Справа № 203/4007/25
Провадження № 2/0203/1909/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2025 року Центральний районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Кринюк М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Донецької міської ради про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 02.03.1999 року Відділом комунального господарства виконавчого комітету Донецької міської ради на підставі рішення від 29.04.1998 року №120/1 позивачу було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 . 09.03.1999 року БТІ м.Донецька було вчинено реєстраційний запис на вказаному свідоцтві про реєстрацію права власності позивача на квартиру та записано в реєстрову книгу №63 дк-32 за реєстровим №63763. Згідно технічного паспорту квартира складається з трьох кімнат, житловою площею 39,10 кв.м, у т.ч.: кімната, площею 17,60 кв.м; кімната, площею 10,90 кв.м; кімната, площею 10,60 кв.м; кухня, площею 9,70 кв.м; ванна кімната, площею 2,70 кв.м; туалет, площею 1,10 кв.м, коридор, площею 10,50 кв.м, балкон (лоджія), площею 1,10 кв.м, 2,50 кв.м. Загальна площа квартири 63,10 кв.м, приведена площа 66,70 кв.м. 29.11.2024 року позивач звернувся до державного реєстратора виконавчого комітету Вінницької міської ради з заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру. Однак, 31.01.2025 року отримав рішення №76931889 про відмову проведенні реєстраційних дій, мотивоване тим, що подані документи не відповідають встановленим законом вимогам, а саме: на запит державного реєстратора до Донецької області державної адміністрації від 04.12.2024 року не надано інформацію, що містить відомості про речові права до 01.01.2013 року на квартиру. Крім того, відсутні відомості про технічні характеристики, отримані з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва на квартиру. Посилаючись на вказані обставини, а також, що м.Донецьк є тимчасово окупованою територією, що виключає можливість отримання інформації з БТІ, провести реєстрацію права власності на квартиру та обмежує позивача у праві на володіння та розпорядження майном, останній просив визнати за ним право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , приведеною площею 66,70 кв.м, загальною площею 63,10 кв.м, житловою площею 39,10 кв.м, що складається з трьох кімнат, житловою площею 39,10 кв.м, у т.ч.: кімната, площею 17,60 кв.м; кімната, площею 10,90 кв.м; кімната, площею 10,60 кв.м; кухня, площею 9,70 кв.м; ванна кімната, площею 2,70 кв.м; туалет, площею 1,10 кв.м, коридор, площею 10,50 кв.м, балкон (лоджія), площею 1,10 кв.м, 2,50 кв.м.

Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №2710/38-14 від 02.09.2014 року підсудність справ Ворошиловського районного суду м.Донецька, якому підсудна вказана цивільна справа згідно правил виключної підсудності встановлених ч.1 ст.30 ЦПК України, була змінена на Селидівський міський суд Донецької області.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 29.08.2024 року змінено територіальну підсудність судових справ Селидівського міського суду Донецької області шляхом їх передачі до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська (після зміни найменування Центральний районний суд міста Дніпра) з 02.09.2024 року.

Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 16.06.2025 року позов було залишено без руху.

Ухвалою від 18.06.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні.

Протокольною ухвалою від 15.09.2025 року закрито підготовче провадження по справі та останню призначено до розгляду по суті.

В призначене судове засідання позивач та його представник не з`явились. В наданій заяві представник позивача просив проводити розгляд справи за відсутності сторони позивача, зазначивши про підтримання позову.

Відповідач явку свого представника не забезпечив, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав.

За вказаних вище обставин, суд у відповідності до ч.3 ст.211, ч.ч.3,4 ст.223, ст.247 ЦПК України визнав за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності сторін, за наявними матеріалами справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши доводи, викладені в позовні заяві та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У пунктах 106-107 постанови Великої Палати Верховного Суду від 1812.2019 року по справі №522/1029/18 (провадження №14-270цс19) вказано, що відповідно до ст.392 ЦК України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

За змістом ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого, зокрема, майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Зокрема, згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 02.03.1999 року Відділом комунального господарства виконавчого комітету Донецької міської ради на підставі рішення вказаного виконавчого комітету від 29.04.1998 року №120/1 позивачу було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

09.03.1999 року БТІ м.Донецька було вчинено реєстраційний запис на вказаному свідоцтві про реєстрацію права власності позивача на квартиру та записано в реєстрову книгу №63 дк-32 за реєстровим №63763.

Згідно технічного паспорту квартира складається з трьох кімнат, житловою площею 39,10 кв.м, у т.ч.: кімната, площею 17,60 кв.м; кімната, площею 10,90 кв.м; кімната, площею 10,60 кв.м; кухня, площею 9,70 кв.м; ванна кімната, площею 2,70 кв.м; туалет, площею 1,10 кв.м, коридор, площею 10,50 кв.м, балкон (лоджія), площею 1,10 кв.м, 2,50 кв.м. Загальна площа квартири 63,10 кв.м, приведена площа 66,70 кв.м.

29.11.2024 року позивач звернувся до державного реєстратора виконавчого комітету Вінницької міської ради з заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру. Однак, 31.01.2025 року отримав рішення №76931889 про відмову проведенні реєстраційних дій, мотивоване тим, що подані документи не відповідають встановленим законом вимогам, а саме: на запит державного реєстратора до Донецької області державної адміністрації від 04.12.2024 року не надано інформацію, що містить відомості про речові права до 01.01.2013 року на квартиру. Крім того, відсутні відомості про технічні характеристики, отримані з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва на квартиру.

Вказане підтверджується долученими до позову копіями свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , виданого на ім`я позивача 02.03.1999 року Відділом комунального господарства виконавчого комітету Донецької міської ради на підставі рішення вказаного виконавчого комітету від 29.04.1998 року №120/1; реєстраційним написом Державного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м.Донецька» про реєстрації права приватної власності за позивачем на зазначену вище квартиру та запису в реєстрову книгу №63дк-32 за реєстровим №63763 09.03.1999 року; технічним паспортом на квартиру виготовленим зазначеним вище бюро технічної інвентаризації станом на 24.02.1999 року; витягом з рішення виконавчого комітету Донецької міської ради №120/1 від 29.04.1998 року про затвердження акту державної технічної комісії від 22.04.1998 року про прийняття в експлуатацію будинку АДРЕСА_3 та дозволу на його заселення, передачу ОСОБА_1 у власність квартири АДРЕСА_4 у вказаному будинку; актом передачі квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 від 25.11.1998 року; копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я позивача, згідно відмітки у якому останній зареєстрований за зазначеною вище адресою з 24.03.1999 року.

Враховуючи, що через тимчасову окупацію м.Донецька, позивач та орган державної реєстрації прав власності/державний реєстратор, позбавлені можливості витребувати передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи про речові права, зареєстровані до 01.01.2013 року, що стало наслідком відмови у здійсненні за позивачем державної реєстрації права власності в передбаченому зазначеним вище законом порядку, а також приймаючи, що надані позивачем письмові докази в своїй сукупності свідчать про набуття позивачем права власності на квартиру у встановленому діючим на той час законодавством порядку, суд приходить до висновку про обгрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

З огляду на підставі позову та посилання позивача в позовній заяві, що він не наполягає на компенсації витрат по сплаті судового збору з відповідача, відповідні судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.15,16,316,328,392 ЦК України, ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,141,211,223,258,259,263-268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Донецької міської ради (84333, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Транспортна, буд.2, ) про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , приведеною площею 66,70 кв.м, загальною площею 63,10 кв.м, житловою площею 39,10 кв.м, що складається з трьох кімнат, житловою площею 39,10 кв.м, у т.ч.: кімната, площею 17,60 кв.м; кімната, площею 10,90 кв.м; кімната, площею 10,60 кв.м; кухня, площею 9,70 кв.м; ванна кімната, площею 2,70 кв.м; туалет, площею 1,10 кв.м, коридор, площею 10,50 кв.м, балкон (лоджія), площею 1,10 кв.м, 2,50 кв.м.

Понесені позивачем по справі судові витрати покласти на останнього.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23 жовтня 2025 року.

Суддя С.Ю. Казак