Провадження № 8/470/1/25
Справа № 470/790/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року с-ще Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Лусти С.А.

за участю секретаря судового засідання Дячук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Березнегувате заяву ОСОБА_1 про перегляд судового наказу Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 26 серпня 2025 року у справі №470/790/25 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

24 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області із заявою, підписаною його представником Терлецькою Т.О., що діє на підставі договору про надання правничої допомоги № 632 від 09 вересня 2025 року, про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

В заяві зазначив, що 26 серпня 2025 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області було видано судовий наказ про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 25 серпня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Вважав, що вказаний судовий наказ підлягає скасуванню за нововиявленими обставинами, оскільки його колишня дружина ОСОБА_2 більше 5 років перебуває за кордоном, а їх донька ОСОБА_3 проживає разом з ним та повністю перебуває на його утриманні.

Заявник та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, від представника заявника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності та підтримання заявлених вимог.

Стягувач за судовим наказом ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явилася, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності та залишення судового наказу без змін.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК Українифіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Перевіривши заяву заявника та матеріали, що долучені до неї, суд дійшов висновку про відмову заявнику в задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Так 26 серпня 2025 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області у справі №470/790/25 за заявою ОСОБА_2 було видано судовий наказ про стягнення із заявника на її користь аліментів на утримання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 25 серпня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.11).

Заява стягувачки мотивована тим, що їх із заявником донька навчається в університеті м. Івано-Франківськ, повністю перебуває на її утриманні, а заявник матеріальної допомоги на її утримання не надає.

Не погоджуючись з виданим судом судовим наказом заявник звернувся із заявою про його перегляд за нововиявленими обставинами, вказуючи, що їх донька проживає разом з ним та повністю знаходиться на його утриманні, що підтверджується відповідними квитанціями, оскільки стягувачка перебуває за кордоном, при цьому зазначає, що на даний час донька дійсно навчається в м. Івано-Франківськ в університеті ім. Короля Данила.

Відповідно до частин 1, 2 статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як вбачається з копії будинкової книги, наданої заявником, стягувачка ОСОБА_2 , божник ОСОБА_1 та їх донька ОСОБА_3 зареєстровані по АДРЕСА_1 , однак із заяви стягувачки про видачу судового наказу та заяви заявника про його перегляд вбачається, що на час видачі судового наказу та на даний час, донька сторін проходить навчання в університеті м. Івано-Франківськ (а.с.83-85).

До заяви про перегляд судового наказу заявником долучено копію платіжної інструкції та копії квитанцій про перерахування грошових коштів на картку у 2024-2025 роках, однак кому вказані кошти були перераховані з вказаних документів не вбачається (а.с.71-82).

Також представником заявника до матеріалів справи долучено фотознімки про перебування ОСОБА_1 на випускному доньки та придбання їй мобільного телефону у січні 2025 року, однак дані докази висновків суду про необхідність стягнення з нього аліментів на утримання дитини не спростовують та не підтверджують самостійне утримання заявником доньки (а.с.110-118).

Відповідно до частини восьмої статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 Розділу V цього Кодексу.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом і не були та не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України).

Отже, нововиявленими є лише такі обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі, обґрунтовують вимоги або заперечення сторін, можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені судом, який ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд зазначеного рішення, та стали відомими тільки після його ухвалення.

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи.

Крім того, судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоби, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 9 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України» («Zheltyakov v. Ukraine», заява № 4994/04, § 42-43)).

Із заяв сторін встановлено, що їх донька ОСОБА_3 з ними не проживає, а перебуває на навчанні в університеті м. Івано-Франківськ. Проте, вказана обставина не є нововиявленою, оскільки існувала на час видачі судового наказу та була відома сторонам.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, №69529/01, §27,28, ЄСПЛ, 18листопада 2004 року).

З урахуванням особливостей наказного провадження щодо видачі судового наказу без проведення судового засідання та повідомлення заінтересованих осіб, боржник, при поданні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, мав би надати переконливі докази на підтвердження участі в утриманні дитини, однак таких доказів ним не надано.

Крім того, при вирішенні питання щодо перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами, слід враховувати, що у своїй судовій практиці Верховний Суд вказує на те, що під ознаки нововиявлених обставин у справі про стягнення аліментів не підпадають наступні обставини: факт спільного проживання боржника зі стягувачем на час подання заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів; факт утримання боржником сім`ї, у тому числі й факт перебування сторін у шлюбі; добровільне надання батьком допомоги та утримання дітей за його рахунок; перешкоджання дружиною у здійсненні ним батьківського обов`язку; наявність невирішеного спору між сторонами щодо місця проживання дітей та участі батьків у їх вихованні (справа №264/1739/18 судове рішення Верховного Суду від 18 грудня 2018 року, справа №359/3012/18 ухвала Верховного Суду від 19 листопада 2018 року).

В цьому випадку платник аліментів повинен ставити питання зменшення розміру (припинення стягнення) аліментів та в деяких випадках - про стягнення безпідставно стягнених коштів (за аналогією з ч.2 ст.82 СК України).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст.161 цього Кодексу.

ОСОБА_2 звернулася до суду із вимогою про видачу судового наказу та стягнення із ОСОБА_1 1/4 частини заробітку на одну дитину, що відповідає вимогам ст.161 ЦПК України.

Окрім того аліменти, які стягнуті за судовим наказом від 26 серпня 2025 року, стосуються утримання неповнолітньої дитини, тому в даному випадку потрібно враховувати й принцип найкращих інтересів дитини, який у разі скасування судового наказу, дотриманим не буде.

З огляду на викладене, враховуючи, що обставини, зазначені заявником у заяві про перегляд судового наказу не є нововиявленими в розумінні ст.423 ЦПК України, судовий наказ виданий судом з додержанням вимог ст.161 ЦПК України, суд дійшов висновку, що заяву заявника про перегляд судового наказу слід залишити без задоволення.

Керуючись ч.ч.1,7,8 ст.170, ч.1 ст.260, ч.ч.1,2,4,5 ст.423, ст.429 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 26 серпня 2025 року у справі №470/790/25 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, відмовити.

Судовий наказ Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 26 серпня 2025 року у справі №470/790/25 за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 05 листопада 2025 року.

Суддя С. А. Луста