Справа № 446/129/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2025 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Котормус Т. І.

секретар судового засідання Карпа Г.М.

справа №446/129/25

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

представник позивача ОСОБА_2 ;

відповідач Кам`янка-Бузька міська рада Львівської області;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка-Бузька цивільну справу, за правилами загального позовного провадження, за позовною заявою ОСОБА_1 до Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

20.01.2025 ОСОБА_1 подала позовну заяву до Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області, в якій просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що спірний будинок належав до колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_3 , а членами його ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 . Вказує, що вона є спадкоємцем до майна ОСОБА_6 , оскільки остання залишила на випадок своєї смерті заповіт на її ім`я. А оскільки ОСОБА_5 успадкувала також і частки у спірному будинку, які належали ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , то до позивачки повинен перейти будинок у повному обсязі. Водночас, вона не може успадкувати таке майно в нотаріальному порядку, оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Ухвалою суду від 20.01.2025 відкрито провадження по даній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 02.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, а також витребувано у нотаріуса копії спадкових справ.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак її представниця адвокат Білик Р.О. через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала.

Представник відповідача Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області в судове засідання також не з`явилася, однак на адресу суду надійшла заява представниці ОСОБА_7 у якій вона просить суд справу розглядати без участі представника міської ради, щодо задоволення позовних вимог не заперечує.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 28.02.1990, будинковолодіння АДРЕСА_1 дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 (а.с. 21).

Довідкою КП ЛОР «Шептицьке МБТІ» від 27.12.2024 №6639 стверджується, що станом на 31.12.2012 житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований на праві власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_3 (а.с. 36).

Як видно з витягу з погосподарської книги №1 за 1986-1990 роки АДРЕСА_2 станом на 28.02.1990, таке господарство відносилося до суспільної групи господарства колгоспний двір, в якому проживали і були зареєстровані ОСОБА_3 , голова двору та ОСОБА_4 , ОСОБА_8 (а.с. 31).

За правилами ст. 120 ЦК УРСР(у редакції 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

У відповідності до ч. 2ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20«Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

З огляду на зазначене вище, судом встановлено що станом на 15 квітня 1991 року спірний будинок належав до суспільної групи колгоспний двір і його членами були ОСОБА_3 (голова двору), ОСОБА_4 (син), ОСОБА_5 (невістка), а отже їм належало по 1/3 частині даного будинку.

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що доводиться копією свідоцтва про його смерть (а.с. 14), а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що доводиться копією свідоцтва про її смерть (а.с. 13).

З спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_4 видно, що єдиним спадкоємцем до майна ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.10.2003.

А як видно з копії заповіту від 07.12.2012 ОСОБА_5 вона заповіла усе своє майно позивачці ОСОБА_1 (а.с. 28). Також, як видно з копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.12.2022 позивачка є єдиним спадкоємцем до майна ОСОБА_5 (а.с. 30).

Однак, під час звернення до приватного нотаріуса Робак Л.А., позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що майно належить до колгоспного двору і немає розподілу часток між його членами (а.с. 34).

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. А згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З огляду на те, що спадкоємиця позивачки ОСОБА_5 заповіла усе своє майно позивачці, а їй на момент смерті належала 1/3 частина у спірному будинку як члену колгоспного двору, а також 1/3 частина як спадкоємцю її чоловіка ОСОБА_4 , то до позивачки у порядку спадкування повинно перейти 2/3 частини спірного будинку.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

А відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Разом з тим, як вказано у п. 3.3. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Беручи до уваги наведені вище обставини справи та те, що позивачка позбавлена в позасудовому порядку на оформлення спадкових прав, то суд дійшов висновку, що за нею необхідно визнати право власності на 2/3 частини у майні колишнього колгоспного двору.

Проте, суд під час розгляду справи не віднайшов підстав для задоволення позовної вимоги позивачки про визнання за нею права власності на 1/3 частину спірного будинку, що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 (а.с. 15).

Так, як видно з листа Кам`янка-Бузької ДНК від 07.07.2025 спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заведена.

Водночас, суду не надано будь-яких доказів того, що покійна ОСОБА_3 заповіла своє майно позивачці чи її спадкодавцям, або що такі особи мали право на спадкування та прийняли спадщину у встановленому законом порядку, який діяв на момент відкриття спадщини.

За таких умов, у задоволенні позовних вимог позивачки у цій частині необхідно відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст. 258, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 житлового будинку АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено 30.10.2025.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя Т.І. Котормус