Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8983/24
Номер провадження2/711/263/25
РІШЕННЯ
06 жовтня 2025 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі головуючого - судді: Демчика Р.В., секретаря судового засідання Бутовській Д.О., за участі представника позивача Манзар Т.В., представників відповідача Жук О.М., ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позов обґрунтовує тим, що 26.04.2024 року близько 12.45 год. в м. Черкаси, ОСОБА_3 по вул. Гуржіївська, 60 керувала ТЗ KIA SPORTAGE д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнилася в безпечності та скоїла зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN TOUAREG д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався позаду, чим порушила вимоги п.10.9 ПДР за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.07.2024 року по праві № 711/3419/24 ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ст.. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень, звільнено від сплати судового збору.
Цивільно-правова відповідальність відповідачки ОСОБА_3 на момент вчинення ДТП була застрахована згідно з полісу ОСЦПВВНТЗ № АТ3938617 в АТ «СГ «ТАС», сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну становить 160 000 грн., франшиза нуль.
В результаті ДТП позивач зазнав матеріальних збитків , які виражаються в отриманих значних механічних пошкодженнях, що відповідно до висновку експерта № 62 від 07.06.2024 року вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG д.н.з. НОМЕР_2 , без урахування коефіцієнту фізичного зносу складників внаслідок пошкодження під час ДТП 26.04.2024 року складає: 343 751 грн. 21 коп. Вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG д.н.з. НОМЕР_2 , із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників внаслідок пошкодження під час ДТП 26.04.2024 року складає: 145 308 грн. 29 коп.
За змістом статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, відповідачка повинна відшкодувати позивачу матеріальні збитки внаслідок пошкодження автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG д.н.з. НОМЕР_2 , під час ДТП 26.04.2024 року у розмірі 217 872 грн. 08 коп., що складається: 343 751,21 грн. вартість матеріального збитку відповідно до висновку експерта № 62 від 07 червня 2024 року; 125 879 грн.13 коп. виплата страхового відшкодування; 343 751,21 125 879,13 грн. = 217 872.08 грн.
Крім того, внаслідок ДТП , яка трапилася з вини відповідачки, позивачу було завдано не лише матеріальних збитків, а й моральної шкоди , яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав внаслідок пошкодження майна автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до не можливості з моменту ДТП 26.04.2024 року по серпень 2024 року (позивач здійснив ремонт автомобіля за власний рахунок) використовувати автомобіль за призначенням, порушенням нормальних життєвих зв`язків позивача, а саме користуватися своєю власністю в особистих цілях, що призводить до незручностей та додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач з урахуванням душевних страждань та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, свої моральні страждання оцінює в сумі 30 000 грн.
На підставі наведеного просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки у сумі 217 872.08 грн., моральну шкоду у сумі 30 000 грн., понесені судові витрати за оплату правничої допомоги у розмірі 20 000 грн.. сплати судового збору у розмірі 2 478 грн. 73 коп. та за висновок експерта № 62 від 07.06.2024 року у сумі 3 500 грн.
Ухвалою Придніпровського районного суду від 15.05.2024 року прийнято до розгляду та відкрите спрощене повне провадження у справі.
23.12.2024 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача адвокат Жук О. просила відмовити в задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що пред`явлення матеріального відшкодування ОСОБА_2 до ОСОБА_3 вимоги про виплату страхового відшкодування у розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним. Також вважає, що позивач жодним аргументом не довів ні саму моральну шкоду ні її розмір. Щодо стягнення витрат на надання правничої допомоги то вважає що позивач не надав належних доказів надання йому правничої допомоги.
23.12.2024 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
25.12.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача просить задовольнити позов, з підстав визначених у позовній заяві.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.02.2025 року зустрічну позовну заяву повернуто ОСОБА_3 .
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.03.2025 року як занесена до протоколу судового засідання, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору було залучене ПрАТ «Страхова група «ТАС».
20.03.2025 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшло пояснення ПрАТ «Страхова група «ТАС», в якому представник третьої особи зазначив що ОСОБА_2 було виплачене страхове відшкодування в сумі 125 879,13 грн. Після отримання вказаної суми ОСОБА_2 претензій до ПрАТ «Страхова група «ТАС» не має.
Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 21.05.2025 року здійснено перехід и перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.
Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 19.06.2025 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до розгляду по суті.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Судом встановлено, що власником автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 25.10.2016 року.
Постановою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.07.2024 року визнано ОСОБА_3 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн. Звільнено ОСОБА_3 від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Згідно вказаної постанови, 26.04.2024 о 12 год. 45 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «KIA SPORTAGE» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Гуржіївській в м. Черкаси, порушуючи вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України, рухаючись заднім ходом не впевнилась в безпечності та скоїла зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN TOUAREG» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався позаду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.
Постановою Черкаського апеляційного суду від 16.08.2024 року постанова Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.07.2024 року залишена без змін.
Також судом встановлено, що на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «KIA SPORTAGE» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (страховий поліс № АТ/3938617). Сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну становить 160 000 грн., франшиза нуль.
ПрАТ «Страхова група «ТАС» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 125 879,13 грн., чого не заперечували в судовому засіданні сторони.
Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
За нормами статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2)доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою (постанова ВС від 22.01.2019р. справа №676/518/17).
Приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з вимогами ч. ч 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому доказуванню під час вирішення спору про відшкодування шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. З`ясуванню підлягає підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або шкоди немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та, з чого він, при цьому, виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Отже, для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а)наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в)причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність, були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
Як передбачено ст. 1194 Цивільного Кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Крім того, згідно позиції Верховного Суду, приведеної у постанові від 15.10.2020 за наслідками розгляду справи № 755/7666/19 зазначено, що відповідно до частини першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Згідно висновку експерта № 62 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту, та розміру матеріального збитку завданого власнику автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого при ДТП 26.04.2024 року, який складений 07.06.2024 року судовим експертом Березовським А.А., вартість відновлювального ремонту автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , без урахування коефіцієнту фізичного зносу складників внаслідок пошкодження під час ДТП 26.04.2024 року складає 343751,21 грн, вартість відновлювального ремонту автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , із урахування коефіцієнту фізичного зносу складників внаслідок пошкодження під час ДТП 26.04.2024 року складає 145308,29 грн.
Так, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.
06.07.2018 року у справі № 924/675/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, розглянувши в порядку письмового провадження матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства «СК «Країна», дійшов висновку, що звіт про оцінку транспортного засобу лише попередній оціночний документ, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення ТЗ, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт з ремонту автомобіля платником ПДВ.
Вирішуючи питання щодо розміру матеріального збитку, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з наступного.
Як встановлено судом, на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «KIA SPORTAGE» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (страховий поліс № АТ/3938617). Сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну становить 160 000 грн., франшиза нуль.
ПрАТ «Страхова група «ТАС» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 125 879,13 грн., чого не заперечували в судовому засіданні сторони.
Як вбачається із висновку експерта№62, вартість відновлювального ремонту автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , із урахування коефіцієнту фізичного зносу складників внаслідок пошкодження під час ДТП 26.04.2024 року складає 145308,29 грн.
Також, з висновку експерта вбачається, що:
- вартість нових складових, які підлягають заміні під час ремонту (Сс) становить 305296,80 грн.
Враховуючи те, що позивачем не надано будь-яких доказів ремонту автомобіля, розрахунок відшкодування слід здійснювати за наступною формулою: вартість використаних при ремонті матеріалів (См)+ вартість нових складових, які підлягають заміні під час ремонту (Сс), з урахуванням ПДВ та а вартості ремонтно-відновлювальних робіт, на яку ПДВ не нараховується
331261,21 грн. : 1,2 % (ПДВ) = 277717,67 грн.
За таких обставин, суд приходить до висновку що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 142899,38 грн. (288207,67 грн. /загальна сума ремонту автомобіля без ПДВ/ - 145308,29 грн. /сума, яка повинна бути сплачена страховиком/).
Крім того, як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордера №62 від 07.06.2024 року, за проведення авто-товарознавчого дослідження позивачем було сплачено 3500 грн.
Таким чином, загальна сума матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 146399,38грн.
Щодо відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Таким чином під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідні обставини встановлюються судом на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
В обґрунтування цієї частини позовних вимог, позивач зазначив про те, що моральна шкода полягала у тому, що пошкодження автомобіля безпосередньо вплинуло на його звичайний ритм життя, зокрема він значно ускладнений, що в свою чергу призводить до постійних душевних переживань та душевних тривог, він постійно відчував дискомфорт та виснаження, оскільки мусить додавати надмірних власних зусиль, задля того аби забезпечити звичні життєві потреби. Пошкодження автомобіля в тому числі й вплинуло на ритм життя його сім`ї, вони також позбавлені можливості використовувати його, що в свою чергу призводило до додаткових сімейних витрат на послуги громадського транспорту та таксі.
Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»).
Визначаючи розмір моральної шкоди судом враховано моральний стан позивача, в результаті ДТП позивач отримав нервовий стрес, що призвело до душевних страждань, керуючись принципом справедливості, виваженості, розумності, суд приходить до висновку, що з боку неправомірних дій відповідача, що встановлено постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.07.2024 року, позивач дійсно зазнав моральної шкоди, яку суд визначає в розмірі 5000 грн.
Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги.
Так на підтвердження понесення вказаних витрат представником позивача надано ордер серії СА №1103416 від 15.11.2024 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, договір №66 про надання правової допомоги, укладений 11.11.2024 року між адвокатом Манзар Т.В. та ОСОБА_2 , згідно п.4.1. якого гонорар адвоката по вказаній цивільній справі погоджується за взаємною угодою сторін та становить 20 000 грн., акт №66 від 26.09.2025 року прийому наданих послуг до договору про надання правової допомоги, квитанцію №66 від 25.09.2025 року.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.3 ст. ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Слід зазначити, що відповідно до статті 134 ЦПК України передбачено обов`язок сторін попередньо визначити суми судових витрат. Зокрема, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (частина перша цієї статті).
В судовому засіданні представник відповідача заперечував про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат за надання правничої допомоги, посилаючись на те, що адвокатом не надано детального опису виконаних робіт
Слід зазначити, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у разі домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).
Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися із суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару (Постанова ВП ВС від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21)
Приймаючи рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує також позицію Верховного суду, який неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
При цьому стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).
В даному випадку, враховуючи незначну складність справи, характер виконаної адвокатом роботи, критерій реальності та розумності розміру адвокатських витрат, приймаючи до уваги заперечення представника відповідача проти стягнення таких витрат суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на надання професійної правничої допомоги в сумі 5000 грн.
Оскільки відповідач є інвалідом ІІ групи, судові витрати пов`язані із сплатою судового збору слід залишити за позивачем
На підставі викладеного, ст.ст. 11, 22,23 1166, 1177 ЦК України, та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 259, 261, 263, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, суд,-
Позовну задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 ( РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) 146399,38 грн. матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди та 5000 грн. витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, а всього 156 399, 38 грн. ( сто п`ятдесят шість тисяч триста дев`яносто дев`ять гривень 38 коп.).
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Р. В. Демчик