КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/2570/25 Головуючий у суді І інстанції Ул`яновська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Голуб С.А.,

суддів: Слюсар Т.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврилко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Лендмарк Девелопмент» на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Лендмарк Девелопмент» до ОСОБА_1 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Сетра», ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бойко Олег Володимирович, про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Лендмарк Девелопмент» в особі представника - адвоката Сидоренка О.О. звернулося до суду з вказаним вище позовом, в якому просило витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 на його користь приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

22 травня 2025 року до суду першої інстанції засобами поштового зв`язку надійшла заява директора ТОВ «Лендмарк Девелопмент» - ОСОБА_3 про відмову від позову та закриття провадження у справі.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03 червня 2025 року провадження у справі № 759/2570/25 закрито.

Постановляючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач добровільно відмовився від позовних вимог і така відмова від позову не суперечить вимогам закону, не порушує чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів, з наслідками відмови від позову позивач ознайомлений, тому наявні підстави для прийняття у нього відмови від позову, що є підставою для закриття провадження у справі.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ТОВ «Лендмарк Девелопмент» в особі представника - адвоката Сидоренка О.О. звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати з мотивів порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що ТОВ «Лендмарк Девелопмент» не мало жодного відношення до поданої від імені попереднього директора - ОСОБА_3 заяви про закриття провадження у справі, не підтримувало її під час розгляду судом та стверджує, що вказана заява є безпідставною, незаконною і такою, що подана невідомими особами, про що неодноразово наголошувалося у суді першої інстанції та детально викладено у письмових поясненнях від 02 червня 2025 року.

Позивачу достеменно невідомо, за яких обставин, ким саме, з якою метою та на підставі яких документів була подана вказана заява, а також заява про припинення повноважень представників.

Звертає увагу суду, що позивачем та/або його загальними зборами не приймалися рішення про розірвання договору про надання правничої (правової) допомоги № 10/12/24_LE від 10 грудня 2024 року, про відмову від позову, про відкликання повноважень представників ТОВ «Лендмарк Девелопмент» та не уповноважено жодну особу вчиняти дії, спрямовані на припинення розгляду справи № 759/2570/25.

Директор ТОВ «Лендмарк Девелопмент» не має повноважень одноособово приймати подібні рішення про розірвання договорів та відкликання повноважень представників, що представляють інтереси позивача в судах, оскільки прийняття таких рішень належить до компетенції загальних зборів (пункт 9.5. статті 9 та пункт 10.7. статті 10 Статуту).

Окремої уваги заслуговує і та обставина, що попередній директор ТОВ «Лендмарк Девелопмент» - ОСОБА_3 помер за загадкових обставин 13 травня 2025 року, у зв`язку з чим позивачем 15 травня 2025 року прийнято рішення № 3-К про припинення повноважень ОСОБА_3 у зв`язку з його смертю та призначено на посаду директора ТОВ «Лендмарк Девелопмент» ОСОБА_4 .

При цьому датою смерті ОСОБА_3 є саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_4 призначено на посаду директора товариства наказом № 15/05/25-1 від 15 травня 2025 року. Тобто хоча заява про відмову від позову і датована 07 травня 2025 року, коли директором позивача був ОСОБА_3 , проте відправлена ця заява була поштою простим листом 18 травня 2025 року і зареєстрована судом першої інстанції 22 травня 2025 року, тобто вже після смерті ОСОБА_3 та при наявності нового правомочного директора - ОСОБА_4 .

На переконання позивача, вищезазначена безпідставна заява про відмову від позову та закриття провадження у справіє черговими незаконними діями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що спрямовані на штучне припинення судового розгляду справи № 759/2570/25, ухилення від відповідальності за незаконне відчуження майнових прав на приміщення № 35П (ПМ36), легалізацію неправомірного набуття права власності на об`єкт нерухомості та перешкоджання здійсненню правосуддя.

Такі дії, на думку позивача, є зловживанням процесуальними правами, свідчать про намагання використати підроблені або недійсні документи з метою введення суду в оману та грубо порушують норми чинного законодавства України. Позивач наполягає на скасуванні оскаржуваної ухвали та необхідності продовження розгляду справи по суті з метою поновлення порушених прав та притягнення винних осіб до відповідальності.

29 вересня 2025 року до апеляційного суду від представникавідповідачки - адвоката Марківа Н.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому порушено клопотання про поновлення строку для його подання з посиланням на те, що ОСОБА_1 не отримувала від суду документів у справі, а зі змістом апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів представник відповідачки ознайомився у системі «Електронний суд».

Суд апеляційної інстанції визнав зазначені причини пропуску встановленого строку на подання відзиву на апеляційну скаргу неповажними та дійшов висновку про залишення його без розгляду на підставі статей 126, 360 ЦПК України, оскільки наведені представником відповідачки підстави не свідчать про наявність об`єктивних перешкод реалізувати право на подання відзиву у встановлений п`ятиденний строк з моменту отримання особисто ОСОБА_1 ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі в її електронному кабінеті користувача ЄСІТС «Електронний суд» (РНОКПП НОМЕР_1 ), що мало місце ще 04 липня 2025 року (а.с. 76, 79, т. 2).

Відзиви на апеляційну скаргу від третіх осіб до суду апеляційної інстанції не надходили.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача - адвокат Сидоренко О.О. підтримав аргументи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідачки - адвокат Марків Н.В. в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися і явку своїх представників не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки до апеляційного суду не повідомляли,тому колегія суддів дійшла висновку, що їх неявка відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників сторін в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що на розгляді Святошинського районного суду м. Києва у порядку загального позовного провадження перебувала цивільна справа № 759/2570/25 за позовомТОВ «Лендмарк Девелопмент» до ОСОБА_1 , треті особи: ТОВ «Сетра», ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бойко О.В., про витребування майна з чужого незаконного володіння.

18 травня 2025 року ТОВ «Лендмарк Девелопмент» надіслало до суду першої інстанції засобами поштового зв`язку заяви, підписані директором Скрипачовим О.С. і датовані 07 травня 2025 року, про відмову від позову та про припинення повноважень представників (а.с. 203-204, т. 1).

02 червня 2025 року до суду надійшли письмові пояснення позивача в особі представника - адвоката Сидоренка О.О., у яких зазналось, що ТОВ «Лендмарк Девелопмент» не має жодного відношення до вищевказаних заяв, не підтримує їх та вказує, що зазначені заяви є безпідставними, незаконними і такими, що подані невідомими позивачу особами (а.с. 222-227).

Суд першої інстанції, розглядаючи заяву про відмову від позову, зазначив, що позивач добровільно відмовився від позовних вимогі така відмова підлягає прийняттю судом, а провадження у справі - закриттю на підставі пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України.

Однак із таким висновком суду колегія суддів в повній мірі погодитися не може.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України.

До основних засад (принципів) цивільного судочинства належать зокрема диспозитивність, змагальність сторін та рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом (стаття 2 ЦПК України).

У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Водночас потрібно враховувати, що право на суд стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 2 ЦПК України, статті 13 ЦПК України одним з основних принципів цивільного судочинства є принцип диспозитивності, в основі якого лежать дві ознаки: свобода та винятковість.

Перша ознака полягає в тому, що ніхто не може бути примушений користуватися чи не користуватися своїм суб`єктивним правом, та сам суб`єкт визначає спосіб його реалізації.

Друга - тільки носій, суб`єкт цього права може користуватися своїм правом, ніхто інший без його згоди не може цього робити. Основна логіка такого підходу до походження принципу диспозитивності цивільного судочинства зводиться до того, що, оскільки цивільний процес є процесуальною формою захисту суб`єктивних цивільних прав, право осіб цивільних правовідносин вільно розпоряджатися своїми правами має трансформуватися у процедурах цивільного судочинства через законодавче закріплення можливості зацікавлених осіб розпоряджатися матеріальними правами та процесуальними засобами їх здійснення.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами, а суд зобов`язаний пересвідчитися в дійсній волі особи на вчинення таких дій.

Відповідно до частин першої, третьої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Право позивача відмовитися від позову на будь-якій стадії судового процесу також передбачено пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнання позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Також обов`язок суду роз`яснити учасникам судового процесу наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій передбачено пунктом 3 частини п`ятої статті 12 ЦПК України.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

За правилами частини другої статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Отже, відмова від позову є одностороннім вільним волевиявлення позивача шляхом здійснення процесуальної дії, спрямованої на завершення розгляду судом справи. У разі подання позивачем такої заяви суд зобов`язаний перевірити, чи відповідає подана заява дійсній волі позивача та роз`яснити позивачу наслідки вчинення такої дії.

Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 14 вересня 2020 року у справі № 520/13115/16 (провадження № 61-9605св19), від 10 лютого 2021 року у справі № 2-5015/10 (провадження № 61-15945св20), від 02 лютого 2022 року у справі № 538/1818/20 (провадження № 61-17547св21) та від 28 квітня 2022 року у справі № 138/2763/20 (провадження № 61-12565св21).

Відповідно до частин першої, третьої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника

Згідно із частиною третьою статті 92 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Відповідно до матеріалів справи суд першої інстанції прийняв відмову позивача від позову, яка викладена у заяві, датованій 07 травня 2025 року, проте яку ТОВ «Лендмарк Девелопмент» в особі директора ОСОБА_3 направило засобами поштового зв`язку лише 18 травня 2025 року.

Разом з тим, як зазначав представник ТОВ «Лендмарк Девелопмент» - адвокат Сидоренко О.О. в суді першої інстанції та підтверджується відповіддю Святошинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 781/33.8-80 від 11 червня 2025 року на адвокатський запит представника позивача (а.с. 58, т. 2), директор ТОВ «Лендмарк Девелопмент» - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

15 травня 2025 року єдиним учасником (засновником) ТОВ «Лендмарк Девелопмент» було прийнято рішення № 3-К про припинення повноважень директора товариства ОСОБА_3 у зв`язку з його смертю та призначено на посаду директора ТОВ «Лендмарк Девелопмент» ОСОБА_4 з 16 травня 2025 року (а.с. 233, 234, т. 2).

При цьому, 29 травня 2025 року єдиним учасником ТОВ «Лендмарк Девелопмент» прийнято рішення № 4, яким надано згоду директору ОСОБА_4 укласти новий договір про надання правничої (правової) допомоги з Адвокатським об`єднанням «Лігал Іглз» (а.с. 235, т. 1).

29 травня 2025 року між ТОВ «Лендмарк Девелопмент» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Іглз» укладено договір про надання правничої (правової) допомоги № 29/05/25_LЕ (а.с. 228-231, т. 1).

В судовому засіданні суду першої інстанції 03 червня 2025 року уповноважений представник позивача - адвокат Адвокатського об`єднання «Лігал Іглз» Сидоренко О.О. не підтримував подану від імені попереднього директора ТОВ «Лендмарк Девелопмент» - ОСОБА_3 заяву про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що ТОВ «Лендмарк Девелопмент» не має будь якого відношення до цієї заяви, яка була подана невідомими позивачу особами з метою штучного припинення судового розгляду справи № 759/2570/25 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Закриваючи провадження у справі в зв`язку із відмовою позивача від позовних вимог, суд першої інстанції не з`ясував наявність у ТОВ «Лендмарк Девелопмент» в особі його учасника (засновника) і виконавчого органу (директора) дійсної волі та вільно сформованого прагнення, спрямованого на відмову від позову у справі№ 759/2570/25.

Суд не перевірив та взагалі не надав жодної правової оцінки тій обставині, що вищевказана заява про відмову від позову хоча і датована 07 травня 2025 року, коли директором ТОВ «Лендмарк Девелопмент» значився ОСОБА_3 , проте фактично була відправлена на адресу суду засобами поштового зв`язку простим листом 18 травня 2025 року, тобто вже після смерті ОСОБА_3 та призначення нового директора позивача - ОСОБА_4 , який заперечував проти її задоволення.

Таким чином, прийнявши відмову ТОВ «Лендмарк Девелопмент» від позову за відсутності відомостей про те, що подана заява достовірно відповідає його дійсній волі та є втіленням його волевиявлення, суд першої інстанції не виконав процесуальний обов`язок, визначений частиною другою статті 206 ЦПК України, тому висновки про наявність підстав для прийняття відмови позивача від позову та закриття провадження у справі є передчасними.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги позивача заслуговують на увагу, а висновок суду щодо закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України є необґрунтованим та не відповідає фактичним обставинам справи, тому відповідно до положень статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Оскільки справа передається для продовження розгляду до суду першої інстанції, відсутні підстави для розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відповідно до положень статей 141, 382 ЦПК України.

Керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лендмарк Девелопмент» задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року скасувати, справу 759/2570/25 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 жовтня 2025 року.

Головуючий С.А. Голуб

Судді: Т.А. Слюсар

Д.О. Таргоній