КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Желепи О.В., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною адвокатом Кушніром Олександром Петровичем, на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 11 червня 2025 року, постановлену під головуванням судді Жука М.В., дата складення повної ухвали не зазначена,

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну стягувача,-

встановив:

1. Короткий виклад обставин справи.

13 травня 2025 року ТОВ "Укрдебт Плюс" звернулось до суду із заявою про заміну стягувача.

В обґрунтування поданої заяви вказує, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 10 листопада 2016 року у справі №756/10524/15-ц позов ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 38/П/73/2008-840 від 07 лютого 2008 року у розмірі 94 001,82 доларів США, а також 465 771,53 грн.

23 квітня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Укрдебт Плюс» укладено договір №GL3N216868 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за яким ПАТ «КБ «Надра» шляхом продажу відступає, а ТОВ «Укрдебт Плюс» набуває права вимоги первісного кредитора, зокрема до ОСОБА_1 , за кредитним договором № 38/П/73/2008-840.

Таким чином, кредитора за кредитним договором №38/П/73/2008-840 від 07 лютого 2008 року змінено на ПАТ "КБ "Надра" на ТОВ "Укрдебт Плюс".

Вказує, що у цій справі виконавчі провадження відсутні, а виконавчі листи не передавались від ПАТ "КБ "Надра".

Мотивуючи наведеним, просить замінити стягувача ПАТ "КБ "Надра" на його правонаступника ТОВ "Укрдебт Плюс" у справі №756/10524/15-ц з виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 листопада 2016 року у справі №756/10524/15-ц про стягнення із ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором.

2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 11 червня 2025 року заяву задоволено.

Замінено стягувача ПАТ «КБ «Надра» його правонаступником ТОВ «Укрдебт Плюс» у справі №756/10524/15-ц за позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Задовольнивши заяву, суд першої інстанції вказав, що право вимоги до боржника ОСОБА_3 за кредитним договором № 38/П/73/2008-840 відступлено новому кредитору ТОВ «Укрдебт Плюс» на підставі договору № GL3N216868 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, що є підставою для задоволення заяви.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з постановленою ухвалою, адвокатом Кушніром О.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

Уважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи.

Вказує, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про можливість заміни стягувача у справі поза межами строків пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Стадія виконання судового рішення закінчується після повного його виконання або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документа, незалежно від того, було це добровільне чи примусове виконання.

Заміна стягувача у виконавчому провадженні можлива лише за наявності відкритого виконавчого провадження та в межах строку пред`явлення виконавчого документа.

У цій справі виконавче провадження на час подання заяви не було відкрито, строки пред`явлення виконавчого листа сплинули, а заявник не порушував питання про їх поновлення. В матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення ТОВ «Укрдебт Плюс» із відповідною заявою про поновлення строку.

Звертає увагу, що заявник визнає, що виконавчі провадження відсутні, а виконавчі листи йому не передавались.

Посилання заявника на положення статті 55 ЦПК України як підставу для заміни сторони у справі незалежно від строків виконання є безпідставним. Таке право може реалізувати лише учасник справи в межах трирічного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Цей строк для ПАТ «КБ «Надра» сплив 10 грудня 2019 року, з того моменту стягувач втратив право на пред`явлення виконавчого документа без його поновлення.

ТОВ «Укрдебт Плюс», набувши права вимоги у 2020 році, протягом п`яти років також не вживало заходів щодо поновлення строку.

Суд першої інстанції залишив без уваги письмові заперечення боржника ОСОБА_1 , яка наголошувала на пропуску строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, відсутності виконавчих проваджень та невідповідності заявлених вимог принципу правової визначеності.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10.

4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.

Відзиву на апеляційну скаргу на адресу Київського апеляційного суду не надходило.

5. Позиція учасників справи.

В судовому засіданні адвокат Кушнір О.П., який діє в інтересах ТОВ "ОСОБА_1., підтримав подану апеляційну скаргу, просив суд її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника ТОВ «Укрдебт Плюс» надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

6. Позиція суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Кушніра О.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

7. Фактичні обставини справи, установлені судом.

З матеріалів справи установлено, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 10 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22 лютого 2017 року, позов ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» 48 494,67 доларів США заборгованості за кредитом, 42 179,67 доларів США заборгованості по процентам, 3 327,72 доларів США заборгованості по комісії, а всього 94 001,82 доларів США, а також 465 771,53 грн пені.

В решті вимог позову відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 3 654,00 грн судового збору (а.с. 18-20).

23 квітня 2020 року між ПАТ "КБ "Надра" та ТОВ "Укрдебт Плюс" укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №GL3N216868, відповідно до якого Банк відступив шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набув у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до позичальників, та заставодавців (іпотекодержателів) та поручителів, зазначених у додатку №1, до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитними договорами, та договорами поруки та договорами іпотеки, та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору (а.с. 25-27).

Згідно даних витягу із реєстру боржників убачається, що ТОВ "Укрдебт Плюс" набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором іпотеки, та до ОСОБА_2 за договором поруки (а.с. 28).

8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є 1 та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина 3 статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Згідно з частиною 1 статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 514 ЦК України).

Договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на усіх стадіях судового процесу.

Частиною 5 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною 1 статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво ? це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Водночас, відповідно до статті 55 ЦПК України заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Відповідно до статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Великою Палатою Верховного Суду, у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) наведено такі висновки:

"Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони у справі на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, а тому потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.

Ураховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони у справі (стягувача у виконавчому документі), є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Отже, обов`язковою умовою для процесуального правонаступництва є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про заміну стягувача на його правонаступника у справі, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про заміну стягувача на його правонаступника у справі суд відмовляє у задоволенні цієї заяви".

У справі, що переглядається колегією суддів, установлено, що матеріали справи не містять відомостей про відкриття виконавчого провадження з виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 листопада 2016 року, даних про пред`явлення виконавчого листа до виконання, а також звернення заявника до суду із заявою про продовження строків пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Заявник, звертаючись до суду із заявою про заміну сторони правонаступником, підтвердив, що у цій справі виконавчі листи не передавались, виконавчі провадження відсутні.

Аналіз установлених обставин у справі дозволяє зробити висновок, що на момент звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, строки пред`явлення виконавчого листа до виконання спливли, і заявник не просить їх поновити.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судовою рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем, без прийняття до виконання.

Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, яке є одним з основоположних аспектів верховенства права.

З огляду на викладене, суд ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви.

Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права та неправильне застосування права норм матеріального права відповідно до пунктів 1, 2, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України є підставами для скасування ухвали суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , підписану адвокатом Кушніром Олександром Петровичем, задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 11 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" про заміну стягувача - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 06 листопада 2025 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.В. Желепа

В.В. Соколова