Номер справи 171/2237/25
Номер провадження 2-р/171/7/25
30.10.25 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді: Ліпчанський С.М.,за участю: секретаря судового засідання Ровна Н.А., перевіривши матеріали цивільної справи за заявою адвоката Селівакіна І.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні № 63212967,
ОСОБА_1 в особі представника адвоката Селівакіна І.О. подав до суду заяву від 09.06.2025 року про заміну сторони у виконавчому провадженні № 63212967.
23 червня 2025 року до розгляду справи за заявою ОСОБА_1 (в особі представника) про заміну сторони у виконавчому провадженні № 63212967 було залучено як заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , його представника ОСОБА_3 . ОСОБА_4 та в якості третьої особи залучено відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).
Розглянувши заяву ОСОБА_1 , Апостолівський районний суд Дніпропетровської області 10 жовтня 2025 року постановив ухвалу, якою відмовив у її задоволенні.
Після постановлення судом ухвали від 10 жовтня 2025 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні, зі сторони ОСОБА_2 було подано заяву про роз`яснення судового рішення.
За результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_2 , суд 24 жовтня 2025 року постановив ухвалу, якою роз`яснив ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 10.10.2025 року, по справі № 171/2237/25 (провадження № 6/171/155/25) за заявою адвоката Селівакіна І.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні № 63212967, зазначивши, що вказане судове рішення в частині того, що наведені у заяві про заміну сторони у виконавчому провадженні відомості, в своїй сукупності свідчать про необґрунтованість цієї заяви та зловживання процесуальними правами є підтвердженням факту зловживання як ОСОБА_1 так і його представником, адвокатом Селівакіним Ігорем Олександровичем, процесуальними правами в частині подання завідомо необгрунтованої, штучної заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні № 63212967.
Щодо зловживань процесуальними правами суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, 21.07.2025 року, під час судового засідання, представником Сокола В.В. було зроблено заяву про фактичну неможливість підписання Договору про надання правничої допомоги між Гольденбергом М.Л. та ОСОБА_5 через відсутність ОСОБА_1 в Україні на дату підписання такого договору.
З метою з`ясування повноважень представника заявника судом було поставлено питання, чи може представник ОСОБА_1 адвокат Селівакін І.О. надати відповідний договір про надання правничої допомоги, який підтверджує його повноваження. На що останній пояснив, що може надати такий договір і надасть його суду на наступне судове засідання.
Наступне судове засідання було призначено на 05.08.2025 року.
Однак в період часу з 21.07.2025 року по 05.08.2025 року адвокат Селівакін І.О. так і не надав суду для ознайомлення на підтвердження своїх повноважень оригінал або копії Договору про надання правничої допомоги Гольденбергу М.Л.
В той же час 25.07.2025 року адвокат Воротиленко О.С, який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з заявою про забезпечення доказів, в якій просив: витребувати у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надати інформацію про перетинання ОСОБА_1 державного кордону України за період з 24.02.2022 року по дату надання відповіді на ухвалу суду, а також витребувати у представника ОСОБА_1 - адвоката Селівакіна Ігоря Олександровича, для огляду в судовому засіданні оригінал договору про надання правничої допомоги, укладеного 06.02.2025 року між ОСОБА_1 та адвокатом Селівакіним Ігорем Олександровичем.
Вказану заяву від 25.07.2025 року, з урахуванням наданих пізніше пояснень до заяви про забезпечення доказів, було обгрунтовано тим, що згідно ордеру на надання правничої допомоги серії АА № 1568886 від 21.04.2025 року, поданого до суду адвокатом Селівакіним І.О.- договір про надання правничої допомоги ОСОБА_1 було підписано з останнім 06.02.2025 року. ОСОБА_1 перебував в межах України у 2025 році лише в період з травня по середину липня 2025 року, а до цього періоду перебував в межах України тільки у 2024 році. Таким чином він був відсутній в межах України станом на момент підписання договору про надання правничої допомоги від 06.02.2025 року з адвокатом Селівакіним І.О. та на момент видачі ордеру на надання правничої допомоги серії АА № 1568886 від 21.04.2025 року, виданого адвокатом Селівакіним І.О. Зазначав, що адвокат Селівакін І.О. не є належним представником ОСОБА_1 .
Ухвалою від 07.08.2025 року Суд в порядку забезпечення доказів витребував у представника ОСОБА_1 - адвоката Селівакіна Ігоря Олександровича для огляду в судовому засіданні, оригінал договору про надання правничої допомоги, укладеного 06.02.2025 року між ОСОБА_1 та адвокатом Селівакіним Ігорем Олександровичем і зобов`язав витребувані документи надати Апостолівському районному суду Дніпропетровської області у строк не пізніше п`яти днів із дня отримання копії цієї ухвали суду.
Судове засідання у справі було призначено на 10 жовтня 2025 року об 11-00.
Станом на 10 жовтня 2025 року до суду з`явилась новий представник ОСОБА_1 , адвокат Мартинова Наталія Юріївна, яка надала суду для огляду в судовому засіданні оригінал договору про надання правничої допомоги, що був укладений 06.02.2025 року між ОСОБА_1 та адвокатом Селівакіним Ігорем Олександровичем.
Однак, до суду надійшли відповіді від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби від 09.10.2025 та 14.10.2025 року, в яких зазначається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , використовуючи закордонний паспорт серії НОМЕР_1 , виїхав 04 листопада 2024 року за межі території України на транспортному засобі з державним номером НОМЕР_2 . Після чого повернувся на територію України лише 22 травня 2025 року на транспортному засобі з державним номером НОМЕР_3 та знову виїхав за межі території України 17 липня 2025 року.
ОСОБА_1 жодного разу особисто не з`являвся в судові засідання, пояснень щодо обставин надання 06.02.2025 року повноважень адвокату Селівакіну І.О. шляхом підписання договору про надання правничої допомоги, не надавав.
В той же час, відповідно до статей 26, 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.
Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.
Договір про надання правничої допомоги укладається в письмовій формі.
Договір про надання правничої допомоги може вчинятися усно у випадках:
- надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди);
- якщо клієнт невідкладно потребує надання правничої допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк.
В той же час, згідно «Положення про ордер на надання правничої допомоги», затвердженого рішення Національної асоціації адвокатів України від 12.04.2019 року №41(із змінами), ордер має містити такий реквізит як - Посилання на договір про надання правничої допомоги/доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правничої допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа (п.12.3 Положення).
Згідно ж п.2 ч.4 ст.62 ЦПК України, повноваження адвоката підтверджується ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Суд акцентує увагу, що мається на увазі ордер, виданий з урахуванням належно оформленого договору про надання правничої допомоги, відповідно до вимог чинного законодавства.
Таким чином, суд робить висновок що наданий до суду договір про надання правової допомоги адвокатом Селівакіним Ігорем Олександровичем не міг бути підписаний у м.Києві 06 лютого 2025 року, що свідчить про введення суду в оману стосовно обставин підписання даного договору та надання зі сторони ОСОБА_1 його представнику відповідних повноважень у вказаний час.
Виданий адвокатом Селівакіним І.О. ордер на надання правничої допомоги серії АА № 1568886 від 21.04.2025 року також підписано в той час, коли ОСОБА_1 був відсутній в межах кордонів України і на підставі Договору про надання правничої допомоги від 06.02.2025, який не міг бути підписаний на вказану дату. Доказів іншого суду не надано. Вказане свідчить про подання заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні неповноважним представником.
Крім того, Гольденберг М.Л. у своїй заяві посилався на приналежність наведеного йому нерухомого майна, яке як зазначено в його заяві, він придбав у ОСОБА_4 на підставі договорів купівлі-продажу від 28 березня 2017 року. Однак вказане спростовується наявними в матеріалах справи даними.
В цьому рішенні апеляційного суду було встановлено факт того, що в Банку АТ «Кристалбанк» не відкривалися рахунки на ім`я ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_6 ) та на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ), а платіжні доручення № 1 (щодо квартири АДРЕСА_3 ), № НОМЕР_8 (щодо гаража № НОМЕР_4 ), № НОМЕР_9 (щодо гаража № НОМЕР_5 ) від 28 березня 2017 року не проводилися банком.
Апеляційний суд правильно відхилив доводи відповідача про належне підтвердження оплати за договорами купівлі-продажу, оскільки наявність копій платіжних доручень без підтвердження банком проведених розрахункових операцій та за відсутності у відповідачів відкритих рахунків у банку не свідчить про оплату коштів.».
Більше того, суд касаційної інстанції зазначив, що апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що дії, вчинені на перехід права власності на нерухоме майно від ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , були спрямовані на приховання майна від виконання у майбутньому рішення суду про стягнення з ОСОБА_4 грошових коштів на користь ОСОБА_2 , що відповідно до статей 3, 13, 234 ЦК України є підставою для визнання їх недійсними. А ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення розрахункових операцій за договорами купівлі-продажу. Проведення банком розрахункових операцій відповідно до наданих відповідачем копій платіжних доручень про оплату спростовується листами АТ «Кристалбанк» про те, що такі розрахункові операції не проводилися.
Відповідно немає жодних підстав вважати доводи ОСОБА_1 про належність йому нерухомого майна такими, що відповідають дійсності.
Що ж до рухомого майна, яке на думку ОСОБА_1 , незаконно реалізується в межах процедури примусового виконання, матеріали справи не містять жодних доказів щодо приналежності рухомого майна саме ОСОБА_1 .
Відсутні будь-які підтверджуючі документи щодо майна, окрім витягів із системи СЕТАМ, в яких відсутні будь-які докази (квитанції, накладні, договори, чеки тощо) або певні ідентифікуючі ознаки стосовно того, що власником рухомого майна є саме заявник.
Також не надано чіткого переліку рухомого майна, яке, як вважає заявник, належить саме йому, що унеможливлює розгляд цього питання в цілому.
З урахуванням наведеного, вказані заявником у його заяві дані щодо належності йому рухомого майна не підтверджені будь-якими достатніми доказами, а дані стосовно належності йому нерухомого майна взагалі спростовуються матеріалами справи та свідчать про завідоме надання суду неправдивих відомостей щодо такого майна.
Більше того матеріали справи містять наступні, документально підтверджені дані.
Було звернуто увагу на приписи ст.124 Конституції України, відповідно до якої судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України і в силу положень ч.1 ст.14 ЦК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Також суд звернув увагу на приписи ч. 11 ст. 150 ЦПК України, відповідно до яких, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.
Враховуючи все вищенаведене вбачається, що ОСОБА_1 через процедуру судового оскарження, зокрема і в даній справі №171/2237/25, намагається втрутитись у виконання судового рішення, що набуло законної сили в справі № 237/3568/17, що є недопустимим з точки зору матеріального та процесуального права.
Ознаками зловживання процесуальними правами є: недобросовісність; нечесність; відсутність відкритості поведінки; відсутність поваги до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин. Це підтверджується постановою Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі №337/474/14.
Відповідно, адвокат Селівакін І.О., як особа яка професійно займається юридичним захистом та наданням юридичним послуг не міг не розуміти вищенаведених висновків судів апеляційної та касаційної інстанцій щодо належності нерухомого майна не ОСОБА_1 , а іншій особі, з урахуванням визнання недійсності придбання ним цього майна.
Однак, адвокатом Селівакіним І.О. було свідомо подано до суду заяву від 09.06.2025 року про заміну сторони у виконавчому провадженні (надійшла до суду 12.06.2025 року), які містить категоричні висловлювання щодо належності даного майна саме ОСОБА_1 , про що прямо зазначено в тексті заяви (стор.4 по тексту заяви та стор.5 заяви в п.8 додатків).
Що ж до рухомого майна суд зазначає, що є всі підстави в цій частині визнати подану ОСОБА_1 (в особі адвоката Селівакіна І.О.) заяву - завідомо і явно необгрунтованою.
Згідно із п.п. 1,4 ч.5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно із статтею 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.
В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення.
Відповідно до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:
1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;
2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;
3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;
4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;
5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.
Суд зауважує, що цей перелік є приблизним та відповідно інші дії учасників справи також, залежно від конкретних обставин, можуть бути визнані зловживанням процесуальними правами і такими, що суперечать завданню цивільного судочинства.
Керуючись ст.ст. 12, 143, 148 ЦПК України, суд, -
Визнати дії ОСОБА_1 , представника заявника - адвоката Селівакіна Ігоря Олександровича щодо подання завідомо безпідставної заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні № 63212967 зловживанням процесуальними правами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту. Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.М.Ліпчанський