Справа № 522/2914/25
Провадження № 2/522/4045/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 жовтня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Абухіна Р.Д.,
за участю секретаря судового засідання Гудзюк Ю.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним,
До суду надійшов зазначений позов, по якому просить: визнати недійсним договір дарування від 04.08.2022, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Груєвою О.В., зареєстрованого у реєстрі за № 3452 від 04.08.2022.
Мотивує вимоги тим, що відповідно до укладеного договору, грошові кошти передані до підписання договору, тобто не в присутності самого нотаріуса. Проте, грошові кошти ОСОБА_2 ОСОБА_1 не передавала, як до укладання договору дарування, так і після укладення договору. Відповідач не заперечує того факту, що грошові кошти вона не передавала, як до підписання договору дарування, так і після укладення договору.
Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 19.02.2025 по справі відкрито провадження, встановлений загальний порядок розгляду справи.
Ухвалою від 17.06.2025 року закрито підготовче засідання, справа призначена до судового розгляду.
У судовому засіданні 28.10.2025 представник позивача підтримав позовні вимоги, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, відзив суду не надав. Заяв по суті справи також відповідачем не було надано.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 04.08.2022 року між ОСОБА_3 (надалі - Дарувальник) та ОСОБА_1 (надалі - Обдарована) укладено договір дарування 10 000 000 гривень 00 копійок, що еквівалентно 250 000 доларів США, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Груєвою О.В. та зареєстровано в реєстрі за № 3452.
17.02.2025 до суду надійшов позов про визнання недійсним зазначеного договору.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина першастатті 1 ЦК України).
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частина першастатті 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).
Згідно зі статтею 628 зазначеного Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Водночас за змістом частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
У статті 215 ЦК України унормовано, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.
Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.
Частиною першою статті 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним.
Відповідно до ст. 215 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК, яка визначає загальні вимоги, дотримання яких є необхідним для чинності правочину, а саме:
- зміст правочину не повинен суперечити Цивільному Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам;
- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;
- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;
- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;
- правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Відповідно до ч. З ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечу його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бут визнаний судом недійсним.
Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Доводи, що ОСОБА_2 грошові кошти ОСОБА_1 , відповідно до договору дарування, не передавала, як до укладання договору, так і після укладань договору суперечить умовам договору дарування грошових коштів, який посвідчений нотаріально.
Згідно п. 2 Договору грошові кошти передані до підписання цього Договору.
Також у договорі зазначено, що ОСОБА_2 , підтверджує, що договір цей не носить характеру фіктивного та удаваного правочину, не приховує інший правочин і відповідає ії дійсним намірам створити для себе юридичні наслідки, а також свідчить, що зміст цього договору ій роз`яснено нотаріусом у повному обсязі, текст договору прочитаний нею повністю (п.12 Договору).
Згідно п.13 Договору Право власності у обдарованої згідно з ч. 4 ст. 722 Цивільного кодексу України виникає з моменту фактичної передачі грошей, що даруються.
Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК Українидоказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, суд доходить висновку про недоведеність недійсності укладених між сторонами договору дарування, а саме, що обидві сторони його вчиняли лише для вигляду без наміру досягти правового результату, передбаченого спірним договором.
Так, спірні договор містить усі істотні умови, які необхідні для укладення такого виду договору та є обов`язковими для сторін договорів, він укладений у письмовій формі і нотаріально посвідчений.
До укладення спірного договору на виконання умови цього договору відбулась реальна передача відповідачу грошових коштів, що свідчить про намір сторін при укладенні правочинів досягти правового результату і тому такий правочин не може вважатись недійсним.
Враховуючи, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами наявність підстави для недійсності правочину та порушеннь при їх укладенні своїх прав та законних інтересів, позов не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.4, 5, 12, 13, 76-83, 141, 265, 352-354 ЦПК України, суд
У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 07.11.2025.
Суддя Р. Д. Абухін