Справа № 526/3508/25
Провадження № 2/526/1840/2025
У Х В А Л А

іменем України

11 листопада 2025 року суддя Гадяцького районного суду Полтавської області Черков В.Г., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Гадячгаз» про визнання дій неправомірними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вищезазначеною позовною заявою.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у вказаній цивільній справі, то суд виходить з наступного.

Із тексту позовної заяви вбачається, що позивачу стало відомо про складання представниками відповідача Акту про порушення від 21.10.2025 № 35229, в якому зафіксована відмова у доступі до об`єкта споживача, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для здійснення заходів з контрольного огляду вузла обліку газу та формування об`єму розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживання ОСОБА_1 за розрахунковий місяць. Вказує, що зазначений акт суперечить Кодексу газорозподільних систем та главі 17 ЦК України. З урахуванням викладеного просить визнати дії відповідача, пов`язані зі складанням Акту про від 21.10.2025 № 35229, протиправними; визнати вказаний акт недійсним, а також стягнути з відповідача моральну шкоду.

Приписами глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ передбачено порядок та підстави складання акта про порушення, виявленого у споживача.

Акт про порушення повинна розглядати комісія з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність. Пунктом 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ також установлено, що за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення.

Акт про порушення є службовим документом, що підтверджує факт порушення, носієм доказової інформації про виявлені представниками Оператора ГРМ порушення побутовими споживачами вимог законодавства.

На підставі акта про порушення приймається відповідне рішення комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, що і є підставою для настання відповідних наслідків - нарахування фактичного об`єму спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць за граничними об`ємами споживання природного газу населенням.

Отже, акт про порушення не може бути оскаржений у судовому порядку, оскільки висновки, які в ньому містяться, самі собою не породжують для побутового споживача настання юридичних наслідків, не порушують його права та не породжують спірних правовідносин, у яких підлягає захисту порушене право побутового споживача.

Таким чином, установлена правова природа оспорюваного акта про порушення унеможливлює здійснення судового розгляду вимог про визнання протиправними дій щодо складання такого акта та його скасування, у зв`язку із чим ці позовні вимоги не можуть розглядатися в судах.

Відповідний правовий висновок викладено також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справах № 501/463/15-а, № 802/2474/17-а, від 27 березня 2019 року у справі № 917/902/18 та від 02 квітня 2019 року у справі № 904/1199/18.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині визнати дії відповідача, пов`язані зі складанням Акту про від 21.10.2025 № 35229, протиправними та визнати вказаний акт недійсним не підлягають розгляду в судах, тому в цій частині слід відмовити у відкритті провадження.

Щодо стягнення моральної шкоди, то суддя вважає, що в цій позовна заява відповідає вимогам статей 175-177 ЦПК України. Підстави, визначені статтями 185-186 ЦПК України, для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження у справі відсутні. Тому її слід прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України передбачено при постановленні ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі вирішення питання за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатись справа.

Згідно зі ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦПК України питання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали позовної заяви, враховуючи вказані у ч. 3 ст. 274 ЦПК України обставини, суддя приходить до висновку, що вищезазначена позовна заява підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження за правилами, передбаченими Главою 10 ЦПК України.

Враховуючи предмет позову, категорію справи, суддя вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Щодо клопотання про звільнення від сплати судового збору, то суддя виходить з наступного.

При зверненні до суду було встановлено, що позивачу слід сплатити судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу (тобто 3028 грн. з урахуванням положень Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік»). З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податку про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 19.03.2025 вбачається, що за період з січень 2024 по грудень 2024 року дохід позивача складає 53735,73 грн.

Питання щодо відстрочення або розстрочення сплати судового збору врегульовано статтею 8 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Вирішуючи питання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору суд виходить з того, що у своїй практиці Європейський суд зазначав, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

А тому, перевіривши доводи клопотання та додані до позовної заяви матеріали, суд вбачає за можливе зазначене клопотання задовольнити та звільнити позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення моральної шкоди, оскільки розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 19, 27-30, ч. 5 ст. 128, 175-178, 187, 190, 191, 274-279 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження в частині позовних вимог щодо визнати дії відповідача, пов`язані зі складанням Акту про від 21.10.2025 № 35229, протиправними та визнати вказаний акт недійсним відмовити.

Клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити позивача ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позовної заяви в частині стягнення моральної шкоди.

Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Гадячгаз» про стягнення моральної шкоди.

Розгляд справи провести у спрощеному провадженні без виклику сторін.

Визначити строк відповідачу для подання заяви із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження 5 днів з дня вручення ухвали. Якщо відповідач не подасть у встановлений судом строк такі заперечення, він має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустив строк з поважних причин.

Встановити строк для подання відповідачем відзиву на позов 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач заперечення протягом 10 днів з дня їх отримання.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному вебпорталі Судової влади України за веб-адресою http://gd.pl.court.gov.ua.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у відкритті провадження подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Полтавського апеляційного суду безпосередньо.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 11.11.2025.

Головуючий: В. Г. Черков