УХВАЛА

30 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 752/5897/23

провадження № 61-13306ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2023 року, з врахуванням додаткового рішення цього ж суду від 06 листопада 2023 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в сумі 109 403,04 грн. В іншій частині позову відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року.

Суд апеляційної інстанції, врахувавши, що ухвалою місцевого суду від 03 квітня 2023 року відкрито провадження в справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, яку (ухвалу) отримано відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, наявного в матеріалах справи, а отже ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи. Оскільки оскаржуване судове рішення суду першої інстанції ухвалено 11 жовтня 2023 року, направлена засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 06 липня 2025 року апеляційна скарга, є такою, що подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, водночас, заявник не вказує про існування обставин непереборної сили, що зумовили перешкоди щодо оскарження рішення суду першої інстанції в межах строків, визначених процесуальним законом.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заявником не наведено виключних обставин пропуску процесуального строку на оскарження рішення місцевого суду внаслідок виникнення обставин непереборної сили, а тому відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

У жовтні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати судове рішення апеляційного суду, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції ним пропущено з поважних причин, оскільки копію вказаного судового рішення ОСОБА_1 отримано 06 червня 2025 року, хоча дійсно він отримав ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 03 квітня 2023 року про відкриття провадження в справі, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Вважає, що за цих обставин слід було застосувати пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, відповідно до якого, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану, в редакції, яка була чинна на момент ухвалення рішення суду першої інстанції в цій справі.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу

Згідно із частиною другою статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії» від 03 грудня 2003 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції встановив, що апеляційна скарга на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року подана заявником 06 липня 2025 року, тобто після спливу більше одного року з дня ухвалення судового рішення.

ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи місцевим судом, отримавши копію ухвали суду від 03 квітня 2023 року про відкриття провадження в справі, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що підтверджено відповідним рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення та доводами касаційної скарги.

Вказані обставини, належно встановлені апеляційним судом, заявником не спростовано.

З огляду на вказані обставини, враховуючи, що апеляційну скаргу подано після спливу одного року (понад 1 рік і 8 місяців) з моменту винесення оскаржуваного судового рішення, а апеляційна скарга відповідача не містить підтвердження наявності обставин, передбачених частиною другою статті 358 ЦПК України, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Отже, оскаржувана ухвала апеляційного суду є законною та обґрунтованою, постановлена із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для її скасування відсутні.

Довід касаційної скарги щодо неналежного виконання місцевим судом вимог статті 272 ЦПК України та направлення заявнику в паперовому вигляді копії рішення суду, Верховний Суд відхиляє, оскільки вказані обставини, за певних умов можуть бути визнані судом поважними причинами для поновлення пропущеного строку, проте, ці обставини не є непереборними, тобто виключними, які об`єктивно перешкоджали заявнику в реалізації ним процесуальних прав щодо оскарження рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року протягом року з дня ухвалення вказаного рішення.

Верховний Суд звертає увагу заявника, що процесуальний строк, визначений законодавцем як максимальна межа - до року, є присічним, після збігу цього строку наявність поважних причин не мають правового значення, натомість, нормами процесуального закону передбачено можливість поновлення присічного строку, проте, лише за наявності виключних обставин, наведених частиною другою статті 358 ЦПК України, а саме: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Узагальнюючи наведене, вказані доводи не можуть свідчити про наявність обставини, передбаченої частиною третьою статті 394 ЦПК України, яка містить вичерпний перелік випадків, за наявності яких строк на касаційне оскарження судового рішення може бути поновлено.

Верховний Суд відхиляє аргумент касаційної скарги, що апеляційний суд мав застосувати пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, відповідно до якого, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану, в редакції, яка була чинна на момент ухвалення рішення суду першої інстанції в цій справі. Оскільки вказане свідчить про помилковість тлумачення ОСОБА_1 норм права, враховуючи те, що інститут позовної давності, визначений Цивільним кодексом України не застосовується до процедурних питань процесуального характеру, як то порядку подання апеляційної скарги, адже саме Цивільним процесуальним кодексом України імперативно визначено порядок та строки подання апеляційної скарги, вирішення клопотань про поновлення строку, в разі його пропуску, тобто позовна давність та процесуальний строк не є тотожними поняттями, як помилково вважає заявник.

Враховуючи, що саме нормами процесуального закону (ЦПК України) визначено поняття процесуального строку, його тривалість та дія, а також право на його поновлення, в разі пропуску цього строку, Верховний Суд наголошує, що лише «Прикінцеві положення» цього закону можуть бути доповнені змінами щодо дотримання процесуальних строків, для прикладу, як пункт 3 Розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України, відповідно до якого, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального та матеріального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року є необґрунтованою.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян