Справа № 209/4366/25
Провадження № 2/209/1659/25
РІШЕННЯ

Іменем України

22 вересня 2025 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд міста Кам`янського Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.,

за участі секретаря Драгунцевої С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за договором № 73627631 від 09 грудня 2024 року, а також судові витрати, які складаються з витрат на сплату судового збору в розмірі 3028 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7100 грн.

На обґрунтування позову зазначено, що 09 грудня 2024 року відповідач уклав з ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" договір надання коштів у кредит № 73627631, який був підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і надісланим на номер його мобільного телефону, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 16000 грн. на строк 30 днів, а відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом і комісію за надання кредиту. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання щодо надання позичальнику кредиту. Відповідач своїх зобов`язань за договором № 73627631 від 09 грудня 2024 року належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 27280 грн., яка складається з: 16000 грн. - заборгованість за основним боргом, 1200 грн. заборгованість по процентам за користування, 7680 грн. заборгованість по відсоткам за понадстрокове користування, 2400 грн. заборгованість за комісією. Таким чином, враховуючи, що відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, просять стягнути з відповідача на їх користь зазначену суму заборгованості.

27 червня 2025 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

09 липня 2025 року відповідач подав відзив на позов, у якому зазначив, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 16000 грн. та процентам за користування у розмірі 1200 грн. він визнає, однак заборгованість за комісією у розмірі 2400 грн. заперечує у повному обсязі, оскільки фінансовою установою не надавалися жодні супутні послуги, пов`язані із наданням кредиту, договір не містить переліку таких послуг. Оскільки платою за надання кредиту є нараховані відсотки, то нарахування та стягнення комісії в даному випадку жодним чином необґрунтоване та порушує права споживача. Заборгованість по відсоткам за понадстрокове користування кредитом у розмірі 7680 грн. він заперечує у повному обсязі, оскільки умова договору, що передбачала нарахування відсотків (що є значно більшими за відсотки, передбачені в межах строку кредитування) поза межами строку кредитування (після визначеного договором 30-денного строку), є фактично передбаченою відповідальністю боржника за невчасне виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України. Проте, ЗУ від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» було доповнено розділ «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК пунктом 18 наступного змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, відповідно до вищевикладеного, у період воєнного стану, який діяв на момент укладання спірного договору та продовжується до даного моменту, боржник не несе відповідальності за ст. 625 ЦК України, а тому відсотки передбачені договором поза межами строку кредитування не підлягають до стягнення в даному випадку. Щодо витрат на правову допомогу, в даному випадку сума витрат є непропорційною кількості проведених дій адвокатом, більше того, виходячи із інформації, отриманої з ресурсу «Судова влада», даний представник постійно представляє інтереси позивача в аналогічних справах, тож він вважає, що сума коштів у розмірі 7100 грн. за надання правової допомоги, є завищеною, не співмірною із складністю справи, обсягом дій адвоката та підлягає зменшенню. Просить задовольнити позовну заяву позивача частково, стягнувши з нього на користь позивача 16000 грн. заборгованості за тілом кредиту та 1200 грн. відсотків за користування кредитом у межах строку договору, в іншій частині відмовити, а також зменшити розмір витрат на правничу допомогу.

23 липня 2025 року представниця позивача ОСОБА_2 подала до суду відповідь на відзив, у якому зазначила, що у поданому відзиві на позовну заяву відповідач вважає, що нарахування позивачем коштів у розмірі 7680 грн., як заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками поза межами строку за прострочену позику є незаконним, однак позивач із вказаним висновком не погоджується з огляду на наступне. На час подання позовної заяви договір позики № 73627631 від 09 грудня 2024 року, за яким позичальник отримав кредитні кошти, є чинним та недійсним у судовому порядку не визнавався. Однією з істотних умов укладення кредитного договору, яка буда узгоджена в договорі, є сплата процентів на грошову суму, отриману в кредит. Підвищені проценти, сплачувані позичальником згідно з договором за користування кредитними коштами понад установлений у договорі строк, за своєю правовою природою є забезпеченням виконання позичальником узятих на себе зобов`язань за кредитним договором та є відмінними від неустойки (штрафу). Згідно ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, ЗУ «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію, за надання кредитних коштів. Представник TOB «1 БАНК» не визнає заперечень відповідача витрат позивача на правничу допомогу, оскільки адвокат Ушакевич М.П. зазначила такий розмір витрат на правничу допомогу, зважаючи на договірні умови договору про правову допомогу між TOB «1 БАНК» та АО «Правовий діалог», із вказівкою на фіксовану ставку розміру правової допомоги у розмірі 7100 грн. Просить доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, відхилити, задовольнити позовні вимоги TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» у повному обсязі, розгляд даної цивільної справи здійснювати без участі представника TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків:

Судом встановлено, що 09 грудня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір надання коштів у кредит № 73627631, який був підписаний електронним підписом позичальника та відтворений шляхом надіслання одноразового ідентифікатора (електронного підпису) 03730 на номер мобільного телефону відповідача, та відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 16000 грн., шляхом їх перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , на строк 30 днів та зобов`язався повернути кредитні кошти у строк до 07 січня 2025 року, сплатити проценти за кожен день користування позикою в розмірі 0,25 %, комісію за надання кредиту в розмірі 15 % від суми наданого кредиту, а також процентну ставку за понадстрокове користування позикою в розмірі 4 % за день. Ці обставини підтверджуються копією договору з додатком (а.с. 7-14), паспортом споживчого кредиту (а.с. 15-16), довідкою про укладення договору (ідентифікацію) (а.с. 24), правилами надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «1 БАНК» (а.с. 17-23), довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» про проведення платіжної операції (а.с. 25) та визнається відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. ч.2-4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).

За змістом ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Положення статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію").

При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Аналогічні за змістом висновки, викладені у численних постановах Верховного Суду, зокрема постанові від 12 січня 2021 по справі № 524/5556/19, від 09 вересня 2020 року по справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року по справі № 127/33824/19 тощо.

Отже, як вбачається з кредитного договору, між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договорів позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 345/3085/19.

Суд не приймає твердження відповідача щодо відсутності підстав нарахування позивачем заборгованості за комісією, оскільки у кредитному договорі, при його укладенні, було зазначено вичерпний перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, в тому числі комісія за надання кредиту у розмірі 15 % від суми надано кредиту, що у грошовому виразі складає 2400 грн. (а.с. 8), відповідач своїм електронним підписом у вигляді цифрового ідентифікатору у договорі засвідчив, що свідомо погодився на отримання кредитних коштів саме на умовах, що визначені договором, без будь-яких застережень. Також відповідачем не заперечується факт отримання ним кредитних коштів в розмірах, зазначених у позові, та його готовність повернути кошти в тому розмірі, який був ним отриманий, що підтверджує наявність його волі на укладення договору та отримання ним коштів.

Також суд не приймає твердження відповідача, що відповідальність боржника за невчасне виконання грошового зобов`язання фактично передбачена ст. 625 ЦК України, яка не застосовується під час воєнного стану, оскільки підвищення процентної ставки внаслідок порушення зобов`язання, зокрема користування кредитом понад встановлений строк, яке було передбачене кредитним договором, пов`язане з певною подією неповернення кредитних коштів у встановлений договором строк, є забезпеченням виконання позичальником узятих на себе зобов`язань і є відміним від неустойки (штрафу).

Відповідач прострочив виконання зобов`язання за договором № 73627631 від 09 грудня 2024 року, у зв`язку з чим, відповідно до виписки з рахунку (а.с. 28-29), у нього утворилась заборгованість перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» в розмірі 27280 грн., яка складається з: 16000 грн. - заборгованість за основним боргом, 1200 грн. заборгованість по процентам за користування, 7680 грн. заборгованість по відсоткам за понадстрокове користування, 2400 грн. заборгованість за комісією.

Враховуючи вищезазначені обставини, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 27280 грн., яка складається з: 16000 грн. - заборгованість за основним боргом, 1200 грн. заборгованість по процентам за користування, 7680 грн. заборгованість по відсоткам за понадстрокове користування, 2400 грн. заборгованість за комісією.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача судових витрат за надання правової допомоги у розмірі 7100 грн., суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких згідно п. 1 ч. 3 цієї статті віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" зазначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до пунктів 1,2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до правової позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 734/2313/17, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Вивчивши матеріали цивільної справи, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, виходячи з принципів співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у справі, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" (, юридична адреса: 01010, м. Київ, площа Арсенальна, 1Б) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" заборгованість за договором № 79416248 від 19 березня 2024 року в розмірі 27280 (двадцять сім тисяч двісті вісімдесят) гривень, яка складається з: 16000 грн. - заборгованість за основним боргом, 1200 грн. заборгованість по процентам за користування, 7680 грн. заборгованість по відсоткам за понадстрокове користування, 2400 грн. заборгованість за комісією.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" судові витрати на плату судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень та понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Л. Шендрик