Справа № 466/9393/24
Провадження № 2/466/666/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2025року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Свірідової В.В.

секретаря с/з Солиган М.Р.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Дуліч-Рибій Ю.В.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача - адвоката Кульченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи ЛКП «Варшавське-407» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок залиттям квартири,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_3 , за участю третьої особи ЛКП «Варшавське-407» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок залиття квартири, а саме: 224 594,00гривень матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири, 10 000,00 гривень моральної шкоди та понесені судові витрати.

Позов обґрунтовує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідач проживає поверхом вище у квартирі АДРЕСА_2 , яку придбав 23 травня 2024 року. Після набуття права власності у даній квартирі відповідач почав проводити в ній ремонт, внаслідок чого здійснив залиття її квартири, про що складено Акт про залиття квартири АДРЕСА_3 від 13.06.2024р.

Згідно з вказаним актом, причиною залиття була квартира АДРЕСА_4 , поверхом вище, власником якої є відповідач. Позивач вказав, що внаслідок залиття квартири відповідачем було виведено з ладу електропостачання її квартири, внаслідок чого потребує заміни частина електричних проводів та електрична коробка та ще ряд робіт визначених у Звіті про незалежну оцінку вартості будівельно - ремонтних (відновлювальних) робіт при затопленні приміщень квартири.

Квартирі позивача було завдано суттєвих та чисельних пошкоджень, а саме, залито: стеля та стіни в коридорі, стеля та стіни в кухні, стеля у ванній кімнаті та у спальні, частково стеля у вітальній та дитячій кімнаті. У коридорі спільні та вітальні кімнаті пошкоджено покриття підлоги.

Відповідно до висновку суб`єкта оцінюючої діяльності, ТОВ «Агентство нерухомості «Габріель» про оцінку вартості будівельно-ремонтних (відновлювальних) робіт складеного на замовлення позивача, вартість ремонтних робіт для відновлення приміщення до стану, яке існувало до моменту завдання шкоди, становить по зведеному кошторисному розрахунку 224 594,00грн.

Таким чином внаслідок залиття квартири відповідачем було пошкоджено підлогу, стелю, стіни, а також частково електрику у квартирі позивача, відтак останньому було завдано майнову шкоду в розмірі 224 594,00 грн.

Позивач неодноразово звертався до відповідача та його представників у телефонному режимі з проханням відшкодувати завдану позивачу затопленням квартири майнову шкоду.

Натомість всі спроби позивача врегулювати дану ситуацію в досудовому порядку були проігноровані відповідачем.

Крім цього, позивач просить суд звернути увагу на те, що внаслідок залиття квартири та небажання відповідача відшкодувати завдані ним збитки, їй була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що значно погіршилось її самопочуття. враховуючи пережитий стрес, моральні страждання через порушення нормальних умов життя, пов`язаних з погіршенням стану власного житла, в останньої суттєво погіршився стан здоров`я, що підтверджується оглядом сімейного лікаря. Внаслідок цього позивач звертається до суду і з вимогою про стягнення моральної шкоди, яку оцінює в розмірі 10 000грн.

Таким чином, враховуючи викладене, позивач вважає, що наявні всі фактичні та правові підстави для стягнення з відповідача на її користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок залиття квартири, у розмірі 224 594,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 02.10.2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання по справі.(а.с.88)

30 жовтня 2024 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву.

Так, відповідач заперечує проти позову, вважає позовні вимоги необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Подія залиття квартири позивачки, що мала місце 10.06.2024р. відбулась за відсутності відповідача та членів його сім`ї, оскільки в дані квартирі ніхто не проживав. Напередодні (08.06.2024) він(відповідач) вивіз меблі з кімнати попередніх власників та 10.06.2024 йому повідомили в телефонному режимі про дану подію. Об`єктивно передбачити будь-який прорив систем водопостачання чи змішувача-крану в даній ситуації він не міг.

У свою чергу відповідач в порядку досудового регулювання, не з`ясовуючи причинно-наслідкового зв`язку між подією затоплення та її наслідками, не визнаючи своєї причини, з міркувань добросусідських відносин та правил співжиття в одному будинку, добровільно мав намір відшкодувати позивачу збитки, однак запропонована сума позивача не влаштувала, через що остання звернулась до суду.

Так, відповідач зазначив, що акт від 13.06.2024 про залиття квартири було складено за його відсутністю чи членів його сім`ї, доказів щодо направлення йому вказаного акту позивачем не надано. Належних та допустимих доказів того, що відповідач був обізнаний про наявність залиття квартири та ухилялася від прийняття участі у складанні вказаного акту, не надано. При цьому акт не був складений 10.06.2024 (в день події), а згодом -13.06.2024р.

Таким чином, відповідач вважає, що акт про залиття квартири від 13.06.2024 не відповідає вимогам, викладеним у Правилах, оскільки в ньому не зазначені конкретні причини залиття квартири; не здійснено огляд квартири відповідача, відсутні підписи відповідача /членів їх сімей, відсутні інші необхідні для такого документа реквізити.

Також відповідач вважає недоведеною твердження позивача про те, що саме ремонтні роботи відповідача стали причиною залиття її квартири, оскільки останній там не проживав, і таких не проводив, доказів, які б становили причинно-наслідковий зв`язок між залиттям квартири і ремонтними роботами, позивачем не надано. Як вважає відповідач причиною стало пошкодження шлангу холодного водопостачання.

Крім того, до позовної заяви надано звіт про незалежну оцінку вартості будівельно-ремонтних (відновлювальних) робіт, який складено на замовлення позивача. При цьому звіт не може бути належним підтвердженням завданої матеріальної шкоди, оскільки відповідно до Звіту огляд оцінки об`єкта проводився 06.08.2024, дата оцінки 08.08.2024, а подія мала місце 10.06.2024р., а 12.06.2024р. позивач уклав договір оренди нерухомого майна, згідно з яким предметом оренди була квартира позивачки, що підтверджується договором оренди від 12.06.2024р. Однак до даного договору не долучено акту прийому-передачі даної квартири в оренду. Таким чином, Звіт підготовлений на підставі неперевіреної інформації, наданий виключно позивачем, має обмежену доказову цінність.

Вказує на відсутність належних та допустимих доказів щодо спричинення моральної шкоди позивачу, оскільки огляд не містить причинно-наслідкового зв`язку між подією, що мала місце 10.06.2024р. та стресом 13.08.2024р. Зазначає, що під час правового режиму воєнного стану вся країна перебуває в умовах значного стресу та психоемоційного навантаження, що може вплинути на психічний стан людей. Відтак позивач, могла відчувати моральні страждання не лише через залиття квартири, але й через загальні фактори війни, які впливають на всіх громадян. Тому самопочуття позивачки могло погіршитись з інших причин, а не виключно через залиття квартири. А відтак вимога про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованою та надмірно.

Ухвалою суду від 07.02.2025р. було задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про витребування доказів (а.с.179).

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова суду від 19.03.2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с.210).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги,зазначені у позові.

Представник позивача у судовому засіданні додатково пояснила, що сума вартості на відновлення квартири та проведення ремонтних робіт підтверджується Локальним кошторисом на будівельні роботи № 02-01-01, дефектним актом та кошторисом на ремонтно-будівельні роботи при затопленні приміщень у квартирі позивачки. Також вказала, що акт про залиття квартири був складений 13.06.2024, оскільки зібрати комісію 10.06.2024 не виявилося можливим.

Представники третьої особи ЛКП"Варшавське-407" в судове засідання не з"явились, хоча судом про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, що вбачається з рекомендованих повідомлень, які долучені до матеріалів справи ( т.1 а.с.163,176, 183,213,219:,т.2 а.с.1,).

В судовому засідання відповідач та його представник позов не визнали, вказали, що Акт про залиття квартири було складено поза змагальним процесом, а також 13.06.2024, тобто через 3 дні після залиття. Вказала, що акт складений без участі сторін, а також без їх підпису, у зв`язку з чим вважає його недійсним. Просили в позові відмовити,врахувати їх відзив на позов та додаткові пояснення,скеровані суду 07.03.2025 року.

Допитані у судовому засіданні свідки: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтвердили факт залиття квартири позивача ОСОБА_1 , стверджували, що наслідки залиття були значними.

Згідно з положеннями ст. 244 ЦПК України, судом було відкладено ухвалення та проголошення судового рішення на 30.10.2025,однак сторони на проголошення судового рішення не прийшли.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача,свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог, з огляду на наступне.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорені або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом.

Частиною першою ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, серед іншого, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1ст. 15 ЦК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Мішаковою С.Ф. Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу від 27.11.1999р. в реєстрі №2270 (а.с.57).

23 травня 2024 року відповідач ОСОБА_3 придбав квартиру АДРЕСА_2 , що розташована поверхом вище над квартирою позивачки ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2 , що розташована поверхом вище над квартирою позивачки ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав. (а.с72).

Звертаючись до суду з позовом, позивачка вказала, що з вини відповідача, її квартиру було залито водою у червні 2024року, просила суд зобов`язати відповідача відшкодувати йому шкоду, завдану наслідками залиття.

13.06.2024 року комісією у складі заступника ЛКП «Варшавське-407» Пелеха І.Ю. , майстра дільниці ОСОБА_8 , слюсара - сантехніка ОСОБА_9 , в присутності мешканки квартири АДРЕСА_5 склали акт про залиття квартири АДРЕСА_1 . При обстеженні квартири виявлено, що квартира була залита мешканцями із розташованої вище квартири АДРЕСА_4 . Залито: стеля та стіни в коридорі, стеля та стіни на кузні, стеля у ванній кімнаті, стеля та стіни у спальні, частково стеля та стіни у вітальні та дитячій кімнаті. У коридорі, спальні та вітальній кімнаті пошкоджено покриття підлоги (ламінат). Причина залиття: зі слів власника кватири №84 затоплення відбулось по причині пошкодження шлангу холодного водопостачання (а.с.65).

Висновки і рекомендації комісії: рекомендовано звернутися до відповідної експертної установи або експерта з проханням провести будівельно-технічне експертне дослідження, за результатами якого модна визначити розмір шкоди, котра завдана залиттям квартири.

Відповідно до Локального кошторису на будівельно-ремонтні (відновлювальні) роботи № 02-01-01 від 08.08.2024 загальний розмір витрат складає 224 594,00 грн.(а.с.5-39).

За змістом положень частини 3 статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

Згідно до статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною другою статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, як би її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, якою передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Даний висновок зроблено КЦС ВС у постанові від 13.11.2019 року у рамках розгляду цивільної справи 757/31418/15-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

Судом встановлено факт вини ОСОБА_3 у залитті квартири на підставі всіх зібраних доказів в їх сукупності. Будь-яких доказів іншого походження води чи інших причин залиття відповідачем не надано.

Крім того, доводи відповідача, що Звіт про незалежну оцінку вартості будівельно-ремонтних (відновлювальних) робіт не може бути належним підтвердженням матеріальної шкоди в суми 225 594,00 грн. на будівельні роботи, судом не береться до уваги, адже такий звіт відповідає усім правилам та нормам чинного законодавства, висновок про оцінку вартості відновлювальних робіт проведений оцінювачем ТОВ Агентством нерухомості «Габріель» зареєстровано в реєстрі оцінювачів №9 від 12.01.2017р. та має всі відповідні сертифікати.

Клопотань про проведення судової експертизи, що визначить розмір матеріальної шкоди, відповідачем не заявлено.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

За статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 323 ЦК України, ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності відповідачу, то саме має він, як законний власник несе відповідальність за свою власність, а також вживає всіх необхідних заходів спрямованих на запобігання виникнення будь-яких обставин з негативними наслідками, у даному випадку залиття квартири.

У пункті 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих в Мінюсті 25 серпня 2005 року за № 927/11207, зазначено, що у разі залиття, аварії квартири складається відповідний акт, форма якого затверджена додатком № 4.

Відповідно до даного додатку акт повинен містити дані про події, які відбулись, наслідки таких подій, причину залиття, винну особу, яка здійснила неправомірні дії, та підписи осіб, у присутності яких такий акт складено.

Тобто, наданий позивачем акт за формою та змістом відповідає встановленій формі, не суперечить іншим доказам у справі, а наведені в ньому дані відповідачем не спростовані.

Щодо заперечень відповідача про недотримання вимог складання акту, суд зазначає, що вказаний акт містить підписи осіб, у присутності яких він був складений.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання про доведеність факту залиття квартири АДРЕСА_1 з вини власника квартири АДРЕСА_2 , тобто відповідача у справі, у зв`язку з чим вимоги про стягнення матеріальної шкоду у розмірі 224 594,00грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо стягнення моральної шкоди на користь позивача, суд доходить наступних висновків.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд, вирішуючи позовну вимогу про відшкодування позивачу моральної шкоди враховує те, що в ході судового розгляду справи знайшов своє підтвердження факт пошкодження належної позивачу квартири, що є наслідком її залиття. Так, позивач тривалий час був позбавлений можливості вести звичайний спосіб життя, вільно користуватися житловим приміщенням, бо відповідач вчинив протиправну бездіяльність та ухилився від добровільного вирішення спору.

Тому, відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, яка була визнана винною в спричиненні шкоди, тобто відповідачем.

У постанові Верховного Суду від 09.11.2022 року у справі № 212/7628/21 (провадження № 61-7265св22) зазначено, що «виходячи з положень ст. ст. 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди, в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи, незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (п. 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 року у справі № 216/3521/16-ц)».

Розмір відшкодування моральної шкоди, зазначений у позовній заяві, вимогам розумності та справедливості не відповідає.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

В обґрунтування позову в даній частині позивачі посилаються на те, що внаслідок залиття її квартири, значно погіршилось її здоров`я та самопочуття завдано моральні страждання через порушення нормальних звичних умов життя. Внаслідок чого вона пережила стрес. Вона вважає, що відповідач повинен компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести позивачу.

Разом з тим, представник відповідача заперечуючи щодо розміру моральної шкоди зазначила, що позивачами документально не доведено глибина, характеру та тривалості душевних страждань та нервових переживань. Також, позивачем не доведено причинно-наслідковий зв`язок між отриманою моральною шкодою із залиттям квартири. Зазначає, що під час правового режиму воєнного стану вся країна перебуває в умовах значного стресу та психоемоційного навантаження, що може вплинути на психічний стан людей. Відтак позивач, могла відчувати моральні страждання не лише через залиття квартири, але й через загальні фактори війни, які впливають на всіх громадян. Тому самопочуття позивачки могло погіршитись з інших причин, а не виключно через залиття квартири.

Так, суд, приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_1 внаслідок залиття, належної їй на праві власності квартири, зазнала душевних страждань, у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо неї, перенесла емоційне напруження, що тягне за собою в своїй сукупності психологічний дискомфорт, і моральні переживання через неможливість до теперішнього часу доведення квартири до придатного стану для життя, приходить до висновку, що вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими.

Разом з цим, при визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивача, суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних страждань, які вона зазнали в результаті залиття квартири, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Однак, виходячи із засад розумності, об`єктивності, виваженості і справедливості, суд приходить до переконання, що заявлена позивачами моральна шкода в розмірі 10 000 грн. є надмірною, а тому дана вимога підлягає частковому задоволенню,а саме в розмірі 5000 грн..

Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ)вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

З огляду на викладене вище, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, підлягають частковому задоволенню судом.

Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В силу дії ч. 2 ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, виходячи з принципу пропорційності, розрахунок судового збору, який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача виглядає наступним чином: 234548 х 10227,48 : 234594 = 10009,49 грн.

Окрім того, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 5273,48грн. а також позивачем для проведення вартості робіт при затопленні приміщень у квартирі відповідно до договору на проведення незалежної оцінки вартості будівельно-ремонтних робіт №DN240807-001 від 07.08.2024р. та акту здачі-приймання робіт до договору №DN240807-001 було сплачено 4000,00грн., що підтверджується рахунком-фактурою від 09.08.2024р. а також сплачено 954,00грн. за копіювання матеріалів справи, що підтверджується фіскальним чеком від 05.09.2024 (а.с. 66-69, а.с. 70).

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76-82, 89, 133,141, 223, 247, 263-265,268,273, 354,355 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 11, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи ЛКП «Варшавське-407» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок залиттям квартири - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 224 594,00грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі по 5000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 10 009,49грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не були вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_7 , адреса проживання: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: ЛКП «Варшавське-407», , місце знаходження: м. Львів, вул. Варшавська, 64.

Рішення складено 30.10.2025 р.

Суддя В. В. Свірідова