Справа № 357/5884/25
Провадження № 2/357/3383/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Сомок О.А.,

секретар судового засідання Пугач В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Ірпінський відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Олійника О.О., звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Державної казначейської служби України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Ірпінський відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить скасувати арешт нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , яка належала на праві приватної власності спадкодавцю ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер обтяження 39882826, зареєстровано 23.12.2020 реєстратором Дмитрук Галина Анатоліївна, Бучанський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Київська область; підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника Бучанського МВ ДВС ЦМУМЮ (м.Київ) №59201057 від 23.12.2020 року; суб`єкт обтяження: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; опис предмета обтяження: все нерухоме майно боржника.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_2 .

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира, яка належала ОСОБА_2 на праві приватної власності на нерухоме майно згідно договору купівлі-продажу від 22 вересня 2016 року, посвідченого Малькевич Л.В. державним нотаріусом Узинської державної нотаріальної контори.

З метою оформлення спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину, 30 жовтня 2024 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до державного нотаріуса Узинської державної нотаріальної контори Малькевич Л.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивач є спадкоємцем четвертої черги за законом. 15.06.2022 року, заведена спадкова справа № 69377187.

У ході підготовки державним нотаріусом документів для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, при виконанні обов`язкових перевірок по Державних та Єдиних реєстрах встановлено факт наявності арешту на спадкове майно.

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 423149281 від 17.04.2025 року, на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 накладено арешт, а саме: реєстраційний номер обтяження 39882826, зареєстровано 23.12.2020 реєстратором Дмитрук Галина Анатоліївна, Бучанський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Київська область; підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника Бучанського МВ ДВС ЦМУМЮ (м.Київ) №59201057 від 23.12.2020 року; суб`єкт обтяження: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; опис предмета обтяження: все нерухоме майно боржника.

Із моніторингу Автоматизованої системи виконавчих проваджень стало відомо, що виконавче провадження №59201057 відносно боржника ОСОБА_2 , завершено.

18.09.2024 року, з метою встановлення повної інформації, представником ОСОБА_1 , адвокатом Олійником Олегом Олександровичем було подано адвокатський запит до Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з проханням повідомити з яких підстав не знято арешт, накладений на нерухоме майно ОСОБА_2 .

У відповідь на адвокатський запит, Ірпінський відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив, що виконавче провадження №59201057 завершено на підставі п.2 ч.1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ було повернуто до смерті ОСОБА_2 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 . На сьогодні державний виконавець позбавлений можливості самостійно зняти арешт і рекомендовано звернутись до суду.

Враховуючи наведене, Позивач вимушений звернутися з даною позовною заявою, оскільки наявне обтяження у вигляді арешту майна, яке належить спадкодавцю ОСОБА_2 на праві власності, позбавляє можливості ОСОБА_1 як спадкоємця за законом оформити свої спадкові права на це майно.

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 01 травня 2025 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду.

16 травня 2025 року за вх. № 27368 на адресу суду надійшов Відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача Державної казначейської служби України Жилін О.Ф. зазначив, що казначейство, яке залучено до цієї справи в якості відповідача не в змозі використати зазначені вище права учасника судового процесу, тому що згідно із своїми функціональними обов`язками не є учасником спірних відносин і не володіє будь-якими фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

21 травня 2025 року за вх. № 28721 на адресу суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, адвоката Олійника О.О., в якій вказує, що ознайомившись з доводами Відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, Позивач вважає такі доводи необґрунтованими та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, представник позивача, адвокат Олійник О.О. подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Відповідач Державна казначейська служба України про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, в судове засідання свого представника не направила, клопотання про відкладення судового розгляду суду не надала.

Третя особа Ірпінський відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) в судове засідання свого представника не направили, про дату та місце розгляд справи були повідомлені належним чином, заяв та клопотань на адресу суду не надходило.

Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу технічними засобами.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню виходячи з такого.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_2 , виданим 02 червня 2022 року виконавчим комітетом Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, актовий запис № 198.

Відповідно до Договору купівлі-продажу від 22 вересня 2016 року, посвідченого державним нотаріусом Узинської державної нотаріальної контори Малькевич Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3113 ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_1 .

З наданої копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що ОСОБА_2 належало на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 .

Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі було зареєстровано спадкову справу за №69377187, спадкодавець ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Позивач є спадкоємцем ОСОБА_3 за законом на майно, що підтверджується довідкою про коло спадкоємців, виданої державним нотаріусом Узинської державної нотаріальної контори Малькевич Л.В., вих №707/02-14 від 30.10.2024 року.

В матеріалах справи також наявна відповідь державного нотаріуса Узинської державної нотаріальної контори Малькевич Л.В., вих. №708/02-14/129/2022 від 30.10.2024 року на заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом у якій він зазначив, що у зв`язку з виявленням, що на майно померлого ОСОБА_2 накладено арешт, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту з майна. З даної відповіді також вбачається, що нотаріусом виявлено наявність запису про обтяження: вид обтяження: арешт нерухомого майна; дата реєстрації: 23.12.2020; номер запису про обтяження: 39882826 (спеціальний розділ); підстава виникнення обтяження: постанова про арешт боржника Бучанського МВ ДВС ЦМУМЮ (м.Київ) №59201057 від 23.12.2020; опис предмета обтяження: все нерухоме майно боржника; обтяжувач: Бучанський МВ ДВС ЦМУМЮ (м.Київ), .

З відповіді Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на адвокатський запит від 27.03.2025 року вбачається, що у Бучанському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебувало виконавче провадження №59201057 з примусового виконання постанови №752/1494/19 від 09.04.2019 видана Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу у сумі 10200,00 грн. В межах виконавчого провадження 23.12.2020 державним виконавчем Бучанського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Дмитрук Галиною Анталоліївною винесено постанову про арешт майна боржника та внесено відповідну інформацію про обтяження №39882826 від 23.12.2020. 23.12.2020 на підставі п.2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повернуто стягувачу у зв`язку з тим, що заходи щодо виявлення майна боржника виявились безрезультатними, про що державним виконавцем прийнята постанова. Зокрема, згідно отриманої інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено що за боржником зареєстроване майно. Згідно ст. 48 ЗУ «ПВП» у разі, якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. В зв?язку з цим, виконавчий документ підлягав поверненню стягувачу з правом його повторного пред`явлення до виконання у встановлений законом строк. Окрім того, у відділі відсутні паперові матеріали виконавчого провадження №59201057, що було завершене в 2020 році та зважаючи на закінчення терміну їх зберігання, що передбачений п. 2 Розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями № 699/30567 від 08.06.2017 р., затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (Постанова № 5) від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом.

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. (Постанова Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 грудня 2021 року по справі № 554/5912/19-д провадження № 61-12594св21).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Підстави та порядок зняття арешту при виконанні рішень суду визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно частин першої, другої статті 40 Закону № 1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно з ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Положеннями ч.ч. 4, 5 цієї статті передбачено, що підставами для зняття державним виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову, 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Зі змісту наведених вище норм вбачається, що мета застосування процедури арешту майна боржника, для забезпечення реального виконання виконавчого документу. Тобто, існування арешту накладеного державним виконавцем дозволяє йому ефективно здійснювати дії щодо реального виконання виконавчих листів та інших виконавчих документів, упереджує недобросовісну поведінку боржника щодо уникнення сплати ним свого боргу шляхом реалізації або переоформлення належного йому рухомого та нерухомого майна. Таким чином, існування арешту майна, накладеного державним виконавцем має чітко окреслені граничні строки з прийняття відповідної постанови про накладення арешту до завершення виконавчого провадження.

Згідно п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року № 2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Як було встановлено судом, арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 було накладено згідно постанови державного виконавця Бучанського МВ ДВС ЦМУМЮ (м.Київ) про арешт боржника у виконавчому провадженні №59201057 від 23.12.2020, яке завершено 23.12.2020 на підставі п.2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавче провадження не збереглось.

Наведені обставини свідчать, про відсутність правових підстав у відділу ДВС зберігати накладений ним арешт на майно, в силу неможливості виконавчого органу надати матеріали виконавчого провадження чи виконавчий документ за яким відповідний арешт було застосовано. А також, існування арешту майна порушує саму мету застосування відповідної процедури. Так, наразі, механізм забезпечення виконання рішення існує, проте провадження в рамках якого його було застосовано - відсутнє.

Разом з тим, згідно частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили (є редакції Закону № 2518-ІХ від 15.08.2022). Тому належним способом захисту прав позивача є припинення обтяження речового права на нерухоме майно.

За ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.2 ст.16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

В даному випадку, суд вважає, що підлягають захисту права позивача, як спадкоємця, саме в спосіб припинення обтяження нерухомого майна (номер запису про обтяження 39882826), з наведених вище підстав.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Збереження арештів, накладених державними виконавцями з метою виконання судового рішення, за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржника (постанова Верховного Суду 28 серпня 2024 року по справі № 947/36027/21)

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Позивач просить зняти арешт з майна: квартири АДРЕСА_1 , яка належала на праві приватної власності спадкодавцю ОСОБА_2 . Однак, суд зазначає, що до матеріалів справи не надано доказів про обтяження саме вказаного майна.

Згідно з відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єктом обтяження зазначено невизначене майно, все нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню шляхом припинення обтяження майна ОСОБА_2 (номер запису про обтяження 39882826 (спеціальний розділ), адже обтяження спадкового майна, необхідність у якому відпала/невідома, позбавляє позивача права отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно.

Щодо заперечень проти позову, наведених відповідачем у відзиві на позовну заяву щодо неналежного відповідача, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що арешт накладено на все майно боржника ОСОБА_2 у зв`язку з примусовим виконанням постанови суду №752/1494/19 від 09.04.2019 виданої Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу у сумі 10200,00 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження № 11-680апп19) та у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 554/5912/19-ц (провадження № 61-12594св21), від 08 грудня 2022 року у справі № 331/1383/20 (провадження № 61-7109св22).

Первинні правовідносини у боржника ОСОБА_2 складалися з державою з приводу притягнення до відповідальності. Державу у даному випадку представляє Державна казначейська служба України, на рахунки якої (територіальних управлінь) здійснюється стягнення штрафів за виконавчими провадженнями на користь держави. Тому саме Державна казначейська служба України є належним відповідачем у даній справі.

Позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 15, 16, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 49, 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 4, 12, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 265, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Припинити обтяження майна ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна:

арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 39882826 (спеціальний розділ), зареєстроване 23.12.2020 державним реєстратором Дмитрук Галиною Анатоліївною, Бучанський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Київська область; підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника Бучанського МВ ДВС ЦМУМЮ (м.Київ) №59201057 від 23.12.2020 року; суб`єкт обтяження: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; опис предмета обтяження: все нерухоме майно боржника.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 );

Відповідач: Державна казначейська служба України (, місцезнаходження: вулиця Бастіонна, 6, Київ, 02000);

Третя особа: Ірпінський відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (місцезнаходження: вул. Ярославська, 9, м. Ірпінь, Бучанський р-н, Київська область, 08205).

Повне судове рішення складене 01.09.2025.

Суддя О. А. Сомок