Справа № 302/1439/25
Провадження № 2-о/302/92/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 жовтня 2025 року селище Міжгір`я
Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Повідайчика О.І.,
за участі секретаря судового засідання Куруц В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Міжгірського районного суду Закарпатської області в селищі Міжгір`я Хустського району Закарпатської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , інтереси яких представляє адвокатка Гренджа Вікторія Юріївна, заінтересована особа: Міжгірська державна нотаріальна контора, про встановлення факту припинення зобов`язання та скасування запису про заборону на нерухоме майно,
В С Т А Н О В И В:
07 жовтня 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вказаною заявою.
Заяву обґрунтовували тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (надалі Заявники) на праві приватної власності, належить в рівних частках житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Під час реєстрації речового права заявників на спадкове майно померлого ОСОБА_4 нотаріусом було виявлено наявність заборони щодо відчуження об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , про що повідомлено було заявників в усній формі.
З метою зняти вказане обтяження із належного заявникам житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , заявниця ОСОБА_1 звернулася до Міжгірської державної нотаріальної контори. Однак, завідувачкою державної нотаріальної контори усно позивачці в цьому проханні відмовлено з підстав, що згідно ст.74 Закону України «Про нотаріат» та п.п.5.1 п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Повідомлення кредитора про погашення позики заявники отримати не можуть, бо не є позичальниками та іпотекодавцями майна, особа ОСОБА_5 , спільно з ними, починаючи з грудня 2001 року в будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , не проживала та така особа їм не відома.
Підставою обтяження на житловий будинок стало повідомлення від 27.12.1976 року Міжгірського відділення Держбанку, тобто в даному випадку кредитором є Міжгірське відділення Держбанку. Ставити вимогу перед цим кредитором про зняття обтяження з нерухомого майна являється неможливим, оскільки Міжгірське відділення Держбанку припинило свою діяльність в 1991 році. За наведених вище обставин та нормативно правового обгрунтування заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звертаються до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту припинення зобов`язання та просять зняти обтяження у вигляді накладення заборони відчуження об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати і виключити запис про проведену державну реєстрацію обтяження від 20.09.2006 року, за № 3757126, реєстратором: Міжгірська державна нотаріальна контора, Підстава обтяження: повідомлення від 27.12.1976 року Міжгірське відділення Держбанку, з метою захисту їх права вільно володіти та користуватися належним їм майном.
09 жовтня 2025 року ухвалою судді було відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду.
Заявники в судове засідання не з`явились. Представниця заявників адвокатка Гренджа В.Ю. просила розглянути справу без її участі та у відсутність заявників, заявлені вимоги підтримала й наполягала на задоволенні.
Заінтересована особа державний нотаріус Міжгірської державної нотаріальної контори Дунаєва О.І. подала суду заяву від 29 жовтня 2025 року, в якій просила розглянути справу без участі.
Суд установив такі фактичні обставини справи.
Згідно свідоцтва про право власності на житло від 28.12.2001, виданого органом приватизації Міжгірською селищною радою за № 316 на підставі рішення двадцять п`ятої сесії двадцять третього скликання цієї ради від 09.10.2001 ОСОБА_4 та членам його сім`ї: дружині ОСОБА_2 , дочці ОСОБА_6 , на праві приватної спільної власності належить будинок загальною площею 65,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , тобто частка власності кожного співвласника будинку становила по 1/3.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , 1947 р.н. Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як спадкоємці першої черги за законом прийняли спадщину до майна померлого ОСОБА_4 та 11.09.2025 року отримали у Дунаєва Ю.М., приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Свідоцтва про право на спадщину за законом на частку до майна померлого ОСОБА_4 . Спадщина, на яку в указаних частках видано свідоцтва, складається з 1/3 (однієї третьої) частки у праві власності на житловий будинок садибного типу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Ці ж обставини підтверджуються Витягами з Державного реєстру речових прав, сформованих приватним нотаріусом Дунаєвим Ю.М..
Проте, під час реєстрації речового права заявників на спадкове майно померлого ОСОБА_4 нотаріусом було виявлено наявність заборони щодо відчуження об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , про що повідомлено було заявників в усній формі.
Підставою обтяження на житловий будинок стало повідомлення від 27.12.1976 Міжгірського відділення Держбанку, тобто в даному випадку кредитором є Міжгірське відділення Держбанку. Ставити вимогу перед цим кредитором про зняття обтяження з нерухомого майна являється неможливим, оскільки Міжгірське відділення Держбанку припинило свою діяльність в 1991 році.
Правовий статус Держбанку СРСР безпосередньо перед розпадом СРСР визначався Законом СРСР «Про державний банк СРСР» № 1828-1 від 11.12.1990 року і Законом СРСР «Про банки і банківську діяльність» № 1829-1 від 11.12.1990 року. 20 березня 1991 року було прийнято Закон Української РСР № 872-ХІІ «Про банки і банківську діяльність`та постанову Верховної Ради України № 873-ХІІ «Про порядок введення в дію Закону України «Про банки і банківську діяльність», за якими Верховною Радою України Український республіканський банк Держбанку СРСР було оголошено власністю України і на його базі створено Національний банк України.
Постановою Президії Верховної Ради України від 07.10.1991 №1605-ХІІ затверджено статут Національного банку України, в якому не визначалось правонаступництво Національного банку України щодо Держбанку СРСР.
За наведених підстав правонаступників Міжгірське відділення Держбанку не має. Отже, єдиний суб`єкт, який мав право зініціювати і зняти вказане обтяження у позасудовому порядку - Український республіканський банк Держбанку СРСР надати повідомлення про погашення позики (кредиту) ОСОБА_5 не може в силу його ліквідації.
Статтею 609 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.
Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19), відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.
Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 13 вересня 2023 року в справі № 295/7291/20 у Цивільному кодексі України є прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин для випадку, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто, бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Подібною нормою є абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, то фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України). Тому Касаційний Суд виснував, що коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа (іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно з абзацом третім частини четвертої статті 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону.
Встановлення цього факту не пов`язане з вирішенням спору про право.
За приписами статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до ст.293 ЦПК України, суд вправі встановити факт, що має юридичне значення.
Згідно з пунктом 6 частини 1статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті розглядаються судом.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення ч.2ст.315 ЦПК України.
Пунктом 12 Постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Спір про право характеризує такий стан відносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків, здійснення яких неможливо без судового втручання.
Вирішення заявлених вимог в іншому порядку, окрім судового, є неможливим.
Під час розгляду даної заяви спору про право виявлено не було.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви в повному обсязі.
Згідно з частиною сьомою статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
На підставі наведеного та керуючись ст. 2-5, 19, 76-81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 315, 316 і 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , інтереси яких представляє адвокатка Гренджа Вікторія Юріївна, заінтересована особа: Міжгірська державна нотаріальна контора, про встановлення факту припинення зобов`язання та скасування запису про заборону на нерухоме майно, задовольнити повністю.
Встановити факт припинення зобов`язання ОСОБА_5 перед Міжгірським відділенням Держбанку.
Скасувати запис про вчинене обтяження у виді заборони на нерухоме майно (архівний запис №3757126) у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зареєстрований 20.09.2006 за № 3757126, реєстратор: Міжгірська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: повідомлення від 27.12.1976 року Міжгірське відділення Держбанку; об`єкт обтяження: невизначено, адреса: АДРЕСА_1 ; власник: ОСОБА_5 ; архівний номер: 37, архівна дата: 27.12.1976.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 29.10.2025.

Головуючий суддя О. І. Повідайчик