ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

розглянувши в приміщенні суду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику у м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої дії адвокат Бундюк Єлизавета Володимирівна, на ухвалу Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області від 06 серпня 2025 року про залишення без розгляду та повернення заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Бундюк Єлизавета Володимирівна про скасування судового наказу виданого Заводським районним судом м.Кам`янського Дніпропетровської області від 14 травня 2025 року у складі судді Савранського Т.А. у цивільні справі № 208/5320/25 за заявою Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за послуги теплопостачання,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області від 06 серпня 2025 року вирішено заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Бундюк Є.В. про скасування судового наказу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 травня 2025 року у справі № 208/5320/25 виданого за заявою АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за послуги теплопостачання, залишити без розгляду та повернуто її заявнику, на підставі ч.1, 2, 5 ст. 170 ЦПК України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявник ОСОБА_1 пропустила строк, встановлений ч.1 чт. 170 ЦПК України на подання заяви про скасування судового наказу, не подавши клопотання про поновлення такого процесуального строку, що є підставою для застосування положень ч.5 ст. 170 ЦПК України, внаслідок чого дана заява є неналежно оформленою і що є підставою для застосування ч.2 ст. 170 ЦПК України (а.с.46).

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Бундюк Є.В. звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, мотивуючи це тим, що отримала судовий наказ 17 липня 2025 року, а із заявою про скасування цього наказу звернулась через свого представника в підсистемі Електронний суд 01 серпня 2025 року, тобто, в останній день п`ятнадцятиденного строку, встановленого ч.1 ст. 170 ЦПК України, для подання заяви про скасування судового наказу. Зазначила, що суд першої інстанції своєчасно не зареєстрував подану нею заяву, в чому її винних дій та пропуску встановленого строку немає. Вважає, що подала заяву своєчасно та із дотриманням всіх процесуальних вимог (а.с.49-52).

Стягувач АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль», не скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, відзиву на апеляційну скаргу не подавав, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно із частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, що, в провадженні Заводського районного суду м.Кам`янського Дніпропетровської області знаходилась цивільна справа за заявою АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за послуги теплопостачання, судового збору.

Судовим наказом Заводського районного судом м. Кам`янського Дніпропетровської області від 14 травня 2025 року стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» заборгованості за послуги теплопостачання за період з жовтня 2021 року по лютий 2025 року включно в розмірі 19516,21 грн; інфляційних втрат в розмірі 1547,20 грн; 3 % річних в розмірі 380,27 грн; суми пені в розмірі 463,89 грн. Всього 21907,57 грн. Судові витрати в розмірі 242,24 грн, витрати на надану професійну правничу допомогу в розмірі - 600 грн (а.с.27)

З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №308 (а.с.28), яке надійшло до суду 17 липня 2025 року, копія судового наказу разом з заявою та додатками до неї отримано за поштовою адресою: АДРЕСА_1 , про що 17 липня 2025 року поставлено особистий підпис боржника ОСОБА_2 .

Таким чином, судом встановлено, що на дату подання заяви про скасування судового наказу заявник пропустив п`ятнадцятиденний строк для звернення з такою заявою, який визначений у ч. 1ст. 170 ЦПК України, оскільки матеріали справи містять відомості про отримання вищевказаних копій.

Ухвалюючи про залишення без розгляду та повернення заяви ОСОБА_2 про скасування судового наказу, суд першої інстанції зазначив, що заявник ОСОБА_2 пропустила строк, встановлений ч.1 чт. 170 ЦПК України на подання заяви про скасування судового наказу, не подавши клопотання про поновлення такого процесуального строку, що є підставою для застосування положень ч.5 ст. 170 ЦПК України.

З таким висновком суду та обставинами справи колегія суддів повністю не погоджується.

Згідно з ч.1ст.170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4,5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Пунктом 3 ч. 5 ст.170 ЦПК України встановлено, що заява про скасування судового наказу має містити клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 ЦПК України у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Так, колегією суддів встановлено, що судовий наказ, виданий Заводським районним судом м. Кам`янського 14 травня 2025 року, надсилався судом на адресу боржника ОСОБА_2 .

У відповідності до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.28), копію судового наказу ОСОБА_2 за особистим підписом отримала 17 липня 2025 року.

Заяву про скасування судового наказу ОСОБА_2 подала через представника в підсистемі Електронний суд 01 серпня 2025 року (а.с.33-38).

Належить зазначити, що процесуальний строк, визначений ч.1 ст. 170 ЦПК України, починає свій відлік саме з дня отримання судового наказу божником, а не з дня його реєстрації цієї заяви судом, як помилково вважав суд першої інстанції, дійшовши помилкового висновку про пропуск ОСОБА_2 строку, встановленого ст. 170 ЦПК України, взявши за дату початку відліку процесуального строку саме дату реєстрації судом поданої її представником заяви, що не відповідає вимогам ст. 170 ЦПК України.

Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги доводи скаржник про те, що вона своєчасно подала заяву про скасування судового наказу 01 серпня 2025 року, що припадав на останній день подання такої заяви, що знаходиться в межах строку, передбаченого ч.1 ст. 170 ЦПК України та клопотання про поновлення такого строку не потребувало на день подання заяви.

Колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції невірно встановив перебіг початку строку, визначеному у ст. 170 ЦПК України, а, відтак, дійшов помилкового висновку про застосування ч. 5 ст. 170 ЦПК України щодо необхідності подання ОСОБА_2 клопотання про його поновлення із зазначенням причин пропуску цього строку.

За таких підстав, у суду першої інстанції не було належних правових підстав для застосування положень ч.5 ст. 170 ЦПК України та залишення без розгляду і повернення заяви боржникові ОСОБА_2 у цій справі.

Колегія суддів повністю приймає доводи скаржника ОСОБА_2 до уваги та вважає їх обґрунтованими та такими, що спростовують висновки суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при залишенні без розгляду і поверненні заяви ОСОБА_2 , що призвело до постановлення помилкової ухвали, знайшли своє підтвердження, а у суду першої інстанції не було достатніх підстав для застосування ч.5 ст. 170 ЦПК України.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасування на підставі ст. 379 ЦПК України з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої дії адвокат Бундюк Єлизавета Володимирівна - задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області від 06 серпня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 07 листопада 2025 року.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна