РІШЕННЯ

іменем України

31 жовтня 2025 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретар судового засідання - Кришталь А. А.,

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - Біленко О. О.,

відповідач 1 - ОСОБА_2 ,

відповідач 2 - Слобожанська міська рада Чугуївського району Харківської області,

представник відповідача 2 - Діхтяр Д. М.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження за відсутності учасників справи цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Слобожанської міської ради Чугуївського району Харківської області про визнання права власності на частки земельних ділянок в порядку спадкування за законом,

у с т а н о в и в:

21.07.2025 адвокат Біленко О. О. в інтересах ОСОБА_1 через систему "Електронний суд" подав позовну заяву до ОСОБА_2 , Слобожанської міської ради Чугуївського району Харківської області, з вимогою: визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/2 частки земельної ділянки, площею 3,7622 га, кадастровий номер :01:000:0065, що розташована на території Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та земельної ділянки, площею 0,8200 га, кадастровий номер :01:000:0766, що розташована на території Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належали їй на праві приватної власності, які не прийняла у спадщину ОСОБА_2 (відповідач по справі), оскільки постійно не проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю позивача ОСОБА_4 (прізвище до реєстрації шлюбу згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого ОСОБА_5 .

За життя ОСОБА_3 була власницею житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Вказаний житловий будинок з надвірними будівлями був зареєстрований на праві приватної власності у встановленому законом порядку за ОСОБА_3 .

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є її дочка, ОСОБА_1 , та могла бути друга дочка (молодша сестра позивача) відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

17.01.2018 Зміївською державною нотаріальною конторою Харківської області на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини було заведено спадкову справу №7/2018 (номер справи у Спадковому реєстрі 61868010) щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , яка проживала в АДРЕСА_1 .

26.04.2024 державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області було видано на ім`я позивача ОСОБА_1 , свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , право на яку позивач зареєструвала у встановленому законом порядку.

В подальшому, позивач звернулася до нотаріуса з документами для видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері на іншу 1/2 частку вказаного житлового будинку з надвірними будівлями, однак нотаріусом було повідомлено про неможливість вчинення нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину на іншу половину майна, у зв`язку з тим, що вказана частка залишена відкритою за іншим спадкоємцем, що прийняв спадщину, якому свідоцтво про право на спадщину ще не видано.

Так, нотаріус посилалася на те, що на день смерті ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; разом із померлою на день її (спадкодавця) смерті за вказаною адресою також була зареєстрована її дочка відповідач ОСОБА_2 .

Згідно матеріалів спадкової справи дочка спадкодавиці, ОСОБА_2 , заяв про відмову від спадщини протягом встановленого строку не подавала, тобто вона вважається такою, що прийняла спадщину. Спадщина, що залишилась після ОСОБА_3 складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

26.04.2024 за реєстровим номером №352 державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку у праві власності на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями на ім`я ОСОБА_1 ; інша частка залишена відкритою за дочкою спадкодавиці, ОСОБА_2 . Вказані факти засвідчуються у тому числі відомостями виданого на ім`я позивача державним нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом, яким засвідчено той факт, що іншим спадкоємцем є дочка ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , за якою і залишається відкритою 1/2 частка спадкового майна, як спадкоємицею, яка згідно довідки Шелудьківської сільської ради від 11.06.2019 №662 була зареєстрована разом з спадкодавицею, своєю матір`ю ОСОБА_3 , на день її смерті за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, реєстрація відповідача (дочки спадкодавиці) ОСОБА_2 у житловому будинку разом із спадкодавицею ОСОБА_3 на день її смерті є формальною, оскільки остання не проживала у житловому будинку за вказаною вище адресою (за місцем своєї реєстрації) та фактично постійно проживала на території рф, як тривалий період часу до дня смерті спадкодавиці, так і на день її смерті.

Так, відповідач ОСОБА_2 не проживає за адресою свого зареєстрованого місця проживання протягом тривалого періоду часу та з 2009 року проживає в росії, що у тому числі було встановлено органом Національної поліції та підтверджено листом ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області від 06.05.2024 №18Аз/119-79/01/20-24. Також, вказаним листом підтверджено, що встановити місцезнаходження відповідача на території України не вдалося за можливе, що ще раз свідчить про те, що вона проживає на території рф. Останній раз відповідач приїжджала до України у 2014 році, після чого перетнула державний кордон та знову виїхала на своє постійне місце проживання за кордон на територію рф, після чого за місцем своєї реєстрації не поверталася.

Крім того, спадкодавець останні 3 роки перед смертю мала дуже незадовільний стан здоров`я та постійно потребувала сторонньої допомоги, у зв`язку з чим позивач разом зі своїм чоловіком ОСОБА_6 , постійно навідували її та допомагали їй, оскільки більше нікому було доглядати за матір`ю позивача (молодша дочка, (відповідач по справі) не проживала разом з матір`ю (спадкодавцем) за місцем свого зареєстрованого місця проживання та у 2009 році виїхала за кордон на своє постійне фактичне місце проживання, після чого приїжджала до України на короткий проміжок часу лише один раз у 2014 році, більше ж за місцем своєї реєстрації та до своєї матері відповідач взагалі не приїздила.

Враховуючи вимоги ст. 1241 ЦК України та ст. 1268 ЦК України відповідач, як повнолітня спадкоємиця, мала б право на частку у спадщині за умови постійного проживання разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини, проте, вона не проживала з матір`ю на день її смерті у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки постійно проживала в іншому місці, за кордоном в іншій країні, не змінивши при цьому адресу реєстрації.

Отже, відповідач не прийняла спадщину після смерті матері, а строк для звернення до нотаріуса з заявою про її прийняття вже сплив.

На день смерті ОСОБА_3 , разом з нею була зареєстрована тільки відповідач по справі, ОСОБА_2 , яка фактично постійно за місцем своєї реєстрації разом з спадкодавицею не проживала. Інших осіб на момент смерті матері позивача, спадкодавця ОСОБА_3 з нею зареєстровано не було.

Таким чином, інших спадкоємців, які постійно проживали б разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини, або звернулися у строк шість місяців з заявами про прийняття спадщини, немає.

Крім того, запис у паспорті відповідача, у будинковій книзі чи відомості про її реєстрацію, самі по собі не є доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном, а також не засвідчують факт прийняття спадщини.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 03.04.2025 у справі № 621/2602/24, яке набрало законної сили, вирішено: "Позовну заяву задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ."

Рішенням суду також встановлено наступні обставини та факти, які мають преюдиційне значення і не підлягають доказуванню: "Даними довідки Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області від 11.06.2019 № 662, підтверджується, що ОСОБА_3 дійсно проживала та була зареєстрована на території ради за адресою: АДРЕСА_1 , з 30.04.1992 по 31.12.2017. На день смерті разом з ОСОБА_3 була прописана дочка померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 21.05.2002. Малолітні та неповнолітні діти за вищевказаною адресою не зареєстровані. Згідно довідки ВП № 2 Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області від 06.05.2024 № 18Аз/119-79/01/20-24, в ході проведення пошукових заходів стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено, що остання за вищевказаною адресою фактично не мешкає протягом тривалого періоду часу. З 2009 року проживає в Росії. Встановити її місцезнаходження на території України на теперішній момент не сталося за можливе. За обліками ВП у розшуку не перебуває та в місцях позбавлення волі не знаходиться. Згідно довідок відділу центр надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 01-21/1166 від 22.07.2024, № 01-21/1194 від 30.07.2024 відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Під час судового розгляду допитані свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 показали, що відповідач ОСОБА_2 дійсно на протязі останніх десяти років не проживає за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі зазначених вище доводів позивача ОСОБА_1 , викладених у позовній заяві, в сукупності з відомостями, які містяться у зазначених вище письмових доказах, суд дійшов висновку про доведеність факту не проживання з 2014 року ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , а також станом на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Водночас, суд зазначив, що відсутні підстави для зазначення в резолютивній частині рішення вказівки на встановлення факту непроживання відповідача зі спадкодавцем, а цей факт розглядається судом як обставина, що підлягає доказуванню для вирішення по суті спору щодо спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Позивачем надано докази, якими підтверджується, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_2 не прийняла спадщину, оскільки не проживала разом зі спадкодавцем у будинку АДРЕСА_1 , а також не подавала заяв до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 . З урахуванням зазначеного висновку, позивачем доведено, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 спадщину прийняла лише вона. Разом з тим, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у виді 1/2 частини на житловий будинок, після смерті матері через реєстрацію місця проживання відповідача разом зі спадкодавцем на час її смерті.".

Позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 за законом згідно ст. 1261 ЦК України, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після її смерті шляхом звернення у межах встановленого законом шестимісячного строку до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Також за життя, матері позивача ОСОБА_3 на праві приватної власності належали: земельна ділянка, площею 3,7622 га, кадастровий номер :01:000:0065, що розташована на території Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка, площею 0,8200 га, кадастровий номер :01:000:0766, що розташована на території Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХР №082776, виданого Зміївською районною державною адміністрацією Харківської області 22.04.2004, зареєстрованого в книзі записів державних актів за №439.

15.03.2024 державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області було видано на ім`я позивача ОСОБА_1 , свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді 1/2 часток на вказані земельні ділянки, право на які позивач зареєструвала у встановленому законом порядку, на підтвердження чого надано суду копії витягів з Державного реєстру речових прав. Дані свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 зареєстровано в реєстрі.

В подальшому, позивач ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з документами для видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті матері на інші 1/2 частки вказаних земельними ділянками, однак нотаріусом також було повідомлено про неможливість вчинення нотаріальних дій та видачі свідоцтв про право на спадщину на інші половину, частки земельних ділянок, у зв`язку з тим, що вказані частки залишені відкритими за іншим спадкоємцем, що прийняв спадщину, якому свідоцтво про право на спадщину ще не видано.

Так, нотаріус посилалася на те, що на день смерті ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; разом із померлою на день її (спадкодавця) смерті за вказаною адресою також була зареєстрована її дочка відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою Шелудьківської сільської ради від 11.06.2019 №662.

За таких обставин, позивач ОСОБА_1 позбавлена можливості оформити своє право на спадщину після смерті матері, ОСОБА_3 , у виді інших 1/2 часток вказаних земельних ділянок, через реєстрацію місця проживання відповідача за адресою місця проживання спадкодавця на день її смерті.

Водночас, позивач не позбавлена можливості оформити своє право на спадкування, право власності на вказані земельні ділянки у судовому порядку з огляду на встановлений рішенням суду преюдиційний факт не проживання відповідача та, як наслідок, факт неприйняття нею спадщини.

Викладені обставини, стали підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 07.08.2025 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 05.09.2025, та за клопотанням представника позивача ОСОБА_9 витребувано від Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області: копію спадкової справи № 7/2018 (номер у Спадковому реєстрі 61868010), заведеної після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; інформацію про те, чи звертався будь-хто до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини та чи видавалося свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом або за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з відповідним витягом зі спадкового реєстру.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 05.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15:40 годину 05.09.2025, та того ж дня відкладено судовий розгляд на 10.10.2025, у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення про час і місце судового розгляду учасників справи.

10.10.2025 сторони на судовий розгляд не прибули. Також, у відрядження вибув суддя Овдієнко В. В. Судовий розгляд перенесений на 31.10.2025.

31.10.2025 учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Представник позивача Біленко О. О. надіслав заяву, в якій просив проводити судовий розгляд за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач 1 ОСОБА_2 , яка повторно не з`явилася в судове засідання, при цьому повідомлялася повістками, направленими рекомендованими листами, один з яких повернувся до суду не врученим з відміткою "за закінченням терміну зберігання" та через відстеження Укрпошта (а. с. 86-91, 99), а також відомостями списку справ, призначених до розгляду в Зміївському районному суді Харківської області, що розміщений на офіційному веб-сайті судової влади України (а. с. 100), не повідомила про причини повторного нез`явлення в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавала.

Виходячи з того, що під час підготовчого провадження відповідач не скористалася своїми цивільними процесуальними правами на подачу відзиву на позов та письмових пояснень щодо суті спору; про необхідність подачі або витребування додаткових доказів, які мали б значення для вирішення цієї справи не заявляла, будь-яких інших клопотань, які б впливали на вирішення справи не подавала, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача ОСОБА_2 .

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі №361/8331/18).

У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Представник відповідача Діхтяр Д. М. у заяві від 11.08.2025 просив проводити судовий розгляд за його відсутності на підставі наявних у суду матеріалів (а. с. 52, 53).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Спірним є право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_3 , до складу якої входить: 1/2 частка земельної ділянки, площею 3,7622 га, кадастровий номер :01:000:0065, що розташована на території Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 1/2 частка земельної ділянки, площею 0,8200 га, кадастровий номер :01:000:0766, що розташована на території Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Так, позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 , що підтверджується відомостями копій паспорта громадянина України НОМЕР_2 , свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 , свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а. с. 12-14, 67 зворот, 68).

З копії паспорта громадянина України НОМЕР_2 вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована з 11.06.2008 за адресою: АДРЕСА_3 (а. с. 12, 13).

Даними витягу з реєстру територіальної громади (Слобожанська територіальна громада) № 2024/004319158 від 30.04.2024 підтверджується, що позивач ОСОБА_1 30.04.2024 змінила місце реєстрації на нове: АДРЕСА_1 (а. с. 14 зворот).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3 в с. Шелудьківка Зміївського району Харківської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_4 (а. с. 15, 61).

Даними копій рішення виконавчого комітету Шелудьківської сільської ради народних депутатів Зміївського району Харківської області № 43 від 28.05.1993, свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок підтверджується, що ОСОБА_3 була власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 15 зворот, 16).

З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50575650 від 17.01.2018 вбачається, що 17.01.2018 заведено спадкову справу № 7/2018 (номер справи у Спадковому реєстрі 61868010) щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , що мешкала в АДРЕСА_1 . Відповідно до цієї справи спадкоємицею померлої ОСОБА_3 є ОСОБА_1 (а. с. 17).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 26.04.2024 державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області, спадкоємцями зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частці житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . Зареєстровано в реєстрі за № 352. Спадкова справа № 7/2018. Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку майна видано ОСОБА_1 . Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку майна ще не видано (а. с. 18, 79).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав № 376146277 від 26.04.2024, за позивачем ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 26.04.2024 (а. с. 18 зворот).

Даними довідки Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області від 11.06.2019 № 662, підтверджується, що ОСОБА_3 дійсно проживала та була зареєстрована на території ради за адресою: АДРЕСА_1 , з 30.04.1992 по 31.12.2017. На день смерті разом з ОСОБА_3 була прописана дочка померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 21.05.2002. Малолітні та неповнолітні діти за вищевказаною адресою не зареєстровані (а. с. 19 зворот, 68 зворот).

Згідно довідки ВП № 2 Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області від 06.05.2024 № 18Аз/119-79/01/20-24, в ході проведення пошукових заходів стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено, що остання за вищевказаною адресою фактично не мешкає протягом тривалого періоду часу. З 2009 року проживає в Росії. Встановити її місцезнаходження на території України на теперішній момент не сталося за можливе. За обліками ВП у розшуку не перебуває та в місцях позбавлення волі не знаходиться (а. с. 20).

Згідно довідки відділу центр надання адміністративних послуг Слобожанської міської ради Чугуївського району Харківської області № 01-21/1316 від 22.07.2024, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 46).

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 03.04.2025 по справі № 621/2602/24, що набрало законної сили 13.05.2025, визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, суд дійшов висновку про доведеність факту не проживання з 2014 року ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , а також станом на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Водночас, суд зазначив, що відсутні підстави для зазначення в резолютивній частині рішення вказівки на встановлення факту непроживання відповідача зі спадкодавцем, а цей факт розглядається судом як обставина, що підлягає доказуванню для вирішення по суті спору щодо спадщини (а. с. 24-28).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав № 431584651 від 17.06.2025, за позивачем ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення суду по справі 621/2602/24 (а. с. 29).

Даними копії державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ХР № 082776 підтверджується, що померлій ОСОБА_3 належали: земельна ділянка, площею 3,7622 га, кадастровий номер :01:000:0065, що розташована на території Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка, площею 0,8200 га, кадастровий номер :01:000:0766, що розташована на території Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 21-23, 69-).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 15.03.2024 державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області, спадкоємцями зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частці земельної ділянки площею 3.7622 га (кадастровий № :01:000:0065), що розташована на території Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області, наданої для товарного сільськогосподарського виробництва. Зареєстровано в реєстрі за № 210. Спадкова справа № 7/2018. Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку майна видано ОСОБА_1 . Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку майна ще не видано (а. с. 29 зворот, 70).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав № 369958707 від 15.03.2024, за позивачем ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0065, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 15.03.2024 (а. с. 30).

Згідно витягу № НВ-025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастрових номером :01:000:0065, складає 155 218 грн 43 коп. (а. с. 32).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 15.03.2024 державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області, спадкоємцями зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частці земельної ділянки площею 0.8200 га (кадастровий № :01:000:0766), що розташована на території Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області, наданої для товарного сільськогосподарського виробництва. Зареєстровано в реєстрі за № 212. Спадкова справа № 7/2018. Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку майна видано ОСОБА_1 . Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку майна ще не видано (а. с. 30 зворот, 70 зворот).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав № 369961649 від 15.03.2024, за позивачем ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0766, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 15.03.2024 (а. с. 31).

Згідно витягу № НВ-025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастрових номером :01:000:0766, складає 9 091 грн 15 коп. (а. с. 32 зворот).

З копії матеріалів спадкової справи, яка надійшла до суду 19.08.2025, вбачається, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 заведена спадкова справа № 7/2018 за заявою ОСОБА_1 (а. с. 56-84).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, у цій справі не підлягають доказуванню обставини, встановлені рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 03 квітня 2025 року по справі № 621/2602/24, що набрало законної сили 13 травня 2025 року, а саме факт не проживання з 2014 року ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , а також станом на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідністю зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідністю зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до п. п. 4.15, 4.16 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Таким чином, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Позивачем надано докази, якими підтверджується, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_2 не прийняла спадщину, оскільки не проживала разом зі спадкодавцем у будинку АДРЕСА_1 , а також не подавала заяв до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 .

З урахуванням зазначеного висновку, позивачем доведено, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 спадщину прийняла лише вона.

Разом з тим, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у виді 1/2 частин на земельній ділянки, після смерті матері через реєстрацію місця проживання відповідача 1 разом зі спадкодавцем на час її смерті, а обставини її фактичного непроживання зі спадкодавцем доказані у справі № 621/2602/24.

За таких обставин, оскільки представником позивача надано належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження обставин, викладених на обґрунтування позову, у справі є законні підстави для ухвалення рішення про його задоволення.

Оскільки позивач не вимагала відшкодування судових витрат, з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76-82, 89, 211, 223, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частку наступних земельних ділянок, що належали ОСОБА_3 на праві приватної власності, які не прийняла у спадщину ОСОБА_2 , оскільки постійно не проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини:

- земельної ділянки, площею 3,7622 га, кадастровий номер :01:000:0065, що розташована на території Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

- земельної ділянки, площею 0,8200 га, кадастровий номер :01:000:0766, що розташована на території Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Відповідач 1 - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 .

Відповідач 2 - Слобожанська міська рада Чугуївського району Харківської області, місцезнаходження: вул. Миру, 7, м. Слобожанське, Чугуївський район, Харківська область, 63460, .

Повне рішення складене 31.10.2025.

Головуючий: В. В. Овдієнко