТМ». Отже, якщо опалюваний період складає шість місяців на рік: з 15 жовтня по 15 квітня, то ненадання КП БМР «БЦТМ» послуги з централізованого постачання теплової енергії надано на 31 добу менше від запланованих, означає меншу витрату природного газу на підігрів в 66 -ти котелень КП БМР «БЦТМ» теплоносія - гарячої води, тобто наявна незапланована економія КП БМР «БЦТМ» природного газу в обсязі 17,2% від річного використання, що підтверджується наступним розрахунку: 31 день : 6 міс. х 30дн. х 100% = 17,2%, де:- 6 міс. х 30 днів- це - є середня кількість днів в опалювальному періоді за 1 рік.За таких обставин вважає обґрунтованими та такими, що підтверджуються відповідними доказамидоводи, що теплова енергія була поставлена в меншій кількості, ніж заплановано.Як наслідок вважає обґрунтованими доводи, у тій частині, що при зменшенні кількості поставленої теплової енергії зменшуються витрати, які несе теплопостачальна організація при наданні цієї послуги з виробництва та постачання теплової енергії, зокрема повинні зменшитись витрати на паливо, яке витрачається на компенсацію теплових витрат у магістральних та розподільних мережах, зменшитися витрати на власні потреби котельні, зменшитись витрати на покупну теплову енергії, яка витрачається на компенсацію теплових втрат у магістральних та розподільних мережах, зменшитись витрати на придбання електроенергії на внутрішні виробничі потреби та транспортування теплоносія до споживача в кількості, яка забезпечує відшкодування теплових втрат, тощо. Заявником надані докази неправомірних, протиправних дій КП БМР «БЦТМ» та директора КП БМР «БЦТМ» ОСОБА_2 з намагання незаконно заволодіти грошовими коштами ОСОБА_1 шляхом введення її в оману щодо характеристик теплоносія необґрунтованих, завищених розрахунків тарифів з централізованого опалення та гарячого водопостачання, розрахованими по проектним навантаженням, проектному температурному графіку роботи котелень КП БМР «БЦТМ» (150/70)°С з відпуску теплоносія - гарячої води на опалення багатоповерхових будинків м. Біла Церква, втому числі для будинку АДРЕСА_1 , де розташована квартира ОСОБА_1 , натомість ці котельні відпускали тепло за робочим температурними графіками роботи котелень (90/70)°С, та не проведення, у такому разі протягом місяця, що настає за розрахунковим, перерахунку ОСОБА_1 розміру плати за начебто надані такі послуги через не надання їх або наданняїх не в повному обсязі, а саме: копія листа Київського обласного територіального відділення Антимонопольного Комітету України № 23/1283 від 20.09.2004, в якому зазначено, «Відносно Вашого питання, за яким графіком теплоподачі розраховувались ціни по м. Біла Церква повідомляємо, що за результатами перевірок КП «Білоцерківтепломережа», які відповідно проводило територіальне відділення в 2002 та в 2003 роках, ціни для населення, які є діючими на даний час, розраховувались КП «Білоцерківтепломережа» на базі проектних теплових навантажень»; копія листа Управління житлово - комунального господарства Київської обласної державної адміністрації № 11-42 /477 від 22.04.2004 р., в якому вказано, що Білоцерківським виконкомом затверджено температурний графік (115/70) °С і резервний графік (90/70) °С. Наявні докази щорічних нарахувань директором КП БМР «БЦТМ» ОСОБА_2 та КП БМР «БЦТМ» величезних, мільйонних сум прибутку підприємства та податку на цей прибуток, які увійшли до складу тарифів КП БМР «БЦТМ» з централізовано опалення та гарячого водопостачання, які керівництвом КП БМР «БЦТМ», в тому числі директором - ОСОБА_2 , не використані за призначенням - на підтримку в належному стані комунального майна громади м. Біла Церква, та не проведення, в такому разі перерахунку ОСОБА_1 розміру плати за начебто надані такі послуги, а саме: копія «Аналізу впливу регуляторного акту - проект рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради «Про внесення змін та доповнень до рішення № 505 від 13.11.2007 «Про тарифи на житлово-комунальні послуги (на послуги з теплопостачання)), підписаний колишнім В.о. директор КП БМР «Білоцерківтепломережа» ОСОБА_2 20.08.2008, в якому приведені конкретні грошові суми, що незаконно були вимушені сплатити мешканці багатоповерхових будинків в 2008 році, які були включені у тарифи за комунальні послуги з гарячого водопостачання та опалення, затверджені протиправним, незаконним рішенням Білоцерківської міської ради № 505 від 13.11.2007 «.Про тарифи та житлово- комунальні послуги» (на послуги з теплопостачання) та рішенням № 605 від 28.12.2007 року «Про внесення змін у рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 505 від 13.11.2007 р. «Про тарифи та житлово-комунальні послуги», без урахування керівництвом КП БМР «БЦТМ» фактичної собівартості таких комунальних послуг. Наявні докази завищення директором КП БМР «БЦТМ» ОСОБА_2 та КП БМР «БЦТМ», обсягів природного газу в кількості 778,2 млн м куб., вартість якого увійшла до складу тарифів КП БМР «БЦТМ», для виработки теплової енергії для централізованого опалення та гарячого водопостачання, через що теплова енергія була поставлена в меншій кількості, ніж заплановано, та не проведення, у такому разі перерахунку ОСОБА_1 розміру плати за начебто надані такі послуги. Отже, керівництво КП БМР «ЖЕК № 7» неправомірно, протиправно підписало документи, зокрема акти виконаних робіт КП БМР «БЦТМ з постачання теплової енергії від КП БМР «ЖЕК №7» до КП БМР «ЖЕК №7» в процесі надання послуг населенню м. Біла Церква з опалення та гарячого водопостачання, складені директором БМР «БЦТМ» ОСОБА_2 , КП БМР «БЦТМ», в яких були зазначені фіктивні, завищені обсяги, переданої таким чином теплової енергії, в результаті цього діяння - відповідачами був незаконно списаний природний газ в кількості 778,2 млн. м куб., який належить громаді м. Біла Церква, через те, що вартість зазначених обсягів природного газу увійшла до тарифів з постачання теплової енергії населенню м. Біла Церква, проте КП БМР «БЦТМ», директор цього підприємства - ОСОБА_2 повинні були провести перерахунок розміру плати за надання послуг з централізованого опалення споживачам, в тому числі ОСОБА_1 , по факту витрат природного газу, але вони цього не зробили.Реалізація такого природного газу та отримання грошових коштів, шляхом передачі газу, як давальницька сировина КП БМР «БЦТМ» до ЗАТ «Білоцерківська ТЕЦ», фактичні витрати якого (газу) КП БМР «Білоцерківтепломережа» не підтверджені КП БМР «БЦТМ», але сплаченого населенням м. Біла Церква та іншими споживачами, ціна якого входить в складову тарифів (планових) з надання послуг населенню м. Біла Церква та іншим споживачам зцентралізованого опалення, централізованого постачання гарячої водиє нечесною підприємницькою практикою.Наявні докази нанесення директором КП БМР «БЦТМ» ОСОБА_2 та КП «БЦТМ» моральної шкоди ОСОБА_1.Вищезазначені дії та бездіяльність директора КП БМР «БЦТМ» ОСОБА_2 та КП БМР «БЦТМ» є неправомірними, протиправними щодо здійснення ними нечесної підприємницької практики, оскільки такі діяння суперечать нормам чинного законодавства, зокрема вимогам статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Нечесна підприємницька практика, має системний характер та є порушенням прав і інтересів ОСОБА_1 , яка нанесла моральну шкоду ОСОБА_1 .. Так, діяльність КП БМР «БЦТМ» має ознаки нечесної підприємницької діяльності, через яку порушені мої права споживача, закріплені вимогами пунктів 1, 2 частини 1, пунктів 1, і частини 2, пунктів 1, 2 частини 3, пунктів 1,2, 3,4, частини 4, пунктів 4, 6 частини 5 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, в діяннях керівництва КП БМР «БЦТМ», в тому числі і директора - ОСОБА_2 є ознаки складу злочинів, передбачених статтею 190 КК України, «Шахрайство», ст. 366 КК України, «Службове підроблення», ст. 367 КК України «Службова недбалість», ст. 364 КК України, «Зловживання владою або службовим становищем», що є підставою для суду винести окрему ухвалу про передачу матеріалів цієї справи до Білоцерківської окружної прокуратури для виконання вимоги статті 214 КПК України.На підставі вказаного вище, у зв`язку з порушенням її законних прав і інтересів їй завдано моральну шкоду КП БМР «БЦТМ, яку вона оцінює у 80000 гривень. Моральна шкода полягає, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу, моральних переживаннях у зв`язку з намаганням порушення права власності на майно, закріплене ст. 41 Конституції України, порушення прав, наданих пунктом 1 Протоколу Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод, що має кримінальний підтекст та ознаки складу злочинів, передбачених частиною 1 статті 366 КК України, «Службове підроблення», ч. 4 ст. 190 КК України «Шахрайство», ч. 2 ст. 367 КК України «Службова недбалість», ст. 364 КК України, «Зловживання владою або службовим становищем». З огляду вищезазначених обставин та, підтверджуючих їх, доказів протиправних дій та бездіяльності КП БМР «БЦТМ» та директора КП БМР «Білоцерківтепломережа» ОСОБА_2, вони мали системний та умисний характер, порушують права ОСОБА_1 на майно (гроші) призвели до намагання незаконно, протиправно стягнути з ОСОБА_1 на користь КП БМР «БЦТМ» 65294,44 грн, мають на меті неправомірно вплинути на склад майна ОСОБА_1 , заподіяли матеріальні збитки ОСОБА_1 та серйозну моральну шкоду, через втрати немайнового характеру, внаслідок моральних страждань, заподіяних ОСОБА_1 незаконними, протиправними діями та бездіяльністю КП БМР «БЦТМ» та директора КП БМР «Білоцерківтепломережа» ОСОБА_2

Також в апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме про не належне повідомлення відповідачки; про те, що позовну заяву слід вважати підписаною особою, яка не мала право її підписувати.

Вказує, що в матеріалах справи не містяться документи, які б підтверджували повноваження представника Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа», а саме: оригінал довіреності на представника, копія з оригіналу довіреності на представника, засвідчена суддею, копія з оригіналу довіреності на представника, засвідчена у визначеному законом порядку. Посилається на ДСТУ 4163:2020 щодооформлення документів.

Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутня письмова ухвала судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бондаренко О.В. про заочний розглядсправи, що є порушенням вимог частини 1 статті 281 ЦПК України.

Зазначає, що суд, в порушення пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, не постановив ухвалу про залишення позову без розгляду, в той час коли належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, не повідомив про причини неявки, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Так, перевіряючи доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права встановлено наступне.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Так, як було правильно встановлено судом першої інстанції, згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області (Т. 1 а.с. 32), відповідачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка повідомлялася про судове засідання у справі на 09.03.2023 та 30.03.2023, шляхом направлення судових документів - копії ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви з додатками до неї та судової повістки за вказаною адресою її реєстрації місця проживання, однак, на адресу суду повернулися конверти разом з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (Т. 1 а.с. 44, 52).

Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду та день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №921/6/18 наведено правову позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правильно звертав увагу, що для повідомлення учасника справи - ОСОБА_1 щодо розгляду справи було вжито всіх заходів; також, у порядку досудового врегулювання спору, КП БМР «Білоцерківтепломережа» направляла відповідачці претензію № 68 від 20.02.2019, про сплату в добровільному порядку суми заборгованості, яку відповідачка особисто отримала 28.02.2019 (Т. 1 а.с. 13 - на звороті); в рамках примусового виконання рішення у справі № 357/263/23, органами виконавчої служби вчинялися дії з примусового виконання рішення і про дані обставини ОСОБА_1 була обізнана.

Таким чином, відповідачка була належним чином повідомлена про час, дату і місце судового засідання, оскільки повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка не була повідомлена належним чином оскільки, було змінено назву вилиці з вул. Некрасова на вул. Зенітного полку, так як такі не є підставою для скасування рішення суду.

Як вбачається із матеріалів справи, з урахуванням доводів відповідачки про необізнаність з розглядом справи, суд першої інстанції переглянув 15 квітня 2025 року заочне рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2023 року та залишив його без задоволення, тобто право відповідачки на судовий захист не було порушено.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що позовну заяву слід вважати підписаною особою, яка не мала право її підписувати, оскільки заява підписана директором КП БМР «Білоцерківтепломережа» - Бузукладніковим В. і до позову подано наказ від 6 грудня 2019 року № 831-к у підтвердження повноважень директора.

Безпідставними є посилання відповідачки на відсутність у матеріалах справи довіреності на представництво КП БМР «Білоцерківтепломережа», оскільки такі спростовуються матеріалами справи (а.с. 43, 250, Т.1).

Не можуть також бути визнані обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що позивачем було надано до матеріалів справи цілу низку документів, які не були належно посвідчені у відповідності до вимог ДСТУ 4163-2020, оскільки згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 4 липня 2023 року у справі № 233/4365/18 зазначено, що: «Вимоги до процесуальних документів і додатків до них визначає процесуальний закон, а не Національний стандарт України, затверджений Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики. Правила проставлення відмітки про засвідчення копії документа, визначені у пункті 5.27 ДСТУ 4163-2020, не поширюються на засвідчення копій документів, які учасники справи подають до суду».

Доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи ухвали суду першої інстанції про заочний розгляд справи не приймаються судом до уваги, оскільки як вбачається із заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2023 року судом першої інстанції було вирішено провести заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. Крім того, відсутність ухвали про заочний розгляд справи не впливає на правильність вирішення справи по сутні спору, а тому не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Не заслуговують на увагу суду також доводи апеляційної скарги про те, що в порушення пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, суд не постановив ухвалу про залишення позову без розгляду, в той час коли належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, не повідомив про причини неявки, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, оскільки як вбачається із матеріалів справи, сторона позивача 9 березня 2023 року подала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника (а.с. 40, Т.1).

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було належним чином дотримано вимоги процесуального законодавства і а тому скасування рішення суду першої інстанції з процесуальних підстав відсутні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що враховуючи норми законодавства, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а відповідач - ОСОБА_1 допустила порушення вимог законодавства, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за опалення та підігрів води за період з 01.05.2007 по 01.12.2022 у розмірі 41572,20 грн., яка підлягає стягненню з неї на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що виконавцем послуг житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у житловому фонді комунальної власності м. Біла Церква є КП «Білоцерківтепломережа» ( а.с.17-22).

Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 08.02.2023 (а.с.32), відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 42), право власності на квартиру АДРЕСА_4 не зареєстроване.

З розрахункового листа абонента по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритого за вказаною адресою на ім`я відповідача вбачається, що сплата коштів за надані комунальні послуги не здійснюється, тому за період з 01.05.2007 по 01.12.2022 виникла заборгованість за теплову енергію у розмірі 41572, 20грн., що підтверджено матеріалами справи (а.с.6-8).

З матеріалів справи (а.с.13), вбачається, що 22.02.2019 КП «Білоцерківтепломережа», в порядку досудового врегулювання спору, звертався до відповідача із претензією № 68 від 20.02.2019, про сплату в добровільному порядку суми заборгованості. Відповідач 28.02.2019 особисто отримала лист, свідченням цього є відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 13 - на звороті), однак борг сплатила, тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-4 від 24.06.2004 , виконавцем послуг з центрального опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація ).

У відповідності до п.3 ч.2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017, виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» від 09.07.2010 за № 2479-VI, органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно із ч.1 п.1 ст. 6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» від 09.07.2010 за № 2479-VI, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг бере участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері теплопостачання і централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-4 від 24.06.2004, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, формує в межах своєї компетенції державну політику щодо встановлення цін на природний газ, тарифів на транспортування та постачання підприємствам і організаціям, які виробляють та надають житлово-комунальні послуги населенню.

Ч. 2 ст. 14 в редакції Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-4 від 24.06.2004, передбачено, що ціни/тарифи на комунальні послуги формуються і затверджуються національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Плата за комунальні послуги (централізоване опалення, централізоване постачання гарячої води) береться за затвердженими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг в установленому порядку тарифами та вноситься щомісяця.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

П. 5 ч. 3 ст. 20 в редакції Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-4 від 24.06.2004 р, передбачено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

П.п. 1,2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017, покладено обов`язок на індивідуального споживача щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

У відповідності до ч.1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017, споживач здійснює оплату за спожиті житлово - комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та /або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Отже, згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (висновок Верховного Суду викладений у постанові від 14.02.2018 року у справі № 462/6393/15-ц).

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Отже, суд першої інстанції враховуючи вказані норми законодавства, дійшов правильного висновку, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а відповідач - ОСОБА_1 допустила порушення вимог законодавства, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за опалення та підігрів води за період з 01.05.2007 по 01.12.2022 у розмірі 41 572,20 грн, яка підлягає стягненню з неї на користь позивача.

У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Як роз`яснив Верховний Суд України у правовій позиції від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми, полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, що також зазначено у правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц.

Суд першої інстанції, перевіривши розрахунок наданий позивачем (а.с. 9-12), дійшов обґрунтованого висновку, що розмір інфляційних втрат за період з 01.05.2007 по 21.02.2022 становить - 18490,67 грн., а 3% річних - 5231,57 грн.

Відповідачкою не спростовано та не заперечується обставина, що вона є споживачем послуг як особа, яка зареєстрована у спірній квартирі. Не надає відповідачка й доказів, що у спірній квартирі відсутні система опалення та гарячого водопостачання.

Заперечуючи про вимог позивача, як «неналежного позивача» сторона відповідача не указує особу, яка на її переконання є постачальником відповідних житлово-комунальних послуг до квартири відповідачки.

У заяві про перегляд заочного рішення та у доводах апеляційної скарги посилається на договір укладений між позивачем та ЖЕК 7, зокрема в частині щодо порядку постачання теплової енергії та гарячої води до будинку АДРЕСА_5 . Однак відповідний договір не містить умов, за якими саме ЖЕК набуває право вимоги до споживачів щодо отримання оплати за послуги з теплопостачання та гарячої води (у тому числі до спірної квартири).

Відповідачкою не надані докази, що нею укладено договір з відмінною від позивача постачальною організацією, якою врегульовано правовідносини щодо отримання послуг. Так само не надано доказів здійснення оплати за спожиті у спірний період послуги іншій постачальній організації.

За таких обставин не спростованим є висновок суду першої інстанції, яким встановлено, що позивач є постачальником теплової енергії та гарячої води до спірної квартири.

Не підтверджені також доказами доводи апеляційної скарги щодо не врахування показників засобів обліку, оскільки до матеріалів справи ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді не надані докази наявності у спірній квартирі будь-яких засобів обліку, доказів взяття таких лічильників на облік постачальною організацією, доказів направлення відповідачкою показників постачальній організації.

За таких обставин нарахування за спожите теплопостачання та гаряче водовідведення відбувається відповідно до вимог закону та згідно з тарифами, які затверджені рішенням Білоцерківської міської ради Київської області від 21 червня 2012 року № 646-27-VI.

Незгода відповідача з тарифами затвердженими щодо розміру оплати спірних житлово-комунальних послуг не може бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки жодних доказів, що такі тарифи є скасованими чи визнані недійсними, матеріали справи не містять.

Судом першої інстанції правильно відхилені доводи заперечень відповідача щодо відсутності підстав для врахування встановлених у справі № 2-3169/09 обставин як преюдиційних у цій справі, оскільки вони встановлені щодо інших споживачів, за іншою адресою та у інший період часу.

Інших доводів, щодо застосування строків позовної давності ні заперечення, ні апеляційна скарга не містять.

Апеляційний суд не дає оцінку обставинам щодо завданої відповідачці шкоди, оскільки такі вимоги не були предметом цього спору.

У заяві від 18 лютого 2025 року відповідачка просила стягнути з позивача моральну шкоду у розмірі 80 000 грн. Однак були подані уточнення, у яких вимог про стягнення моральної шкоди та інших вимог, як вимог зустрічного позову не було. Відповідно, суд першої інстанції питання щодо моральної шкоди не вирішував, тому суд апеляційної інстанції обмежений лише вимогами, які були предметом розгляду в суді першої інстанції відповідно до ч. 1-4 ст. 367 ЦПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені ст.376 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду.

Інша частина доводів апеляційної скарги по своїй суті співпадає з тими доводами, які були заявлені позивачами в суді першої інстанції, і яким суд при вирішення справи вже надав відповідну правову оцінку, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини.

В своєму рішенні у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, ЄСПЛ зазначив про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції й зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2020 року у справі № 554/2491/17 зазначив наступне:

«Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Із урахуванням того, що доводи касаційної скарги є майже ідентичними доводам апеляційної скарги заявника, яким судом апеляційної інстанції надана належна оцінка, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.»

З огляду на зазначене апеляційний суд вважає відсутніми підстави для повторного наведення тих доводів і аргументів, якими керувався суд першої інстанції при вирішенні даної справи, і з якими в повній мірі погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами розгляду справи колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом, відтак підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба