Справа 688/5208/25
№ 2-о/688/112/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Березюка О.Г.

з участю секретаря Антонюк І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лимар Андрій Вікторович, заінтересована особа Шепетівський відділ державної реєстрації актів цивільного стані у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту смерті,

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у Неклинівському районі Ростовської області російської федерації.

В обґрунтування вимог заявник вказала, що ОСОБА_2 є батьком її дочки ОСОБА_3 , і внаслідок бойових дій та підриву ОСОБА_4 перемістився на територію рф, де помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 18 лютого 2025 року, виданим органом, який знаходиться на території рф. У зв`язку із воєнним станом вона позбавлена можливості отримати дублікат свідоцтва про смерть засвідченого апостилем.

Встановлення даного факту необхідне ОСОБА_3 для подальшого оформлення спадкових прав та пенсії по втраті годувальника.

Посилаючись на наведене та те, що іншого способу встановлення такого факту не має, просила задовольнити заяву.

Ухвалою судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та призначеного справу до судового розгляду.

У зв`язку із тим, що 27 жовтня 2025 року, відповідно до графіку роботи Шепетівського відділу державної реєстрації актів цивільного стані у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, є вихідним днем і заінтересована особа не повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи, судове засідання призначене на 28 жовтня 2025 року.

Заявниця ОСОБА_1 та її адвокат Лимар А.В. просили проводити озгляд справи у їх відсутності, заяву підтримали та просили задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності та повідомив про відсутність заперечень по справі.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що згідно довідок від 08 серпня 2023 року ОСОБА_1 разом із дочкою ОСОБА_3 взяті на облік як внутрішньо переміщені особи і проживають по АДРЕСА_1 .

Відповідно до судового наказу Бериславського районного суду Херсонської області від 27 грудня 2019 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як слідує із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 18 лютого 2025 року, виданого відділом запису актів громадянського стану Неклинівського району Ростовської області рф, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у Неклинівському районі Ростовської області Російської Федерації.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що дана заява підлягає до задоволення.

Згідно з п. 5 ч. 2ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно п. 8 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану, орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-УІ від 01 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , який помер на території російської федерації, заявниця зазначає, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся в момент проживання в країні, яка наразі є територією країни-агресора, а медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті - відсутній.

Згідно п. 14 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, зі змінами, у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться будь-яким органом державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника.

Відповідно п. 1 Розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до ч. 4, 7 глави 1 розділу ІІ вищевказаних Правил, у державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України; державна реєстрація повинна проводитись в іншому органі державної реєстрації актів цивільного стану; з проханням про державну реєстрацію звернулась недієздатна особа або особа, яка немає необхідних для цього повноважень.

Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Звертаючись до суду з даною заявою, заявник, на підтвердження смерті ОСОБА_2 , який померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на території російської федерації, подала копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 18 лютого 2025 року, видане в рф. Таким чином, встановлено що факт смерті вже зареєстрований іноземним органом реєстрації.

Згідно роз`яснень, викладених у п.1постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Ключове значення, яке має встановлення факту смерті або народження особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст.263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Відповідно ст.13Закону України «Про міжнародне приватне право» у редакції від 23.12.2022, документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

На час дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, статтею 13 передбачено, що документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за встановленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Крім того, документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.

23.12.2022 року набрав чинності Закон України від 01.12.2022 №2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993». Цим Законом передбачено зупинення у відносинах з російською федерацією та республікою Білорусь дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України 22.01.1993 та Протоколу 1997 року до Конвенції, вчиненого від імені України 28.03.1997 та вихід України з Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997.

Так, дія Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997 зупинена з 27.12.2022 року

Враховуючи викладене, копія свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 18 лютого 2025 року, видане в рф не має сили офіційного документу на території України.

Судом було встановлено, що ОСОБА_2 , який є батьком ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки факт смерті відбувся на території рф, отримати видане там свідоцтво наразі неможливо, оскільки за законодавством між державою Україна та державою агресором рф припинено дію Конвенції та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах.

Заявник за таких обставин позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть ОСОБА_2 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, через те, що факт смерті відбувся на території рф.

Отже, представником заявниці обґрунтовано підставу звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті, яка настала, на території іноземної держави.

У цьому контексті суд зауважує, що п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України передбачає можливість встановлення факту смерті особи в певний час уразі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У постанові Верховного Суду від 15 серпня 2024 року у справі № 643/8133/23 (провадження № 61-3831св24) зроблено висновок, що «…згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору. ЦПК України передбачає чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органи ДРАЦСу можуть видати свідоцтво про смерть: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України)».

Правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 11 грудня 2024 року по справі N?367/3690/24 зазначає, що неможливість отримання свідоцтва про смерть сина, який помер на території країни агресора, позбавляє її можливості реалізувати право на прийняття спадщини, що залишилась на території України після смерті сина та даний факт може бути встановлений лише у судовому порядку, оскільки законодавчо не визначено іншого порядку встановлення даного факту.

Також, правова позиція викладена Суд, оцінивши подані заявником докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається заявник, а в сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту смерті батька ОСОБА_3 дає змогу останній реалізувати свої права.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога: встановити факт смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на території російської федерації у Неклинівському районі Ростовської області, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст.12,76-81,89,263-265,273,315-319,354,430 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лимар Андрій Вікторович, заінтересована особа Шепетівський відділ державної реєстрації актів цивільного стані у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту смерті, - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у Неклинівському районі Ростовської області російської федерації.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 жовтня 2025 року

Суддя: