Єдиний унікальний номер 722/1471/25
Номер провадження 2/722/521/25
09 жовтня 2025 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Суського О.І.
секретаря Сімак О.І.
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», поданим представником позивача Романенком Михайлом Едуардовичем до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Представник позивача ТзОВ «Діджи Фінанс» Романенко М.Е. звернувся через систему «Електронний суд» до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що 21.04.2024 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «Авентус Україна» було укладено договір №7814695, відповідно до якого позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію.
Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором позики та додатковим договором позикодавець виконав у повному обсязі шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки у розмірі 6300,00 грн, на умовах передбачених Договором та в межах обумовленого предмета договору. Проте позичальник, який зобов`язався повернути кредитні кошти, не надав своєчасно позикодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням.
Позивач акцентує, що право грошової вимоги за договором позики за №7814695 від 21.04.2024 року, згідно із договором факторингу №27.11/2024-Ф від 27.11.2024 року перейшло від ТзОВ «Авентус Україна» до позивача ТзОВ «Діджи Фінанс».
Отже, саме позивач є належним стягувачем за вищевказаним кредитним договором.
Відтак, позивач із метою належного та повного виконання зобов`язання просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором за 7814695 від 21.04.2024 року, та судові витрати по справі.
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 11.07.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву та витребувано докази по справі.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак направив до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи у його відсутності та не заперечував щодо винесення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, з невідомих суду причин, хоча належним чином та завчасно був повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом направлення повістки про виклик до суду. Клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.
У строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подавав, будь яких інших клопотань та заяв від відповідача до суду подано не було, відтак у відповідності до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.
За таких обставин, суд, зі згоди позивача, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
В зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ст.247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Доказами у справі встановлено, що 21.04.2024 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «Авентус Україна» було укладено договір споживчого кредитування за №7814695, відповідно до якого позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію, що підтверджується наданою суду на дослідження копією договору підписаного 21.04.2024 року о 23 год. 11 хв. одноразовим ідентифікатором С5960.
Право грошової вимоги за договором позики за №7814695 від 21.04.2024 року за договором факторингу 27.11.2024 року №27.11/24-Ф перейшло від ТзОВ «Авентус Україна» до позивача ТзОВ «Діджи Фінанс», що підтверджується договором факторингу; актом прийому-передачі Реєстру позичальників; витягом з Реєстру позичальників.
За нормативними правилами статті 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.
Виходячи зі змісту статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Разом із цим, нормою статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
За змістом статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.
Нормою частини 1 статті 612 ЦК України акцентовано, що позичальник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
При цьому, відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Імперативними приписами частини 2 статті 1048 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК України).
Нормативними положеннями статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Із доказів у справі вбачається, що між як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», як позикодавцем було укладено договір позики №7814695 від 21.04.2024 року. Предметом дослідженого договору визначено кредитування ОСОБА_1 у загальній сумі 3300,00 грн. на умовах, визначених договором (п.1.3 договору), зокрема п.1.4 визначено строк кредитування - 360 днів, п.1.7.1 договору передбачає відсоткову ставку в розмірі 1,50% в день.
Позикодавець шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 . Проте позичальник: ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання не виконав та допустив заборгованість за договором позики №7814695 від 21.04.2024.
Водночас, право грошової вимоги за грошовими зобов`язаннями, а саме: за кредитним договором №7814695 від 21.04.2024 року перейшло до позивача, ТзОВ «Діджи Фінанс», про що свідчать надані суду докази для дослідження.
Крім цього, договорам кредитування №7814695 від 21.04.2024 року передбачено, п. 6.4. у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф: п. 6.4.1. у розмірі 200,00 гривень на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання; та 6.4.2. у розмірі 33,00 гривень починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання..
Відповідно, загальна сума штрафу (пені) за даним договорам, як зазначено позивачем складає 3038,00 грн.
Однак, не може бути стягнута з відповідача пеня, розмір якої передбачено п. 6.4 кредитного договору, оскільки це суперечить п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України, згідно із яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦПК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)
Оскільки пеня за невиконання зобов`язання за договором нарахована за період воєнного стану, позивачу в її стягненні слід відмовити.
Крім того, позивачем заявлена вимога на відшкодування понесених судових витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн., на підтвердження яких надані наступні докази: копія договору про надання правничої допомоги №42649746 від 01.01.2025 року, копія акту №7814695 від 31.03.2025 року про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом та детальний описом виконаних робіт; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 року у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 року у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим.
Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 р. у справі №815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі №814/698/16.
Обов`язок доведення неспівмірності заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу покладається на відповідача, від якого клопотань про зменшення розміру заявлених позивачем до відшкодування витрат на правничу допомогу не надходило.
Відтак, враховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, значення справи для сторони, з відповідача на користь позивача слід стягнути 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору, судом встановлено, що позивач - ТзОВ «Діджи Фінанс» сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №7814695 від 30.05.2025 року.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин, суд вважає, що з відповідача, ОСОБА_1 необхідно стягнути сплачений судовий збір за подання позовної заяви на рахунок позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2065,80 грн., що буде відповідати вимогам чинного законодавства України.
На підставі статей 16, 526, 527, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України, керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: