ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/740/25 Номер провадження 22-ц/814/3984/25Головуючий у 1-й інстанції Свістєльнік Ю. М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 05 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

26 лютого 2025 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/5 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача. В обґрунтування позову зазначила, що сторони з 02.08.2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 04.04.2024 року рішенням Глобинського районного суду Полтавської області. Спільних дітей від шлюбу не мають. З 2017 року позивачу встановлена 3 група інвалідності, у зв`язку з чим вона не має можливості працювати та отримувати дохід для забезпечення власних потреб пов`язаних з придбанням ліків, продуктів харчування та оплати житлово-комунальних послуг. Розмір призначеної по інвалідності пенсії складає 2980 грн. на місяць, інших джерел доходу не має, а розміру призначеної пенсії не вистачає, тому і звернулась до суду з даним позовом.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 05 серпня 2025 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/7 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26 лютого 2025 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 1211 грн. 20 коп.

В іншій частині позову було відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 05 серпня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Зокрема вказує, не погоджується із вказаним рішення, оскільки винесено без з`ясування всіх обставин справи, суперечить вимогам законодавства. Крім того, зазначає, що суд не врахував, що відсутність доходи вже понад 8 років, а тому не має можливості утримувати. Стверджує, що позивачка не довела, що останній має змогу надавати їй матеріальну допомогу.

Відзив на адресу Полтавського апеляційного суду не надходив.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи сторони будучи належним чином та завчасно повідомленими про час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.1 ч.1 ст.374ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 02.08.2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 04.04.2024 року (справа №527/727/24) розірвано (а.с.15).

Згідно довідки до акту огляду МСЕК Серії 12ААГ №528589 ОСОБА_2 має третю групу інвалідності безстроково, загальне захворювання. Умови праці без тяжких фізичних навантажень, без довготривалої ходи та перебування на ногах (а.с.14).

Згідно довідки про доходи №1222 3125 9092 7208 від 26.12.2024 року ОСОБА_2 знаходиться на обліку в Глобинському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України у Полтавській області, за період з 01.07.2024 по 31.12.2024 отримала 17880,00 грн. пенсії по інвалідності (а.с.13).

Згідно договору дарування житлового будинку від 06.12.2016 року, ОСОБА_1 (дарувальник) безоплатно передав у власність ОСОБА_2 (обдаровувана) житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 на приватизованій земельній ділянці площею 0,1602 га (а.с.70-71).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності ОСОБА_2 є власником житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 (а.с.65,72).

Згідно договору дарування земельної ділянки від 06.12.2016 року, ОСОБА_1 (дарувальник) безоплатно передав у власність ОСОБА_2 (обдаровувана) приватизовану земельну ділянку площею 0,1602 га за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.66-67).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності ОСОБА_2 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:011:0208, площею 0,1602 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.68,69).

На підставі договору про надання соціальних послуг від 14.05.2024 ОСОБА_2 отримує соціальні послуги по догляду вдома за бюджетні кошти на підставі Рішення №257 від 13.05.2024 (а.с.73-75).

Задовольняючи позов в повному обсязі суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи стан здоров`я позивача та те що остання потребує матеріальної допомоги та те що відповідач є працездатною особою та має змогу надавати матеріальну допомогу, тому в даному випадку підлягає стягненню 1/7 частки утримання з усіх видів заробітку.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Відповідно до частин 1-3 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю І, II чи III групи.

У постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 759/6629/19 наведено правовий висновок, згідно якого, чинне законодавство у частині другій статті 75 СК України надає перелік загальних умов для надання утримання одному з подружжя: 1) його непрацездатність; 2) потреба у матеріальній допомозі; а також здатність другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. В даному випадку мова йде про юридичний склад, який містить юридичні факти, що є підставою для набуття одним з подружжя права на утримання і створення обов`язку для іншого з подружжя таке утримання надавати.

В обґрунтування позовних вимог, позивачка посилалась на те, що за станом здоров`я не має можливості працювати, а отже її майновий стан є скрутним.

Згідно довідки про доходи №1222 3125 9092 7208 від 26.12.2024 року ОСОБА_2 знаходиться на обліку в Глобинському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України у Полтавській області, за період з 01.07.2024 по 31.12.2024 отримала 17880,00 грн. пенсії по інвалідності (а.с.13). Згідно довідки до акту огляду МСЕК Серії 12ААГ №528589 ОСОБА_2 має третю групу інвалідності безстроково, загальне захворювання. Умови праці без тяжких фізичних навантажень, без довготривалої ходи та перебування на ногах (а.с.14).

Відповідно до частини четвертої статті 75 СК України, один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У даному випадку можна вести мову про кореляцію нужденності із розміром прожиткового мінімуму, яка неодноразово критикувалась в доктрині сімейного права з огляду на саме визначення прожиткового мінімуму, наведене у статті 1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05 жовтня 2000 року. Тобто цей мінімум можна визнати допустимим у випадках лише нормального життєзабезпечення людини, але він не є достатнім у разі, якщо мова йде про непрацездатну особу, зокрема, яка позбавлена можливості працювати.

Необхідні потреби непрацездатної людини, як правило, не обмежені тими звичайними потребами, які має здорова людина, тому вимагають додаткових витрат на лікування, оздоровлення, харчування, що зумовлено іншим, відмінним способом життя такої людини.

Отже, за умови відсутності зловживань, визначених у частині першій статті 83 СК України, або передумов обмеження права одного із подружжя на утримання з боку іншого подружжя, які передбачені частиною 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1 950 року, непрацездатне подружжя має право на матеріальну допомогу в сенсі статті 75 СК України.

В розумінні положень частини четвертої статті 75 СК України один із подружжя, який є особою з інвалідністю, не є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо його пенсія забезпечує йому встановлений законом прожитковий мінімум, однак, внаслідок наявності у нього інвалідності така особа обтяжена необхідністю несення додаткових витрат на своє лікування.

Отже, Верховний Суд дійшов висновку, що з цієї точки зору факт отримання одним із подружжя пенсії, яка формально забезпечує йому встановлений законом прожитковий мінімум, слід тлумачити змістовно, виходячи із реального розміру цієї пенсії, а також витрат, які несе ця особа на лікування й на потреби із забезпечення свого життя. Також варто враховувати обов`язок подружжя із забезпечення (утримання) іншого подружжя, який визначений як в частині першій статті 75 СК України, так і в низці інших приписів СК України.

Отже, призначення особі з інвалідністю відповідної пенсії по інвалідності або іншої соціальної виплати не може знаходитися у зв`язку із виплатами, які здійснює подружжя на утримання іншого подружжя, яке є особою із інвалідністю. Факт призначення державою пенсії по інвалідності не може впливати на факт призначення судом аліментів на утримання подружжя або ж виключати його.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2980 грн. на місяць, що підтверджується довідкою №122 3125 9092 7208 від 26.12.2024 року, виданої Управління пенсійного фонду України в Полтавській області.

Отже колегія суддів вважає, що у ОСОБА_1 наявна можливість надавати допомогу своїй колишній дружині.

У разі зміни матеріального становища відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів на утримання дружини.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, при ухваленні рішення врахував всі обставини справи та постановив законне та обґрунтоване рішення.

Колегія суддів зазначає, що доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 05 серпня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 05 листопада 2025 року.

Головуючий суддя : _______________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ____________________ С.Б. Бутенко ____________________ О.І. Обідіна