Провадження № 2/641/2080/2025 Справа № 641/2509/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова ускладі:

головуючого судді Василенко О.Я.,

за участю секретарів судового засідання Жамгаряна А.Р., Кривенко А.Г.,

представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Косінцева К.В.,

представника позивача адвоката Вайленко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Індустріальний відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

установив:

19.04.2024 ОСОБА_2 звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просила стягнути з відповідача на користь позивача неустойку за несвоєчасну сплату аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 14650,58 грн, судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.09.2019 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу платника аліментів щомісяця, починаючи з 12.07.2019 до закінчення навчання ОСОБА_3 , тобто до 30.06.2022, за умови продовження навчання. Згідно з розрахунком заборгованості по аліментам, здійсненої державним виконавцем, сума такої заборгованості станом на 30.06.2022 складає 14650,58 грн. В зв`язку з несплатою відповідачем аліментів, позивач нарахувала та пред`явила до стягнення неустойку (пеню) за прострочене зобов`язання у розмірі 14650,58 грн.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.11.2024 позовну заяву за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Індустріальний відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 12.07.2019 по 30.06.2022 у розмірі 14650,58 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Ухвалою суду від 05.05.2025 заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2024 року скасовано.

Процесуальні дії у справі

31.03.2025 представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Косінцев К.В. звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення, просив також поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

25.04.2025 набрав чинності Закон України від 26.02.2025 № 4273-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» відповідно до якого змінено найменування Комінтернівського районного суду міста Харкова на Слобідський районний суд міста Харкова.

Ухвалою суду від 05.05.2025 заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2024 року скасовано, справу призначено до судового розгляду.Ухвалою суду від 01.07.2025 відкладено розгляд справи у зв`язку з визнанням явки відповідача ОСОБА_1 обов`язковою.

Ухвалою суду від 06.08.2025 витребувано з Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) належним чином завірені копії матеріалів, що містять інформацію щодо наявності або відсутності заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , за період з 12 липня 2019 року по 30 червня 2022 року, загальну інформацію про рух коштів по сплаті аліментів та розрахунок заборгованості за період з 12 липня 2019 року по 30 червня 2022 року.

03.09.2025 з Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшли витребувані матеріали.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Косінцев К.В. в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, зазначив, що до відповідальності за прострочення сплати аліментів відповідно до ст.196 СК України можливо притягнути лише за наявності винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, що призвели до виникнення заборгованості. На переконання представника відповідача вина ОСОБА_1 у виникненні заборгованості відсутня, що підтверджують матеріали виконавчого провадження. Також звертав увагу суду, що позивач проігнорувала вимогу державного виконавця щодо надання реквізитів для перерахування їй суми аліментів. Надав суду докази сплати основної суми заборгованості в розмірі 14650,58 грн. Також просив стягнути з позивача витрати на професійну правову допомогу.

Представник заінтересованої особи Індустріального відділу ДВС у місті Харкові Бєляєв М.В. в судовому засіданні пояснив, що на виконанні ДВС перебувають матеріали виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 641/5572/19, виданого на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.10.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів та додаткових витрат на утримання дитини. Нарахування суми аліментів здійснювалося в розмірі 1/6 від розміру єдиного доходу боржника, а саме - соціальної допомоги по догляду за дитиною-інвалідом, яку отримує боржник. Відповідно, за такими розрахунками станом на 30.06.2022 у боржника заборгованість за аліментами була відсутня (розрахунок від 03.05.2023). Оскільки Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.08.2023 визначено, що нарахування мало здійснюватися не з фактичного доходу боржника (соціальної допомоги по догляду за дитиною-інвалідом), а виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, то відповідно державним виконавцем був зроблений перерахунок від 04.09.2023, згідно з яким станом на 30.06.2022 утворилася заборгованість в сумі 14650,58 грн, за період з 12.07.2019 по 30.06.2022.

В судове засідання позивач не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, в матеріалах справи міститься заява представника позивача адвоката Кузьміної Т.Г. від 04.06.2024, в якій вона просила провести розгляд справи без участі позивача та її представника.

В судовому засіданні 07.11.2025 представник позивача адвокат Вайленко Г.О. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.09.2019 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу платника аліментів щомісяця, починаючи з 12.07.2019 до закінчення навчання ОСОБА_3 , тобто до 30.06.2022, за умови продовження навчання.

З копії матеріалів виконавчого провадження та пояснень представника заінтересованої особи, суд встановив, що 28.10.2019 державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області відкрито виконавче провадження №60417026 з виконання виконавчого листа 641/5572/19 від 16.10.2019.

01.12.2022 державним виконавцем на адресу стягувача ОСОБА_2 направлено вимогу в триденний термін з дня отримання вимоги надати державному виконавцю розрахунковий рахунок перерахування стягнутих коштів.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 03.05.2023, що був направлений сторонам старшим державним виконавцем Бєляєвим М.В. листом за №55569, заборгованість станом на 30.06.2022 (закінчення стягнення аліментів відповідно до виконавчого документа) відсутня. Як вбачається з вказаного розрахунку, нарахування суми аліментів здійснювалося в розмірі 1/6 від розміру єдиного доходу боржника, а саме - соціальної допомоги по догляду за дитиною-інвалідом, яку отримує боржник.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.08.2023 (справа №641/5572/19) визнано неправомірними дії Індустріального відділу державної виконавчої служби умісті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) при проведенні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів при примусовому виконанні виконавчого листа № 641/5572/19 Комінтернівського районного суду м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу платника аліментів щомісяця, починаючи з 12.07.2019 та до закінчення навчання ОСОБА_3 , тобто до 30.06.2022 (за умови продовження навчання), та зобов`язано Індустріальний відділ державної виконавчої служби умісті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) усунути порушення при проведенні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів при примусовому виконанні виконавчого листа № 641/5572/19.

На виконання зазначеної Ухвали суду державним виконавцем 04.09.2023 був зроблений перерахунок розрахунку заборгованості по аліментам за спірний період, а саме: здійснено нарахування аліментів, виходячи не з фактичного доходу боржника (соціальної допомоги по догляду за дитиною-інвалідом), а із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. В результаті такого перерахунку станом на 30.06.2022 утворилася заборгованість в сумі 14650,58 грн, за період з 12.07.2019 по 30.06.2022.

В зв`язку з цим, позивач звернулася до суду з вимогами про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 12.07.2019 по 30.06.2022 у розмірі 14650,58 грн.

Вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу за аліментами у розмірі 14650,58 грн позивачем не заявлялися.

Відповідно до наданої суду платіжної інструкції (код документа 9392-0529-0881-9853) сума основного боргу зі сплати аліментів в розмірі 14650,58 грн фактично погашена відповідачем 25.09.2025.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки

Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 182 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення змісту статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 справа №661/905/19.

Як встановив суд, відповідач сплачував аліменти за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.09.2019, у розмірі 1/6 частини його фактичного доходу (соціальної допомоги по догляду за дитиною-інвалідом), відповідно до розрахунків державного виконавця, та згідно з розрахунком заборгованості по аліментам від 03.05.2023 заборгованість станом на 30.06.2022 (закінчення стягнення аліментів відповідно до виконавчого документа) була відсутня.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.08.2023 визнано неправомірними дії Індустріального відділу державної виконавчої служби умісті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) при проведенні розрахунку заборгованості та зобов`язано саме орган державної виконавчої служби усунути порушення при проведенні розрахунку.

04.09.2023 старшим державним виконавцем Бєляєвим М.В., на виконання вказаного судового рішення, зроблено перерахунок розміру аліментів, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, в результаті якого заборгованість зі сплати аліментів за період з 12.07.2019 по 30.06.2022 склала 14650,58 грн.

Отже, фактично заборгованість зі сплати аліментів у сумі 14650,58 грн за період з 12.07.2019 по 30.06.2022 була зафіксована 04.09.2023, та виникла не з вини відповідача, а в результаті невірних розрахунків державного виконавця, що і було встановлено Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.08.2023 у справі №641/5572/19.

Положеннями ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами у цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на підтвердження тих обставин, про які вказує у позовній заяві, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення чи відмови у задоволенні позову.

Позивач не надала суду інших належних та допустимих доказів вини відповідача за недоплату аліментів на користь позивача, за період з 12.07.2019 по 30.06.2022, у загальному розмірі 14650,58 грн, як це заявлено в позові.

Водночас, суд звертає увагу, що оскільки фактично заборгованість зі сплати основної суми аліментів відповідач погасив лише 25.09.2025, позивач не позбавлена можливості звернутися за захистом своїх прав, визначивши, зокрема, період фактичного порушення зобов`язання зі сплати аліментів, а саме з дати проведення перерахунку розміру аліментів державним виконавцем (04.09.2023) до дати фактичної сплати заборгованості позивачем (25.09.20250), обравши при цьому передбачені процесуальним законом та ефективні способи захисту. Проте така вимога позивачем не заявлялася.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Судові витрати

Відповідно до положення п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. 12,13,81, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. 196 СК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Індустріальний відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud.

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Індустріальний відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , місце знаходження: м. Харків, вул. Кооперативна, б.12/14.

Суддя О.Я.Василенко