ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 583/1935/24

провадження № 61-7792св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , товариство з обмеженою відповідальністю «Жасмін»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , державний реєстратор відділу Центру надання адміністративних послуг Чупахівської селищної ради Склярова Руслана Вікторівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 , від імені якої діє адвокат Мальченко Денис Володимирович, на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області у складі судді Ярошенко Т. О.від 24 червня 2024 року та постанову Сумського апеляційного суду у складі колегії суддів:

Криворотенка В. І., Філонової Ю. О., Собини О. І., від 29 травня 2025 року, і ухвалив таку постанову.

Зміст позовної заяви та її обґрунтування

1. 26 квітня 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , ТОВ «Жасмін», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , державний реєстратор відділу Центру надання адміністративних послуг Чупахівської селищної ради Склярова Р. В. про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання договору оренди земельної ділянки недійсним.

2. На обґрунтування позовних вимог позивачі зазначали, що після смерті ОСОБА_5 вони успадкували її майно. До спадкової маси увійшла земельна ділянка площею 2,0651 га, кадастровий номер :01:002:3335 надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Олешнянської сільської ради, Охтирського району Сумської області, якою незаконно заволодів ОСОБА_4 і який 07 березня 2023 року відчужив її шляхом укладення з ОСОБА_3 договору купівлі-продажу. 08 березня 2023 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Жасмін» було укладено договір оренди спірної земельної ділянки.

3. ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про витребування з володіння земельної ділянки та припинення речових прав ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:3335 площею 2,0651 га. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 жовтня 2023 року у справі № 583/3322/23 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено повністю. Постановою Сумського апеляційного суду від 15 лютого 2024 року рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 жовтня

2023 року скасовано та прийнято постанову, якою позов ОСОБА_2 задоволено частково, витребувано з володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:3335 площею 2,0651 га; припинено речові права

ОСОБА_3 на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:3335 площею 2,0651 га.

4. Посилаючись на те, що інша частина спірної земельної ділянки належить ОСОБА_1 і вона також підлягає витребуванню з володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , позивачі просили:

- витребувати з володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:3335 площею 2,0651 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 203) та припинити речові права ОСОБА_3 на вказаний об`єкт нерухомого майна (номер відомостей про речове право 49480960);

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:3335 площею 2,0651 га, що розташована в адміністративних межах Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області, укладений 08 березня 2023 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Жасмін» і припинити право оренди на цю земельну ділянку (номер запису про інше речове право: 49608111);

- зобов`язати ТОВ «Жасмін» повернути позивачам належну їм земельну ділянку площею 2,0651 га, кадастровий номер :01:002:3335, що розташована в адміністративних межах Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області, у стані не гіршому порівняно з тим, у якому її було одержано в оренду, шляхом підписання акту приймання-передачі землі після набрання рішенням суду законної сили;

- стягнути з відповідачів понесені ними судові витрати.

Основний зміст та мотиви рішення суду першої інстанції

5. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 червня 2024 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено.

6. Витребувано з володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:3335, площею 2,0651 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 203).

7. Припинено речові права ОСОБА_3 на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:3335, площею 2,0651 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області (номер відомостей про речове право: 49480960).

8. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:3335, площею 2,0651 га, що розташована на території Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області, укладений

08 березня 2023 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Жасмін» і припинено право оренди на цю земельну ділянку (номер запису про інше речове право: 49608111).

9. Зобов`язано ТОВ «Жасмін» повернути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,0651 га, кадастровий номер :01:002:3335, що розташована на території Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області.

10. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

11. Вирішено, що заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 квітня 2024 року у вигляді заборони відчуження 1/2 частки земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:3335, площею 2,0651 га, для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 203), право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 (номер відомостей про речове право: 49480960), продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

12. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_4 не мав права відчужувати земельну ділянку площею 2,0651 га, оскільки свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого ОСОБА_4 був власником земельної ділянки, судовим рішенням було визнане недійсним. Іншим судовим рішенням було встановлено факт своєчасного прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті свого батька ОСОБА_6 . Після смерті ОСОБА_5 , враховуючи наявність заповіту та своєчасне звернення із заявами про прийняття спадщини, спадкоємцями в рівних частинах всього належного їй майна, до складу якого увійшла в тому числі й земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:3335 площею 2,0651 га, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимога про витребування з володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1/2 частини спірної земельної ділянки з припиненням речових прав ОСОБА_3 на неї підлягає задоволенню.

13. Приймаючи до уваги те, що позивачами доведено отримання

ОСОБА_3 у власність спірної земельної ділянки з порушенням закону, наявні підстави для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки

від 08 березня 2023 року та повернення її позивачам. Саме такий спосіб захисту буде ефективним та належним.

Основний зміст та мотиви судового рішення суду апеляційної інстанції

14. Постановою Сумського апеляційного суду від 29 травня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення.Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 червня 2024 року залишено без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

15. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що вимога про витребування з володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1/2 частини спірної земельної ділянки з припиненням речових прав ОСОБА_3 на 1/2 частину цієї земельної ділянки підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_4 не мав права відчужувати ОСОБА_3 спірну земельну ділянку, а свідоцтво про право на спадщину за заповітом на його ім`я було визнане судовим рішенням недійсним. ОСОБА_5 своєчасно прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_6 . Після смерті ОСОБА_5 спадкоємцями в рівних частинах всього належного їй майна, до складу якого увійшла й у тому числі спірна земельна ділянка, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

16. Апеляційний суд вважав обґрунтованим висновок суду першої інстанції про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 08 березня 2023 року укладеного між ОСОБА_3 , яка отримала у власність спірну земельну ділянку з порушенням закону та ТОВ «ЖАСМІН», а також її повернення позивачам. Саме такий спосіб захисту буде ефективним та належним.

Узагальнені доводи касаційної скарги

17. 13 червня 2025 року ОСОБА_3 , від імені якої діє адвокат

Мальченко Д. В., через підсистему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 червня 2024 року та постанову Сумського апеляційного суду від 29 травня 2025 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

18. Підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанції заявниця зазначає неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі № 6-54цс17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16-ц, у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 766/4410/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), а також вказує, що суди не дослідили зібрані у справі докази, не надали їм належної правової оцінки та встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.Крім того зазначає, що судами попередніх інстанцій прийнято рішення про права та свободи, інтереси та обов`язки особи, яка не була залучена у якості співвідповідача у справі, - ОСОБА_4 . Також вказує, що суд першої інстанції помилково відніс справу до категорії малозначних (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

19. У касаційній скарзі заявниця посилається на те, що суди лише обмежились дослідженням інформаційної довідки щодо набуття ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку та щодо іншого речового права, що є недопустимим доказом при вирішенні питання про визнання недійсним договорів. Крім того, у справі відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що позивачка ОСОБА_1 набула право на витребування земельної ділянки як власник (титульний власник), чи має дійсні перешкоди в оформленні права власності ( ОСОБА_1 не надано відмови нотаріуса, щодо оформлення права власності земельної ділянки). У матеріалах справи відсутні договір купівлі-продажу земельної ділянки від 07 березня 2023 року та договір оренди земельної ділянки від 08 березня 2023 року. Звертає увагу, що позивачем за віндикаційним позовом може бути лише власник майна.

20. Заявниця стверджує, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вартості спірної земельної ділянки, тому неможливо чітко встановити чи відноситься справа до категорії малозначних. Водночас предметом позову є витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання договору оренди земельної ділянки недійсними.

21. Вважає, що судами попередніх інстанцій не надана належна правова оцінка договору купівлі-продажу земельної ділянки, разом з тим суди послалися на положення 202, 204, 207, 215, 626 ЦК України та у мотивувальній частині встановили факт недійсності оспорюваного договору як підставу для витребування 1/2 земельної ділянки.

22. Заявниця вважає, що справа мала б розглядатися в загальному позовному провадженні. Суди не мали можливості встановити дійсну вартість земельної ділянки та дійти мотивованого висновку, що справа є малозначною.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

23. Ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі № 583/1935/24.

24. Ухвалою Верховного Суду від 16 жовтня 2025 року справу призначено до судового розгляду колегією з п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Доводи осіб, які подали відзиви на касаційну скаргу

25. У поданому відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_7 , посилається на те, що оскаржувані судові рішення суду першої та апеляційної інстанції ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права, є законними та обґрунтованими. У матеріалах справи є належний доказ вартості земельної ділянки - електронна довідка, видана Фондом державного майна від 12 березня 2024 року, відповідно до якої ринкова вартість земельної ділянки складає 43 595,04 грн. Вказує, що були наявні усі підстави для застосування процедури спрощеного провадження та кваліфікації справи як малозначної. У своїх процесуальних документах по суті справи відповідачка не заперечує фактів укладення договорів, а лише посилається на те, що суди їх не досліджували. Водночас, відповідачка, маючи у наявності оригінали договорів, не надала їх суду для дослідження. У матеріалах справи наявна інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав, яка містить повні відомості про реєстрацію іншого речового права - права оренди ТОВ «Жасмін», зареєстрованого 15 березня 2023 року.

26. Також позивачка зазначає, що ОСОБА_4 не може бути належним відповідачем у справі про витребування майна з чужого незаконного володіння, оскільки фактичним володільцем є саме ОСОБА_3 . У цій справі поза розумним сумнівом доведено, що ОСОБА_1 є спадкоємицею спірної земельної ділянки, що також підтверджено судовими рішеннями у справах № 585/1524/20, № 583/2363/21, № 583/3322/23. Спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, набуває відповідних прав з часу її відкриття, а не з моменту отримання свідоцтва.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

27. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , який доводився

ОСОБА_1 дідом, а ОСОБА_2 - прадідом.

28. За життя ОСОБА_6 був членом агропайового колективного об`єднання «Нива» Охтирського району, якому відповідно до рішення Олешнянської сільської ради народних депутатів від 13 березня 1995 року було передано у колективну власність 1 162,2 га землі сільськогосподарського використання, що підтверджується копією державного акту на право колективної власності на землю серії СМ 00022 та списком громадян-членів агропайового колективного об`єднання «Нива» Охтирського району Сумської області.

29. На підставі розпорядження голови Охтирської райдержадміністрації № 244 від 27 квітня 2004 року ОСОБА_6 виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ № 090932 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,8264 га, що розташована на території Олешнянської сільської ради Охтирського району, яка складається з наступних земельних ділянок: кадастровий номер :01:002:5371 площею 0,0964 га, кадастровий номер :01:002:5372 площею 0,1729 га, кадастровий номер :01:002:3335 площею 2,0651 га, кадастровий номер :01:002:3124 площею 0,4920 га. Акт зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 15.

30. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , яка за життя склала заповіт, посвідчений Тростянецькою районною державною нотаріальною конторою 30 жовтня 2008 року, яким все своє майно в рівних частинах заповіла своїй дочці ОСОБА_1 та онуку ОСОБА_2 .

31. Із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 до Тростянецької державної нотаріальної контори звернулися дочка померлої - ОСОБА_1 та онук - ОСОБА_2 .

32. 15 березня 2018 року державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропаєм В. В. ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_5 , яке зареєстроване у спадковому реєстрі за

№ 456, а також ОСОБА_1 видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_5 , яке зареєстроване у спадковому реєстрі за № 455.

33. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 грудня 2020 року у справі № 585/1524/20, що набрало законної сили 22 січня 2021 року, встановлено факт, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за життя прийняла спадщину після смерті її батька - ОСОБА_6 , який помер

ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

34. 22 березня 2018 року державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Збаражською Н. П. на ім`я ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 668, яким визначено, що на підставі заповіту, посвідченого Олешнянською сільською радою 05 лютого 1985 року та зареєстрованого за № 21, спадкоємцем зазначеного у заповіті майна ОСОБА_6 , 1904 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_4 . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається із земельної ділянки що знаходяться на території Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області, кадастровий номер :01:002:3335, площею 2,0651 га.

35. Згідно з інформацією № 1448/02-15, наданою 02 грудня 2021 року Чупахівською селищною радою Охтирського району Сумської області, в Алфавітній книзі посвідчених заповітів Олешнянською сільською радою відсутній запис щодо посвідчення заповіту від імені ОСОБА_6 , у журналі для реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету Олешнянської сільської ради народних депутатів Охтирського району за 1985 рік відсутній запис про вчинення заповіту від імені ОСОБА_6 , в цьому журналі відсутній запис за № 21

від 05 лютого 1985 року. Запис за № 21 вчинено 11 грудня 1985 року - посвідчено заповіт від імені іншої особи, а 05 лютого 1985 року нотаріальні дії не вчинялися. У матеріалах нотаріальних дій (договори, довіреності, заповіти) за 1985 рік відсутній заповіт ОСОБА_6 , посвідчений Олешнянською сільською радою народних депутатів від 05 лютого 1985 року та зареєстрований в реєстрі за № 21.

36. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 січня 2022 року у справі № 583/2363/21 було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 22 березня 2018 року державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Збаражською Н. П. на ім`я ОСОБА_4 , зареєстроване в реєстрі за номером 668, на спадкове майно, що складається із земельної ділянки площею 2,0651 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Олешнянської сільської ради, Охтирського району Сумської області; припинено право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 2,0651 га, кадастровий номер :01:002:3335 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 22 березня 2018 року за номером 25381091; визнано недійсним договір оренди земельної ділянки б/н від 09 листопада 2020 року, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Жасмін», державну реєстрацію якого проведено державним реєстратором Максименко Д. О. за заявою № 42815865

від 30 листопада 2020 року; припинено право оренди ТОВ «Жасмін» на земельну ділянку площею 2,0651 га, кадастровий номер :01:002:3335, розташовану на території Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області, номер запису про інше речове право 39500439; визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 2,0651 га, кадастровий номер :01:002:3335, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

37. Постановою Сумського апеляційного суду від 11 травня 2023 року рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 січня 2022 року у справі № 583/2363/21 в частині вирішення позовних вимог про визнання права власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:002:3335 площею 2,0651 га в порядку спадкування за заповітом, визнання недійсним договору оренди цієї земельної ділянки та припинення права оренди на цю земельну ділянку скасоване та ухвалене нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову в цій частині. В іншій частині рішення залишене без змін.

38. Постановою Сумського апеляційного суду Сумської області від 15 лютого 2024 року скасовано рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 жовтня 2023 року у справі № 583/3322/23, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 , та прийнято постанову, якою позов

ОСОБА_2 задоволено частково, витребувано з володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:3335 площею 2,0651 га; припинено речові права ОСОБА_3 на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:3335 площею 2,0651 га.

39. Постановою Сумського апеляційного суду від 15 лютого 2024 року № 583/3322/23 встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 07 березня 2023 року, посвідченим приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Борох Л. В., ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 купила земельну ділянку площею 2,0651 га кадастровий номер :01:002:3335, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 203, продаж вчинено за 65 000 грн.

40. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16 квітня 2024 року № 374562827, земельна ділянка :01:002:3335, площею 2,0651 га на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_2 (1/2 частина) на підставі постанови Сумського апеляційного суду від 15 лютого 2024 року № 583/3322/23 та ОСОБА_3

(1/2 частина) на підставі договору купівлі-продажу, серії та номер 397, виданого 07 березня 2023 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Борох Л. В.

41. Рішенням державного реєстратора Чупахівської селищної ради Охтирського району Сумської області Склярової Р. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 66832815 від 20 березня 2023 року зареєстроване право оренди земельної ділянки на підставі договору, укладеного 08 березня 2023 року, орендар - ТОВ «Жасмін», орендодавець - ОСОБА_3 .

Позиція Верховного Суду

42. Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

43. Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

44. Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

45. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

46. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

47. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

48. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

49. Відповідно до змісту статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

50. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

51. Згідно з статтею 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

52. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України).

53. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

54. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

55. Подібні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 03 січня 2025 року у справі № 754/7860/22 (провадження № 61-13339св24).

56. Судами встановлено, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 грудня 2020 року № 585/1524/20 встановлено факт своєчасного прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті її батька ОСОБА_6 . З 25 січня 1996 року земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:3335 площею 2,0651 га належала ОСОБА_5 .

57. Вирішуючи спір, суди встановили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, враховуючи наявність заповіту та своєчасне звернення із заявами про прийняття спадщини.

58. Вказані обставини встановлені у справі № 585/1524/20 та не підлягають доказуванню.

59. Слід також врахувати, що у справі № 583/2363/21 Сумський апеляційний суд констатував, що зібраними по справі доказами беззаперечно встановлено, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22 березня 2018 року, зареєстроване в реєстрі за № 668, видане державним нотаріусом Охтирської міської нотаріальної контори Збаражською Н. П. ОСОБА_4 , який не мав права на спадкування ні за заповітом, ні за законом після померлого

ОСОБА_6 , а тому підлягає скасуванню як таке, що безпосередньо порушує права спадкоємців.

60. Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

61. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

62. Суди попередніх інстанцій, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, достатньо обґрунтовано виходили з того, що позивачі є спадкоємцями в рівних частинах всього майна, яке належало ОСОБА_5 , до складу якого увійшла в тому числі й земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:3335 площею 2,0651 га.

63. Ці обставини встановлені у справах № 585/1524/20, № 583/2363/21, № 583/3322/23.

64. Згідно із статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

65. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

66. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57),

від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89)).

67. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

68. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

69. Відповідно до частини першої статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

70. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам, іноземцям і особам без громадянства, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Строк оренди земельної ділянки не може перевищувати 50 років.

71. У постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі

№ 766/4410/17 (провадження № 61-29040св18) вказано, що «відповідно до частини першої статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

72. При розгляді спорів про витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння необхідно враховувати, що позивачем за таким позовом може бути власник майна (фізичні, юридичні особи, держава і територіальні громади в особі уповноважених ними органів), який на момент подання позову не володіє цим майном, а також особа, яка хоча і не є власником, але в якої майно перебувало у володінні за законом або договором, зокрема на підставі цивільно-правових договорів (зберігання, майнового найму тощо), в оперативному управлінні, на праві повного господарського відання, а також на інших підставах, установлених законом. Відповідачем у справах цієї категорії є особа, яка на момент подання позову фактично володіє майном без підстав, передбачених законом, адміністративним актом чи договором».

73. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога особи про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Для такого витребування не потрібно заявляти вимоги про визнання недійсними рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, рішень, записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за незаконним володільцем, самої державної реєстрації цього права, договорів, інших правочинів щодо спірного майна, і тим більше документів (свідоцтв, державних актів тощо), що посвідчують відповідне право (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року в справі № 488/5027/14-ц (пункти 99-100), від 06 липня 2022 року в справі № 914/2618/16 (пункти 39, 42-44, 50), від 21 вересня 2022 року в справі № 908/976/19 (пункти 5.27, 5.36, 5.44, 5.46, 5.69, 6.5), від 28 вересня 2022 року в справі № 483/448/20 (пункти 9.65-9.66), від 15 лютого 2023 року в справі № 910/18214/19 (пункт 9.47)).

74. У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що вимога про витребування з володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1/2 частини спірної земельної ділянки з припиненням речових прав ОСОБА_3 на 1/2 частину цієї земельної ділянки підлягає задоволенню та призведе до відновлення прав ОСОБА_1 .

75. Враховуючи те, що спірна земельна ділянка передана в оренду без згоди та в супереч волі її реальних власників, суди попередніх інстанцій також дійшли правильних висновків щодо визнання недійсним договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:3335, площею 2,0651 га, укладеного 08 березня 2023 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Жасмін».

76. Зобов`язання ТОВ «Жасмін» повернути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,0651 га, кадастровий номер :01:002:3335, відновить порушені права її співвласників на користування й розпорядження своєю власністю, і такий спосіб захисту слід вважати ефективним.

77. Принцип мирного володіння майном, закріплений у статті 1 Першого протоколу до Конвенції, стосується не лише кінцевого добросовісного набувача майна, а й первинного законного володільця, який маючи у власності певне майно, розраховує, що його право на мирне володіння майном буде захищене належним правовим регулюванням.

78. У разі коли нерухоме майно вибуває з володіння особи, якій воно належить, поза її волею, така особа залишається дійсним власником цього майна, оскільки вона не бажала втрачати правовий зв`язок з належним їй майном. Позбавлення особи в такому випадку права повернути своє майно, яке вибуло з її володіння без наявних на те правових підстав, безумовно призводить до втручання у право такої особи на мирне володіння своїм майном і є порушенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

79. Водночас ОСОБА_3 як добросовісний набувач не звільняється від негативних наслідків, які можуть виникнути при виборі недобросовісного контрагента. Окрім інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, добросовісний набувач оцінює й інші обставини, які можуть свідчити про сумнівний характер вчинюваного правочину, такі як занижена ціна договору, факт неодноразового протягом короткого проміжку часу перепродажу майна, поведінка продавця, наявність судових спорів, які можуть свідчити про недобросовісність дій продавця тощо.

80. Слід врахувати, що спірну земельну ділянку було відчужено за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 07 березня 2023 року ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 під час розгляду справи № 583/2363/21 в суді апеляційної інстанції.

81. Тому за обставин вибуття майна з володіння законного володільця поза його волею, за відсутності його волевиявлення, витребування цього майна у добросовісного набувача на користь законного володільця є належним і виправданим способом захисту права останнього.

82. Право власності на майно, яке було передано за угодами щодо його відчуження поза волею власника, не набувається, у тому числі й добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути у нього витребуване. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна. У випадку, якщо майно вибуло з володіння законного власника поза його волею, останній може розраховувати на повернення такого майна, незважаючи на добросовісність та відплатність його набуття сторонніми особами, і має право звернутися до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння (див. постанову Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 760/10998/18).

83. Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду

від 05 березня 2025 року у справі № 760/21038/16 (провадження № 61-16775св24), від 04 квітня 2025 року у справі № 761/30044/20 (провадження № 61-17102св24).

84. Слід також зазначити, що витребування від ОСОБА_3 спірної земельної ділянки не свідчить про порушення справедливої рівноваги (балансу) між інтересами позивачів та інтересами відповідачки, яка не позбавлена права на відшкодування завданих їй збитків, зокрема, в порядку, передбаченому статтею 661 ЦК України, пред`явивши вимогу до неправомірного набувача, в якого придбала нерухоме майно.

85. З огляду на характер спірних правовідносин Верховний Суд не встановив невідповідності заходу втручання в права відповідачки критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ. Перешкод для застосування механізму статті 388 ЦК України не встановлено.

86. Звертаючись до суду з цим позовом, позивачі вказали вартість спірної земельної ділянки 43 595,04 грн, що зокрема підтверджується довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 12 березня 2024 року № 201-07475787 (т. 1, а. с. 59, 60).

87. У постанові Сумського апеляційного суду від 15 лютого 2024 року у справі № 583/3322/23 встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 07 березня 2023 року, посвідченим приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Борох Л. В., ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 купила земельну ділянку площею 2,0651 га кадастровий номер :01:002:3335, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 203, продаж вчинено за 65 000 грн.

88. Відкриваючи провадження у цій справі суд першої інстанції, враховуючи ціну позову, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, дійшов висновку про можливість проведення розгляду справи (незначної складності) у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

89. Окрім зазначеного ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 червня 2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено з наведених підстав та враховано аргументи заявниці про розгляд справи у загальному позовному провадженні.

90. ОСОБА_3 не доведено, що вартість спірної земельної ділянки перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження вплинув на результат її розгляду. Водночас, необхідно взяти до уваги, що при вирішенні спору суд використовував преюдиційні обставини.

91. Таким чином не знайшли свого підтвердження доводи касаційної скарги щодо порушення судом першої інстанції положень пункту 2 частини шостої статті 19, частини третьої статті 274 ЦПК України, визнаючи цю справу малозначною.

92. Інші доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав для скасування правильних по суті судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

93. Слід також зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

94. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів касаційних скарг по суті спору та їх відображення в оскаржених рішенні суду першої інстанції та постанові апеляційного суду (з урахуванням доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження), питання вмотивованості висновків судів першої та апеляційної інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка розглядається, судами сторонам спору надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних правовідносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих висновків судів попередніх інстанцій.

95. Колегія суддів, надаючи оцінку судовим рішенням на предмет їх законності у межах доводів касаційних скарг, погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції. За встановлених у цій справі обставин суди правильно застосували норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшли цілком обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні позовних вимог.

96. Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам Верховного Суду України, Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, на які заявниця послалася в обґрунтування доводів касаційної скарги.

97. Верховний Суд неодноразово зауважував, що зважаючи на різноманітність правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, враховуючи фактичні обставини, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі

№ 201/16373/16-ц, від 08 серпня 2023 року у справі № 910/8115/19 (910/13492/21)).

98. Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

99. З урахуванням доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження у справі, меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 400 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 402, 403, 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_3 , від імені якої діє адвокат Мальченко Денис Володимирович, залишити без задоволення.

2. Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 червня 2024 року та постанову Сумського апеляційного суду від 29 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович