УХВАЛА

20 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 295/3500/25

провадження № 61-12310ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Пророка В. В., розглянувши касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 23 вересня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

1. Богунський районний суд міста Житомира рішенням від 18 серпня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі - ТОВ «Бізнес Позика») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором від 31 травня 2023 року № 454545-КС-003 про надання кредиту, яка станом на 16 вересня 2024 року становила 64 502,24 грн та складалася із: заборгованості за кредитом - 20 000,00 грн; заборгованості за відсотками - 41 502,24 грн, заборгованості за комісією - 3 000,00 грн.

2. Не погодившись із цим судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Житомирського апеляційного суду із апеляційною скаргою.

3. Житомирський апеляційний суд ухвалою від 02 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 18 серпня 2025 року залишив без руху, надавши строк для усунення її недоліків.

4. Житомирський апеляційний суд ухвалою від 23 вересня 2025 року повернув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 18 серпня 2025 року.

5. Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того,

що ОСОБА_1 у встановлений судом строк не виконав вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, тому апеляційну скаргу слід вважати неподаною та повернути заявнику з підстав, визначених статтями 185, 357 ЦПК України.

6. 02 жовтня 2025 року через підсистему «Електронний суд» Верховного Суду надійшли касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 23 вересня 2025 року.

7. Перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність відмовити у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

8. Відповідно до абзацу другого частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

9. Згідно зі статтею 129 Конституції України та статями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

10. Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

11. Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

12. Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

13. Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

14. Вимоги щодо форми і змісту апеляційної скарги визначені статтею 356 ЦПК України.

15. Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

16. Частиною другою статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

17. Відповідно до частин першої-третьої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

18. Встановлено, що Житомирський апеляційний суд ухвалою від 02 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 18 серпня 2025 рокузалишив без руху, надавши строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали суду.

19. Суд апеляційної інстанції в ухвалі від 02 вересня 2025 року вказав, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не відповідає вимогам статті 356 ЦПК України, а саме: до апеляційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

20. На виконання вимог цієї ухвали апеляційного суду, ОСОБА_1 необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 3 633,60 грн.

21. Апеляційним судом встановлено, що ухвала від 02 вересня 2025 року доставлена в електронний кабінет ОСОБА_1 04 вересня 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа.

22. 08 вересня 2025 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подав до суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що він звільнений від сплати судового збору на підставі частини шостої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (проте такої норми закон не містить).

23. Суд апеляційної інстанції врахував, що ОСОБА_1 оскаржує рішення суду у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором, де ОСОБА_1 є відповідачем, а тому за подання апеляційної скарги мав сплатити судовий збір на загальних підставах.

24. Таким чином, встановивши, що ОСОБА_1 не усунув недоліки апеляційної скарги у встановлений судом строк, а саме: не надав документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, апеляційний суд, керуючись приписами статей 185, 357 ЦПК України,дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги.

25. Доводи касаційних скарг про те, що суд апеляційної інстанції не врахував доводи ОСОБА_1 щодо звільнення його від сплати судового збору як особи з інвалідністю 3 групи, є безпідставними, оскільки вказана категорія осіб не звільняється від сплати судового збору (в силу вимог пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп).

26. Доводи касаційних скарг висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

27. Крім того, Верховний Суд звертає увагу, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

28. З огляду на зазначене, колегія суддів визнає касаційні скарги необґрунтованими.

29. Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

30. Оскільки касаційні скарги визнано необґрунтованими, а правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, то у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 23 вересня 2025 року.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційні скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді А. А. Калараш

Є. В. Петров

В. В. Пророк