Справа № 591/9929/25
Провадження № 2/591/2375/25
РІШЕННЯ

Іменем України

30 жовтня 2025 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі головуючого судді Зері Ю.О., за участю секретаря судового засідання Ткаченко Г.В., позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача Осмоловського В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в особі представника адвоката Журби Галини Михайлівни, до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання,

установив:

01.09.2025 до Зарічного районного суду м. Суми надійшла вказана позовна заява.

В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 09 вересня 2006 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області було складено актовий запис № 301. 06 листопада 2008 року шлюб між сторонами розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції складено актовий запис № 1005. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 . Згідно рішень судів до досягнення повноліття донькою відповідач сплачував аліменти на утримання дитини. З 01 вересня 2024 року ОСОБА_3 навчається у Сумському державному педагогічному університеті імені А.С. Макаренка на другому курсі денної форми навчання, термін навчання до 30 червня 2025 року. Враховуючи, що донька сторін навчається за денною формою, не має можливості працевлаштуватись, щоб забезпечувати себе самостійно, а позивачка, з якою проживає донька, не має можливості надати їй належне матеріальне забезпечення, виникла потреба у зверненні до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, оскільки у добровільному порядку відповідач таку допомогу не надає.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 09.09.2025 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи по суті призначено на 13.10.2025. Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. Запропоновано відповідачу подати разом із відзивом на позовну заяву докази на підтвердження його майнового стану. Залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_3 та запропоновано їй надати пояснення щодо позову. У зв`язку з перебуванням судді у відпустці судове засідання, призначене на 13.10.2025, не відбулось та було перепризначене на 30.10.2025.

03.10.2025 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він, не заперечуючи обов`язку щодо утримання доньки ОСОБА_4 , просить призначити розмір стягуваних аліментів на рівні 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки він додатково сплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх синів, один з яких потребує дороговартісного та тривалого лікування після травм, отриманих при ДТП, відповідач надає матеріальну допомогу на лікування сина, що потребує значних фінансових витрат.

Третя особа пояснень щодо позову не подавала, у судове засідання не прибула, копія ухвали, направлена за адресою її реєстрації, повернута до суду з відміткою про відмову адресата від отримання, однак у судовому засіданні позивачка підтвердила, що донька обізнана про факт розгляду у суді даної справи.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила його задовольнити у повному обсязі, оскільки сама не має можливості забезпечити доньці належне утримання. Позивачка пояснила, що розуміючи обставини, викладені у відзиві, все ж таки наполягає на стягненні аліментів у заявленому розмірі, оскільки відповідач у добровільному порядку взагалі допомоги доньці не надає, не спілкується з нею, додаткові витрати, пов`язані з лікуванням дитини, позивачка несе сама та не має наміру звертатись до відповідача за допомогою, однак вважає, що законодавчо визначений обов`язок утримання дитини, яка продовжує навчання, має бути покладений на відповідача як її батька.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав позицію, викладену у відзиві на позов.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є донькою сторін у справі, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 05.09.2007, відповідно до якого її батьком є ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 .

На даний час донька сторін досягла повноліття.

Відповідно до довідки № 25/71 від 14.08.2025, виданої Сумським державним педагогічним університетом імені А.С. Макаренка, ОСОБА_3 з 01 вересня 2024 року є студенткою Сумського державного педагогічного університету імені А.С. Макаренка, навчається на 2 курсі денної форми навчання природничо-географічного факультету, наказ про зарахування № 472/ст. від 10.08.2024, термін закінчення навчання 30.06.2028.

Як пояснила у судовому засіданні позивачка, на даний час донька стипендії не отримує, додаткових доходів не має.

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , тобто проживає разом з позивачкою.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів.

Відповідно до статті 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Як вбачається із змісту частин першої, третьої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Тобто із системного аналізу положень статті 199 СК України слідує, що істотними правовими передумовами для виникнення у батька (матері) обов`язку по утриманню повнолітніх сина (доньки) є сукупність таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання за будь-якою із форм; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі з боку батьків; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

На цьому також акцентована увага в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та у постанові Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17.

Таким чином, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ними двадцяти трьох років.

Зазначені обставини не заперечувались присутніми у судовому засіданні учасниками.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Верховний Суд в постанові від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 при вирішенні спору про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, зауважив про дію рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При вирішенні спору та визначенні розміру аліментів судом враховано, що донька сторін ОСОБА_3 є повнолітньою, навчається за денною формою, що унеможливлює її працевлаштування, у тому числі й поза часом навчання, батьки мають можливість утримувати її в період навчання, оскільки є працездатними особами, отримують дохід за місцем роботи. Також судом враховано, що відповідач на даний час сплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, при цьому несе значні додаткові витрати на лікування сина після ДТП. Крім того враховано, що відповідач будь-якої фінансової допомоги доньці ОСОБА_3 не надає та не надавав у період стягнення з нього аліментів на її утримання до досягнення повноліття, при цьому аліменти сплачував вчасно та у повному обсязі. Також судом взято до уваги позицію позивачки про те, що вона не має наміру звертатись до відповідача за допомогою у вирішенні питання додаткових витрат, пов`язаних з лікуванням дитини.

Суд наголошує, що предмет спірних правовідносин направлений в першу чергу на забезпечення інтересів повнолітньої доньки сторін, яка продовжує навчання, однак в силу об`єктивних причин не має можливості забезпечувати себе самостійно, при цьому обов`язок по її утриманню покладений на обох батьків.

Згідно зі положеннями статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

З аналізу вказаної матеріальної норми слідує, що законом не встановлено мінімальної межі визначення судом аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи без визначення мінімальної межі.

В силу положень частини першої статті 191 СК України стягнення аліментів присуджуються від дня пред`явлення позову, тобто з 01 вересня 2025 року.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи встановлені у ході розгляду обставини, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, у зв`язку із продовженням донькою ОСОБА_3 навчання, починаючи з 01 вересня 2025 року і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2028 року.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Щодо вирішення питання про судові витрати суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями статей 133, 141 ЦПК України відповідача підлягає стягненню на користь держави 1211,20 грн судового збору.

Керуючись статтями 10, 12, 81, 141, 142, 258, 259, 264, 265, 268, 272, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову 01.09.2025, на період її навчання, тобто до 30.06.2028.

В іншому відмовити.

Допустити негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів на утримання дитини у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Видати виконавчі листи після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 04.11.2025.

Суддя Ю. О. Зеря