Справа № 462/9403/24 Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л.
Провадження № 22-ц/811/2066/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Савуляка Р.В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретаря: Іванової О.О.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника Приватного акціонерного товариства Акціонерна Страхова Компанія «Скарбниця» Горбаєнко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Акціонерна Страхова Компанія «Скарбниця» про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я та стягнення страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства Акціонерна Страхова Компанія «Скарбниця» про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я та стягнення страхового відшкодування.

Позов мотивував тим, що 04 серпня 2023 року близько 22 год. 05 хв. при переході дорожньої частини вулиці на нього здійснив наїзд ОСОБА_3 , який керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього руху.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він отримав тілесні ушкодження, а саме: рубець у лобній ділянці, рубці на задній поверхні правого плеча, садно на зовнішньо-боковій поверхні правого стегна, відкритий перелом кісток правої гомілки, закриті переломи 8, 9, 10, 11, 12 ребер ліворуч із забоєм легень, двобічним гідротораксом та компресивними ателектазами, травма органів черевної порожнини із видаленням селезінки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент їх заподіяння.

12 березня 2024 року він звернувся до Приватного акціонерного товариства Акціонерна Страхова Компанія «Скарбниця» як до страховика винної особи із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 290601.45 грн., з яких 125315.6 грн витрати, пов`язані з лікуванням, 30847,83 грн відшкодування у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, 120600.00 відшкодування у разі встановлення другої групи інвалідності, 13838.16 грн моральна шкода, долучивши до заяви усі документи, необхідні для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування.

Однак, відповідач вдвічі зменшив розмір страхового відшкодування, виплативши лише 144542.22 грн, врахувавши при прийнятті рішення про виплату страхового відшкодування коефіцієнт відповідальності 0,5.

В страховика виник обов`язок виплатити страхове відшкодування за завдану забезпеченим транспортним засобом шкоду в повному обсязі, оскільки вина водія встановлена вироком суду, а шкоду здоров`ю завдано внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю одного транспортного засобу та пішохода, а зменшення розміру страхового відшкодування є неправомірним.

Страховик зобов`язаний прийняти рішення протягом 90 днів з дня прийняття заяви про виплату страхового відшкодування, однак Приватне акціонерне товариство Акціонерна Страхова Компанія «Скарбниця» прострочило виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим з у нього виник обов`язок сплатити пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування, що становить 33 600.14 грн, а також інфляційні втрати за весь час прострочення у розмірі 18020.93 грн та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 3874.20 грн.

З наведених підстав просив:

-стягнути з Приватного акціонерного товариства Акціонерна Страхова Компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування шкоди, завданої здоров`ю в розмірі 144 542.22 грн;

-стягнути з Приватного акціонерного товариства Акціонерна Страхова Компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Націонаьного банку України у розмірі 33600.14 грн, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 3874.20 грн, а всього 55495.27 грн.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 20 травня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Акціонерна Страхова Компанія «Скарбниця» про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я та стягнення страхового відшкодування відмовлено.

Додатковим рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16 червня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 травня 2025 року оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що відповідач неправомірно зменшив суму страхового відшкодування, оскільки чинним законодавством не передбачено право страховика на зменшення розміру страхового відшкодування у зв`язку з необережністю потерпілого.

Оскільки Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» є спеціальним нормативним актом у сфері страхування цивільно-правової відповідальності, до даних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», якою передбачено виплату страхового відшкодування документально підтверджених витрат на лікування потерпілого, тому їх зменшення на відповідно до ст. 1193 ЦК України є безпідставним.

Страховиком не доведено наявності умислу в діях ОСОБА_1 , зокрема, усвідомленого бажання позивача заподіяти собі шкоду, а факт свідомого прийняття ним рішення про перехід проїжджої частини поза межами пішохідного переходу не свідчить про намір заподіяти собі шкоду чи спричинити страховий випадок.

Судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки належним чином не мотивовано відмову у задоволенні позовних вимог.

Просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, представника Приватного акціонерного товариства Акціонерна Страхова Компанія «Скарбниця» Горбаєнко А.С. на їх заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 04 серпня 2023 року близько 22 год. 05 хв., ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у напрямку вул. Шевченка поблизу будинку № 16а по вулиці Левандівській у місті Львові, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не відреагував на виникнення небезпеки для руху, хоча мав об`єктивну можливість виявити те, що пішохід ОСОБА_1 вибіг на проїзну частину дороги зліва на право відносно руху керованого ОСОБА_3 автомобіля, не зменшив швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу продовжив рух та вчинив наїзд на потеріплого ОСОБА_1 , чим порушив п. 1.5, п.п. б), д) п. п. 2.3, п. 12.3 Правил дорожнього руху, внаслідок чого ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент їх заподіяння.

Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 64119 підтверджується, що з 04 серпня 2023 року по 28 серпня 2023 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» з основним діагнозом: травми з залученням декількох ділянок тіла ВПТ.ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забійні садна волосистої частини голови. Тупа травма ОГК. Забій лівої легені важкого ступеня. Злам 8-12 ребер зліва. Лівобічний гемо пневмоторакс. Правобічний гідроторакс. Тупа травма ОЧП. Двоетапний розрив селезінки. Гомоперитонеум. Рвані рани правої в/к. Відкритий багатофрагментарний перелом кісток правої гомілки. Двобічна вентилятор-асоційована пневмонія.

Крім того, з основним діагнозом відкритий багатофрагментарний перелом кісток правої гомілки, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» з 28 серпня 2023 року по 12 вересня 2023 року, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 71081, з 16 жовтня 2023 року по 26 жовтня 2023 року, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 86134, та з 20 листопада 2023 року по 29 листопада 2023 року.

Наявними в матеріалах справи квитанціями підтверджується, що ОСОБА_1 поніс витрати на лікування (а.с. 29-41).

Довідкою до акта огляду МСЕК серія 12ААГ № 380682 від 07 грудня 2023 року підтверджується, що ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності загального захворювання до 01 січня 2025 року.

Згідно з довідкою про доходи № 46 від 05 вересня 2023 року, виданою виробничим підрозділом «Львівська дистанція колії» Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», загальна сума доходу ОСОБА_4 за період з серпня 2022 року по серпень 2023 року становить 207 875.73 грн.

Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 09 квітня 2024 року у справі №462/10131/23 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку, тривалістю два роки. На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 25 вересня 2024 року у справі № 462/5095/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

З мотивувальної частини постанови Залізничного районного суду м. Львова від 25 вересня 2024 року у справі № 462/5095/24 вбачається, що ОСОБА_1 , нехтуючи Правилами дорожнього руху України, свідомо прийняв рішення про здійснення переходу проїжджої частини дороги по вулиці Левандівська, 16А в місті Львові поза межами пішохідного переходу, не переконавшись, що це буде безпечно для нього та інших учасників дорожнього руху, чим здійснив грубе порушення п. 4.7, 4.14 (а,б) Правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбувся наїзд на нього автомобіля марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 04 серпня 2023 року, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована Приватним акціонерним товариством Акціонерна Страхова Компанія «Скарбниця» на підставі полісу № АР6580775 від 18 серпня 2022 року.

12 березня 2024 року адвокат Ільків М.В., в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Приватного акціонерного товариства Акціонерна Страхова Компанія «Скарбниця» із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 290 601.45 грн, вказавши банківські реквізити для перерахування коштів.

31 жовтня 2024 року Приватне акціонерне товариство Акціонерна Страхова Компанія «Скарбниця» виплатило на картковий рахунок ОСОБА_1 144 542.22 грн страхового відшкодування згідно з актом № 244/ЦВ/23.

Згідно з розрахунком страхового відшкодування, що є додатком № 1 до страхового акту № 244/ЦВ/23, розмір страхового відшкодування становить 289084.44 грн, що включає 123870.68 грн витрат, пов`язаних з лікуванням, 30 847.83 грн у зв`язку з втратою працездатності, 120600.00 грн стійка втрата працездатності та 13 765.93 грн моральної шкоди.

При цьому, розраховуючи страхове відшкодування, що підлягає виплаті потерпілому, страховиком зменшено суму страхової виплати, застосувавши коефіцієнт відповідальності, що становить 0,5.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вважав, що оскільки шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, у страховика не було підстав для зменшення розміру страхового відшкодування, відтак відповідач зобов`язаний виплатити страхове відшкодування в повному розмірі, що становить 289 084.44 грн, тому з врахуванням виплаченої суми, з нього на користь позивача слід стягнути 144 542.22 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частина 2 ст. 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 2 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року, чинний на момент виникнення спірних правовідносин, регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з роз`ясненнями пункту 7 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди).

Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).

Положення статті 1193 ЦК про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Саме по собі перебування у нетверезому стані не є прикладом грубої необережності, якщо при цьому не було порушено Правила дорожнього руху.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі № 204/6539/16-ц.

Матеріалами справи підтверджується, що у діях ОСОБА_1 є порушення пунктів 4.7, 4.14 Правил дорожнього руху України, що знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, під час якої йому заподіяно шкоду, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Відповідно до п. 4.7 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

Згідно з п.п. а), б) п. 4.14 Правил дорожнього руху України пішоходам забороняється виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід.

Здійснюючи перехід проїжджої частини вулиці у непередбаченому для цього місці, не переконавшись у безпечності таких дій для нього та інших учасників дорожнього руху, позивач грубо порушив Правила дорожнього руху України, знехтувавши ними, усвідомлюючи при цьому суспільно небезпечний характер свого діяння та повинен був допускати можливість настання наслідків у виді заподіяння йому шкоди.

При цьому, вищезазначені дії позивачем вчинено у вечірній час, в умовах недостатньої видимості, що значно ускладнювало водію автомобіля «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , уникнути наїзду на нього.

З огляд на вищезазначені обставини, наявність вини позивача у порушенні Правил дорожнього руху України, обстановку при якій відбулася дорожньо-транспортна пригода, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 завдано шкоду внаслідок його грубої необежреності.

Груба необережність потерпілого є підставою тільки для зменшення розміру відшкодування потерпілому за рахунок володільця джерела підвищеної небезпеки, однак не тягне за собою відповідальності потерпілого за заподіяння шкоди транспортному засобу.

Перед потерпілим несуть обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Такі правові висновки викладено в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц, від 01 липня 2020 року у справі № 554/858/19, від 01 лютого 2023 року у справі № 760/23231/20.

Враховуючи те, що дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок грубої необережності позивача, яка сприяла спричиненню йому шкоди, Приватним акціонерним товариством Акціонерна Страхова Компанія «Скарбниця» виплачено страхове відшкодування в розмірі 144 542.22 грн, зменшивши при цьому суму страхової виплати з врахуванням грубої необережності потерпілого, що відповідає положенням частини 2 статті 1193 ЦК України, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, не заслуговують на увагу, оскільки страховиком виплачено страхове відшкодування, однак його розмір зменшено з врахуванням ступеня вини потерпілого.

Доводи апелянта щодо недоведеності в діях ОСОБА_1 умислу на заподіяння собі шкоди, не спростовують грубої необережності в діях потерпілого, в результаті якої завдано шкоду його здоров`ю, що є підставою для зменшення розміру страхового відшкодування.

При цьому доводи апеляційної скарги не свідчать про те, що Приватним акціонерним товариством Акціонерна Страхова Компанія «Скарбниця» допущено надмірне зменшення розміру страхового відшкодування, враховуючи наявність в діях потерпілого вини, встановленої судовим рішенням, що набрало законної сили.

Покликання апелянта щодо неналежного обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог спростовуються мотивувальною частиною оскаржуваного рішення суду, в якій надано належну правову оцінку поданим сторонами доказам та мотиви з яких суд виходив, відмовляючи у задоволенні позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно нормст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, постановлено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 24 жовтня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.