Справа № 521/3642/25
Провадження № 2/521/3368/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2025 року м.Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Гриневич І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_1 та малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа Служба у справах дітей Одеської міської ради про невідкладне відібрання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_1 та малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа Служба у справах дітей Одеської міської ради про невідкладне відібрання дітей, в якому просить відібрати: неповнолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , без позбавлення батьківських прав; стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред?явлення позовної заяви до суду, з перерахуванням коштів на особистий рахунок дитини.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що на контролі органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради знаходиться питання щодо невідкладного відібрання неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а/з про народження від 03.09.2009 № 606, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у місті Херсоні), малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а/з про народження від 30.07.2014 № 438, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а/з про народження від 23.05.2018 № 2306, зареєстрований Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а/з про народження від 14.04.2020 № 1660, зареєстрований Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), від матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Зазначають, що зі слів бабусі, відомості про батька неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внесені до актового запису про народження дітей відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Зі слів бабусі, батько, малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - ОСОБА_6 , помер.

До Служби у справах дітей Одеської міської ради надійшов лист КНП «Дитяча міська поліклініка № 5» Одеської міської ради від 24.01.2025 № 46/вих., відносно багатодітної родини ОСОБА_5 , 1986 року народження, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . В сім?ї - четверо дітей: неповнолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Мати дітей, ОСОБА_5 , на початку війни виїхала за кордон та залишила дітей під наглядом бабусі. Останній раз мати навідувалась до дітей у грудні 2023. ОСОБА_5 знаходиться на зв?язку з лікарем-педіатром в телефонному режимі. На початку весни обіцяла повернутись та забрати дітей за кордон, але вона не з?явилась, на зв?язок не виходить. ОСОБА_2 та ОСОБА_7 мають статус дитини з інвалідністю, страждають на хронічну хворобу та потребують постійного медичного спостереження та лікування. Особливо це стосується ОСОБА_2 , яка потребує пожиттєвого спеціального лікування, з обов?язковим дотриманням режиму прийому припаратів. Таке лікування дитині призначене з лютого 2019 року. Мати дитини протягом тривалого часу не дотримувалася режиму лікування, що неминуче призводить до прогресування хвороби, погіршення стану здоров?я та загрози життю. Недотримання термінів своєчасних медичних обстежень, порушення режиму лікування створює загрозу для здоров?я і життя малолітньої дитини з інвалідністю та вважається фактом жорстокого поводження з дитиною. Бабуся доглядає за дітьми, але вона не є законним представником, та не володіє всією інформацією щодо стану здоров?я дітей.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Дитяча міська поліклініка № 5» Одеської міської ради від 14.02.2025р., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має діагноз В 23.1 сколіотична постава, плосковальгусна постанова стоп.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНІ «Дитяча міська поліклініка №5» Одеської міської ради від 14.02.2025р., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має діагноз ВВР, двобічна розщілина в/губи твердого та м?якого піднебіння, зі стійким порушенням акту ковтання Q 37,4.

Спеціалісти Служби у справах дітей Одеської міської ради 31.01.2025р. здійснили вихід за адресою проживання родини: АДРЕСА_1 та встановили, що діти мешкають разом зі своєю бабусею: ОСОБА_8 . Житлово-побутові умови проживання дітей задовільні. Хаджибейською районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження № 134/01-06 від 28.02.2025 «Про заходи щодо захисту прав та інтересів неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Також, 28.02.2025 року за № 619/01-20 органом опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради було направлено лист з копією зазначеного розпорядження до Малиновської окружної прокуратури м. Одеси відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 Сімейного кодексу України. Таким чином орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити стягнення аліментів на дитину у розмірі не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідні обставини стали підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Представник позивача в призначене судове засідання не з`явилася, проте у матеріалах справи наявне її клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явилися, раніше представник відповідачки надавала до суду заяву, де заперечувала проти задоволення позовних вимог, аргументуючи це тим, що мати дітей ОСОБА_5 вимушена була працювати за кордоном за для матеріальної підтримки дітей, так як біологічний батько дітей помер, мати ОСОБА_5 запевнила що буде належним чином доглядати за онуками поки та на заробітках. Як тільки ОСОБА_5 дізналася про можливість відібрання в неї дітей вона терміново приїхала до України та забрала дітей з собою за для їх безпеки та надання належного лікування однієї з доньок, яка того потребує. Просила справу слухати в їх відсутність.

Сповіщений належним чином представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача та заперечення відповідача, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини та ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, турбуватися про його здоров`я , фізичний, моральний та духовний розвиток.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Судом встановлено, що на контролі органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради знаходиться питання щодо невідкладного відібрання неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а/з про народження від 03.09.2009 № 606, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у місті Херсоні), малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а/з про народження від 30.07.2014 № 438, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а/з про народження від 23.05.2018 № 2306, зареєстрований Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а/з про народження від 14.04.2020 № 1660, зареєстрований Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), від матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . (а.с. 9,10,11,12)

Мати дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована: АДРЕСА_2 . (а.с. 81)

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що батько, малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - ОСОБА_6 , помер. Відомості про батька неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внесені до актового запису про народження дітей відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

До Служби у справах дітей Одеської міської ради надійшов лист КНП «Дитяча міська поліклініка № 5» Одеської міської ради від 24.01.2025 № 46/вих., відносно багатодітної родини ОСОБА_5 , 1986 року народження, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . В сім?ї - четверо дітей: неповнолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Мати дітей, ОСОБА_5 , на початку війни виїхала за кордон та залишила дітей під наглядом бабусі. Останній раз мати навідувалась до дітей у грудні 2023. ОСОБА_5 знаходиться на зв?язку з лікарем-педіатром в телефонному режимі. На початку весни обіцяла повернутись та забрати дітей за кордон, але вона не з?явилась, на зв?язок не виходить. ОСОБА_2 та ОСОБА_7 мають статус дитини з інвалідністю, страждають на хронічну хворобу та потребують постійного медичного спостереження та лікування. Особливо це стосується ОСОБА_2 , яка потребує пожиттєвого спеціального лікування, з обов?язковим дотриманням режиму прийому припаратів. Таке лікування дитині призначене з лютого 2019 року. Мати дитини протягом тривалого часу не дотримувалася режиму лікування, що неминуче призводить до прогресування хвороби, погіршення стану здоров?я та загрози життю. Недотримання термінів своєчасних медичних обстежень, порушення режиму лікування створює загрозу для здоров?я і життя малолітньої дитини з інвалідністю та вважається фактом жорстокого поводження з дитиною. Бабуся доглядає за дітьми, але вона не є законним представником, та не володіє всією інформацією щодо стану здоров?я дітей. (а.с. 13)

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Дитяча міська поліклініка № 5» Одеської міської ради від 14.02.2025р., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має діагноз В 23.1 сколіотична постава, плосковальгусна постанова стоп. (а.с. 14)

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНІ «Дитяча міська поліклініка №5» Одеської міської ради від 14.02.2025р., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має діагноз ВВР, двобічна розщілина в/губи твердого та м?якого піднебіння, зі стійким порушенням акту ковтання Q 37,4. (а.с. 15)

Спеціалісти Служби у справах дітей Одеської міської ради 31.01.2025р. здійснили вихід за адресою проживання родини: АДРЕСА_1 та встановили, що діти мешкають разом зі своєю бабусею: ОСОБА_8 . Житлово-побутові умови проживання дітей задовільні. Хаджибейською районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження № 134/01-06 від 28.02.2025 «Про заходи щодо захисту прав та інтересів неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ». (а.с. 23)

Бабуся, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , перебуває на обліку внутрішньо переміщеної особи, згідно з довідкою управління соціального захисту населення у Хаджибейському районі Одеської міської ради від 22.12.2023р. № 5137-. (а.с. 19)

ОСОБА_8 надала пояснення до Служби у справах дітей Одеської міської ради від 31.01.2025, в яких зазначає, що її дочка, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у квітні 2023 поїхала за кордон та працює там прибиральницею у готелі. В грудні 2023 вона приїжджала до дітей та забрала оригінали свідоцтва про народження дітей із собою. Донька не повідомила їй, які ліки діти повинні приймати на постійній основі. На теперішній час мати на зв?язок не виходить. (а.с. 20)

Хаджибейською районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження № 134/01-06 від 28.02.2025р. «Про заходи щодо захисту прав та інтересів неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ». (а.с. 24-25)

Також, 28.02.2025 за № 619/01-20 органом опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради було направлено лист з копією зазначеного розпорядження до Малиновської окружної прокуратури м. Одеси відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 Сімейного кодексу України. (а.с. 26)

Відповідно до листа Центру соціальних служб Одеської міської ради № 05/01-539 від 13.06.2025 року повідомлено, що на підставі рішення Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради № 14 від 11.04.2025р., ОСОБА_8 , до якої тимчасово влаштовані неповнолітня, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та малолітні, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , надається соціальна послуга: соціальний супровід сімей/осіб, які перебувають у складних життевих обставинах. Фахівцем Центру соціальних служб Одеської міської ради 02.06.2025 року здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_4 , де зараз проживає родина ОСОБА_9 . В ході спілкування з ОСОБА_10 , з?ясовано, що її дочка, ОСОБА_5 , разом зі своїми малолітніми дітьми: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , 18.05.2025 року виїхала за межі України, у Голландію. Зі її слів, вона спілкується зі своїми онуками по телефону та за допомогою відеодзвінків. Вона стверджує, що діти почувають себе добре. На даний час, із ОСОБА_10 проживає її неповнолітня онучка, ОСОБА_1 . Складено оновлений Акт оцінки потреб сім?ї/особи. (а.с. 65, 66-76)

Як вбачається з відповіді на ухвалу суду про витребування доказів, Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за №19/59411-25-Вих від 22.07.2025 року надіслано витяг з наявною у цій Базі даних інформацією щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України зазначеною особою в період з 01.01.2025р. по 22.07.2025р. (станом на 16:07), з якого видно, що мати ОСОБА_5 з її малолітніми дітьми: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , 17.05.2025 року виїхала за межі України через пункт пропуску Краківець. (а.с. 99)

Згідно п.п. «в» п. 2.10 Положення про Хаджибейську районну адміністрацію Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 19.07.2023р. № 1283-VIII, райадміністрація як виконавчий орган Одеської міської ради є органом опіки та піклування, утворює раду з питань опіки та піклування та вирішує питання, які належать до компетенції органів опіки та піклування відповідно до чинного законодавства України.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь - яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

В статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із ч.1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно із ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органу опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18.12.2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої.

Згідно з усталеною прецедентною практикою ЄСПЛ взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається статтею 8 Конвенції (рішення у справах «Гаазе проти Німеччини» від 8 квітня 2004 року, «Йогансен проти Норвегії» від 7 серпня 1996 року).

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (рішення ЄСПЛ у справі «Савіни проти України» від 18.12.2008 р.).

З огляду на зазначене, судом відзначається, що підставою відібрання дітей без позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї небезпечної для дітей обстановки: їх життя, здоров`я і морального виховання.

Суд вважає, що всі вказані в акті обставини є неприпустимим та не можуть допускатися батьками по відношенню до своїх дітей під час їх виховання. Водночас, позивачем не доведено, яким чином наявність вказаних фактів, як в цілому, так і кожний окремий факт створював загрозу для життя і здоров`я неповнолітніх дітей та необхідності застосування такого заходу, як негайне розлучення матері з її дітьми. Зокрема з матеріалів справи вбачається, що матір ОСОБА_5 повернулася із-за кордону та забрала малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до себе за кордон, а неповнолітню ОСОБА_1 в майбутньому також планує забрати до себе, відповідачка завжди на зв`язку зі своїми дітьми та намагається матеріально підтримувати дітей незважаючи на тяжкі життєві обставини.

Матеріали справи не містять доказів того, що залишення дітей під опікою матері могло стати наслідком жорстокого поводження або створення загрози для їх здоров`я.

Самі по собі факти зазначені позивачем у актах обстеження умов проживання та листі КНП Дитяча міська поліклініка № 5 не можуть бути покладені в обґрунтування підстав, передбачених частиною 1 статті 170 СК України, для відбирання дітей від матері.

Крім того, протягом розгляду судом в рамках даної цивільної справи позову пред`явленого органом опіки та піклування в інтересах малолітніх відповідачем ОСОБА_5 було вжито заходів, які змінили саму ситуацію в організації її життя та побуту, внаслідок чого були усунуті обставини, які були підставами для негайного відібрання у неї дітей.

Як зазначено в ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Статтею 12 «Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Пунктом 1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

За змістом ст. ст. 151, 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними.

Відібрання дітей від батьків або одного з них без позбавлення батьківських прав має бути наслідком невиконання батьківських обов`язків або їх неналежного виконання, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я та морального виховання.

Суд виходить з того, що найкращим для малолітніх дітей є їх проживання в рідній сім`ї, і більш того, відібрання дітей у матері при встановлених під час судового розгляду конкретних обставинах, що існують на даний час, не відповідає інтересам дітей.

Суд також враховує, що поведінка відповідача змінилась, вона зробила для себе висновки, бажає і надалі виконувати батьківські обов`язки, має любов до своїх дітей, і демонструє своїм ставленням дійсне бажання жити з дітьми та опікуватись ними.

Порівнюючи вагомість тих обставин, на які як на підставу для відібрання дітей посилається позивач, і вагомість психологічного аспекту відібрання, враховуючи особу і поведінку відповідача ОСОБА_5 , а також враховуючи, що відібрання дітей від матері може бути застосовано лише як крайня міра, коли без відібрання не можна усунути загрозу для життя та здоров`я дітей у інший спосіб, то при наданих доказах і при вставлених судом конкретних обставинах, суд не вбачає на даний час підстав для відібрання неповнолітньої дитини ОСОБА_1 та малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 без позбавлення батьківських прав, та вважає, що таке відібрання не відповідатиме інтересам дітей, на підставі чого відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей є похідними від позовних вимог про відібрання малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав, а тому також не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

За приписами ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 14 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 170, 180, 182-183 СК України, ст.ст. 12, 13, 141, 258-259, 263-265, 354, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_1 та малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа Служба у справах дітей Одеської міської ради про невідкладне відібрання дітей - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 24 жовтня 2025 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН