03 листопада 2025 року
Справа № 642/4562/25
Провадження № 2/642/1609/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Проценко Л.Г.,

за участю секретаря судового засідання Гойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБОРГ», Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА КОЛЕКТОРСЬКА АГЕНЦІЯ» про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Холодногірського районного суду м. Харкова з позовною заявою про захист прав споживачів, у якій просила визнати протиправними та незаконними дії відповідача ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», що полягають у передачі персональних даних без її згоди відповідачу ТОВ «УКРБОРГ»; визнати протиправними та незаконними дії відповідача ТОВ «УКРБОРГ», що полягають у вимаганні з позивача неіснуючого боргу у сумі 1453,07 грн., а також погрозах вбивства, фізичної розправи, зґвалтування, підпалу житла, наведення російських ракет на її будинок. Також просила стягнути з відповідачів на її користь моральну шкоду у сумі 500000 грн. 00 коп., а також, звільнити від сплати судових витрат, як особу з інвалідністю 2-ої групи та на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 08.08.2025 року позовну заяву було залишено без руху, а після усунення недоліків, ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 12.08.2025 року відкрито провадження у справі в загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання.

Від представника відповідача ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» Погрібної Т.С. 13.08.2025 року через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву. При цьому зазначено, що відповідно до розрахунку заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_1 ОСОБА_1 є споживачем послуг з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , та має заборгованість в сумі 1453,07 грн. з урахуванням сплачених коштів. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи проводити без участі представника ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ». (а.с. 16-22)

14.08.2025 року від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив. На обґрунтування якої вказано, що існування боргу у сумі 1453,07 грн. свідчить про протиправність дій з боку відповідача. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів згоди позивача про передачу персональних даних ТОВ «УКРБОРГ» з метою залякування та надсилання погроз вбивства та фізичної розправи, що також свідчить про протиправні дії з боку відповідача. (а.с. 38)

18.08.2025 від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про залучення співвідповідача ТОВ «УКРАЇНСЬКА КОЛЕКТОРСЬКА АГЕНЦІЯ» та у зв`язку з цим уточнено позовні вимоги.

21.08.2025 через систему «Електронний суд» надійшла заява представника відповідача ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» Погрібної Т.С., згідно якої, з метою отримання актуальних даних з Інформаційної платформи Оператора ГТС було здійснено запит від 13.08.2025 року за вих. № 17544-0825 безпосередньо до ТОВ «Оператора ГТС України» відносно спожитого обсягу природного газу ОСОБА_1 за спірний період з ресурсу ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» за ЕІС кодом, що присвоєно відповідачу. Згідно відповіді ТОВ «ОПЕРАТОРА ГТС України» від 19.08.2025 року за вих. № ТОВВИХ-25-12897 вбачається, що відповідач в спірному періоді був закріплений в реєстрі споживачів ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» та обсяг природного газу спожитого ним, який віднесено в алокацію ТОВ " ХАРКІВГАЗ ЗБУТ", становить: з 01.03.2022 по 31.03.2022 251,00 м3; з 01.04.2022 по 30.04.2022 71,00 м3. Отже, обсяг спожитого природного газу відповідачем, підтверджується Оператором ГТС на відповідний запит. Враховуючи зазначене, просила долучити зазначену відповідь на запит до матеріалів справи. (а.с. 47-52)

Крім того, від позивача ОСОБА_1 15.09.2025 надійшли додаткові пояснення по справі, згідно яких просила визнати відсутність відзивів з боку відповідачів як визнання позову та додано скриншоти повідомлень. (а.с. 60)

Також, позивач ОСОБА_1 15.09.2025 року надала заяву через систему «Електронний суд» про розгляд справи у її відсутність, посилаючись на постійні загрози вбивства, фізичної розправи з боку відповідачів, при цьому позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Ухвалою від 15.09.2025 клопотання позивача ОСОБА_1 про залучення співвідповідача ТОВ «УКРАЇНСЬКА КОЛЕКТОРСЬКА АГЕНЦІЯ» задоволено.ТОВ «УКРАЇНСЬКА КОЛЕКТОРСЬКА АГЕНЦІЯ» надано строк протягом 15-ти днів з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Позивачем у зв`язку із залученням відповідача, були уточнені позовні вимоги, які викладені в наступній редакції: визнати протиправними та незаконними дії відповідача ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», що полягає у передачі персональних даних без її згоди відповідачу ТОВ «УКРБОРГ» та ТОВ «УКРАЇНСЬКА КОЛЕКТОРСЬКА АГЕНЦІЯ»; визнати протиправними та незаконними дії відповідача, ТОВ «УКРБОРГ» та ТОВ «УКРАЇНСЬКА КОЛЕКТОРСЬКА АГЕНЦІЯ», що полягають у вимаганні з позивача неіснуючого боргу у сумі 1453,07 грн., а також погрозах вбивства, фізичної розправи, зґвалтування, підпалу житла, наведення російських ракет на її будинок. Стягнути з відповідачів на її користь моральну шкоду у сумі 500000 грн. 00 коп.

29.09.2025 року від представника ТОВ «УКРБОРГ» Ковалевського Є.В. надійшли письмові пояснення по справі, згідно яких, просили відмовити у задоволенні вищевказаної позовної заяви та розгляд справи проводити без участі їх представника.

06.10.2025 року від позивача ОСОБА_1 також надійшли додаткові пояснення у справі, у яких, просила не приймати додаткові пояснення відповідача ТОВ «УКРБОРГ», оскільки останні подані з пропущенням 15-ти денного строку на подання відзиву на позову заяву.

Також 06.10.2025 року від представника відповідача ТОВ «УКРАЇНСЬКА КОЛЕКТОРСЬКА АГЕНЦІЯ» Гнип В.В. надійшов відзив на позовну заяву.

07.10.2025 року від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач вважала, що наданий відзив на позовну заяву не може бути прийнятий судом, оскільки пропущений строк на його подання, а клопотання про поновлення такого строку не заявлено.

Частиною 8 ст. 83 ЦПК України визначено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Суд погоджується з позицією позивача ОСОБА_1 щодо пропуску строку на подання відзиву на позовну заяву з боку ТОВ «УКРАЇНСЬКА КОЛЕКТОРСЬКА АГЕНЦІЯ», оскільки клопотань про поновлення такого строку відзив не містить, то суд його не приймає.

07.10.2025 року ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

На адресу суду 09.10.2025 року від представника ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» Погрібної Т.С. вкотре надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі. (а.с. 96-99)

14.10.2025 від представника відповідача ТОВ «УКРБОРГ» Ковалевського Є.В. надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Як зазначалося вище, позивач ОСОБА_1 15.09.2025 року також через систему «Електронний суд» надала заяву про розгляд справи у її відсутність, посилаючись на постійні загрози вбивства, фізичної розправи з боку відповідачів, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «УКРАЇНСЬКА КОЛЕКТОРСЬКА АГЕНЦІЯ» в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату і час розгляду справи, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.

Враховуючи неявку всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно матеріали справи,докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Положеннями ч.1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Встановлено, що ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» з 01.07.2015 здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області на підставі ліцензії на постачання природного газу, виданої Національною Комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України. На ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу населенню Харківської області згідно Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу.

Позивач ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» за адресою: АДРЕСА_1 , та на її ім`я було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , EIC-код 56XM33E94273390J, що не заперечується сторонами. (а.с. 24)

Згідно з довідкою № 439323412 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.08.2025 року з 10 січня 2008 року власником будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину № № 3-3570, виданого 14.11.2007 Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області. (а.с 25)

Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827, Закону України «Про ринок природного газу», Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон), Кодексом газорозподільних систем (далі - Кодекс) затвердженого постановою Національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30 вересня 2015 року, який визначає взаємовідносини оператора ГРМ із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні основи функціонування газорозподільчих систем, зокрема, умови забезпечення, тощо.

Відповідно до розділу III Правил постачання природного газу, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційне веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2015.

Відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, який затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 за № 2500, цей типовий договір є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником (п. 1.1), розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 4.3), при розрахунку за квитанціями абонентської книжки Постачальника Споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його Постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплата рахунка Постачальника про сплату послуг за цим договором має бути здійснена Споживачем в термін, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання Споживачем цього рахунку (п. 4.6.).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з постачання та розподілу природного газу віднесено до комунальних.

Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку визначені договором.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, а тому власник зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги з моменту набуття права власності на нерухоме майно. У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 зроблено висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Фактом згоди на приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є періодичні сплати за поставлений природний газ, а також факт фактичного споживання природного газу. Таким чином, між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами укладених договорів.

При цьому такому праву прямо відповідає визначений частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до абз. 2 п. 22 Розділу III Правил побутовий споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору.

Однак, предметом даного спору є правовідносини, що виникають в сфері захисту прав споживачів, а встановлення наявності або відсутності заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ХАРКІВГАЗЗБУТ» не належить до предмету доказування у даній справі.

Суд відхиляє аргументи позивача ОСОБА_1 стосовно відсутності в неї заборгованості, яка має бути встановлена та стягнута судовим рішенням, оскільки під час судового розгляду встановлено, що в матеріалах справи містяться лише повідомлення від відповідачів досудового характеру (досудового врегулювання спору).

Стосовно скасування наказу по цивільній справі № 635/9867/23, суд зазначає наступне.

Позивач в своїй заяві вказує, що неодноразово пояснювала відповідачам, що в неї відсутня будь-яка заборгованість, оскільки ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 листопада 2023 року (справа № 635/9867/23; провадження №2-с/635/87/2023), судовий наказ, виданий 31 жовтня 2023 року вищевказаним судом за заявою АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» про стягнення боргу за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 1543 грн. 88 коп. та судового збору в розмірі 268 грн. 40 коп. - скасовано.

Представник ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» до суду з приводу стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання до ОСОБА_1 не зверталося, в цивільній справі № 635/9867/23 стягувачем є інша юридична особа АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» (ЄДРПОУ: 03359500), і заборгованість 1543,88 грн. стягувалася не за постачання газу, а за його доставку (транспортування).

Тобто, посилання позивача на скасований судовий наказ від 31.10.2023 року по справі № 635/9867/23 не має відношення до спірної заборгованості в ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», яке не було стороною та учасником цього цивільного провадження.

Крім того, позивач ОСОБА_1 у відповіді на відзив зазначила, що при розгляді справи надасть суду відповідні квитанції про сплату коштів відповідачу ТОВ «ХАРКІВГАЗЗБУТ», однак матеріали справи цих документів не містять. (а.с. 38)

Щодо передачі персональних даних позивача ОСОБА_1 ТОВ «УКРБОРГ», суд зазначає наступне.

На сайті постачальника ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» за посиланням https://khgaszbut.com.ua/privacy розміщено Політику конфіденційності, в абзаці 3 розділу «Вступ» передбачено, що споживач, використовуючи цей вебсайт та отримуючи від ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» послуги, надає згоду на збирання, реєстрацію, накопичення, зберігання, адаптування, зміну, поновлення, використання і поширення, знеособлення, знищення персональних даних, у тому числі з використанням інформаційних систем у порядку, визначеному цією Політикою конфіденційності.

В абзаці 5 розділу «Вступ» Політики конфіденційності, також передбачено, що цим споживач також надає згоду на обробку своїх персональних даних та підтверджує те, що він є повідомленим про порядок та мету, а також інші умови їх обробки відповідно до ст. ст. 6, 8, 10, 11 Закону України «Про захист персональних даних».

Пунктом 6.1 Типового договору та на постачання природного газу побутовому споживачу та визначено, що постачальник має право мати інші права, передбачені чинними нормативно-правовими актами і цим Договором.

Статтею 44 ГК України визначено, що підприємницька діяльність здійснюється на основі принципу самостійного формування підприємцем програми діяльності, виборупостачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально- технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 та ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторонимають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства, і є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 1000 ЦКУ за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, учинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права й обов`язки довірителя.

Предметом регулюванняЗакону України «Про житлово-комунальні послуги» є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житло-комунальних послуг (ч. 1 ст. 3 Закону).

Пунктом 13 ст.1 Закону визначено, що споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримувати житлово-комунальні послуги. Також Законом встановлено, що споживач має право у установленому законодавством порядку отримувати необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціну/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо (п. 2 ч. 1 Закону).

Відповідно до ст. 19 Закону відносини між учасниками у сфері житлово- комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Споживач, зокрема, зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пп. 1, 5 ч. 3 ст. 20 та ч. 1 ст. 26 Закону).

Крім того, якщо обробка персональних даних споживачів природного газу здійснюється володільцем бази персональних даних на підставі закону, зокрема «Про ринок природного газу», у порядку, визначеному законодавством (у тому числі Правилами постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2496, умовами Типового договору постачання природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2500), згода від фізичних осіб, які отримують послуги з газопостачання, на підставі договору, не вимагається.

З огляду на це, підставою виникнення права на використання (оброблення, в тому числі і поширення з метою реалізації прав та обов`язків надавача комунальних послуг в рамках закону та/або договору укладеного в рамках закону) персональних даних споживачів житлово-комунальних послуг є дозвіл, наданий володільцю бази персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних», обробка персональних даних допускається без згоди суб`єкта, якщо вона необхідна для виконання договору, стороною якого є суб`єкт даних. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 21 Закону визначені обов`язки виконавця, а саме: надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово- комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/ тарифів, норм споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо.

Виходячи з вищевикладеного, ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» при передачі прав щодо досудового регулювання спору про стягнення заборгованості не мало обов`язку повідомляти споживача про укладення вказаного договору доручення, і не передавало будь-яких боргових зобов`язань споживача.

Зі змісту укладеного 05.02.2025 року між ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» (Довіритель) та ТОВ «УКРБОРГ» (Повірений) Договору доручення №ХГЗ02-0225 вбачається, що договір укладений в силу реалізації повноважень ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» щодо вчинення від його імені та в його інтересах дій спрямованих на досудове врегулювання спору з метою сплати заборгованості за природний газ. (а.с. 26-35)

Відповідно до пункту 1.1 Договору доручення №ХГЗ02-0225 від 05.02.2025 року, Довіритель доручає, а Повірений зобов`язується від імені та за рахунок Довірителя вчиняти дії, спрямовані на погашення у позасудовому порядку простроченої заборгованості за надані послуги з постачання природного газу фізичним особам (надалі «Боржники»), а саме: - складати та направляти Боржникам листи, повідомлення, вимоги, претензії про добровільне погашення простроченої заборгованості, що виникла за договорами, на рахунок, вказаний Довірителем; - проводити переговори з Боржниками щодо добровільного погашення останніми простроченої заборгованості, що виникла за договорами, на рахунок, вказаний Довірителем, з використанням засобів дистанційного зв`язку (телефон, факс тощо); - проводити безпосередні переговори співробітників Повіреного з Боржниками з питань погашення ними простроченої заборгованості, що виникла за договорами, укладеними з Довірителем. Вищезазначені дії, як облік заборгованості, вимоги, претензії ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» не встановлюють для позивача ОСОБА_1 будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, вчинення яких ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» з метою реалізації своїх прав та обов`язків щодо отримання вартості спожитого споживачем природного газу, проведення переговорів та/або досудового врегулювання спору - не заборонено чинним законодавством, а тому такі дії постачальник вправі вчиняти згідно законодавства з метою реалізації прав та обов`язків сторін, оскільки вони вчиняються виключно для здійснення повноважень ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» як постачальника природного газу.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , будучи учасником правовідносин із ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» як споживач, погодився з Політикою конфіденційності, яка розміщена на веб-сайті постачальника за посиланням https://khgaszbut.com.ua/privacy, в якій зокрема передбачено роз`яснення споживачам про надання ними згоди, зокрема, на збирання та поширення їхніх персональних даних, а також, що таким чином споживачі надають згоду на обробку їхніх персональних даних, в порядку та з метою, відповідно до ст. ст. 6, 8, 10, 11 Закону України «Про захист персональних даних».

Відтак, наведеним підтверджується правомірність дій ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» щодо передачі третім особам персональних даних, чим не було порушено прав ОСОБА_1 як споживача.

Щодо погроз зі сторони відповідачів ТОВ «УКРБОРГ» та ТОВ «УКРАЇНСЬКА КОЛЕКТОРСЬКА АГЕНЦІЯ» та стягнення моральної шкоди у розмірі 500000,00 грн.

Твердження позивача про нібито отримані погрози від ТОВ «УКРБОРГ» шляхом мобільного зв`язку, зокрема про погрози вбивством, фізичною розправою, підпалом житла тощо, не підтверджені належними та допустимими доказами.

З наданих позивачем скриншотів вбачається, що ТОВ «УКРБОРГ» та ТОВ «УКРАЇНСЬКА КОЛЕКТОРСЬКА АГЕНЦІЯ» надсилали лише повідомлення з пропозицією добровільно сплатити заборгованість у розмірі 1453,07 грн. на користь ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ».

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем зазначено про вчинення/погрозу вчинення щодо неї особливо тяжких злочинів, зокрема зґвалтування, погрозах вбивством, фізичної розправи, умисного знищення або пошкодження майна, однак будь-якої інформації про звернення позивача до правоохоронних органів з цього приводу матеріали справи не містять, і жодних доказів погроз (аудіо-відео матеріалів) чи інших протиправних дій з боку відповідачів ТОВ «УКРБОРГ» та ТОВ «УКРАЇНСЬКА КОЛЕКТОРСЬКА АГЕНЦІЯ» позивачем до суду не надано.

У відповідності до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд звертає увагу, що всі надані позивачем скриншоти містять наступні фрази: «Шановний споживач», «рекомендуємо в добровільному порядку», « ОСОБА_2 », «Досудова вимога», «Чекаємо відповіді від Вас стосовно вирішення питання з боргом», тобто є ввічливими, коректними із зазначенням, що це є досудовою вимогою, і не містять тих обставин, на які посилається позивач. (а.с. 5 зворот, 43, 44, 61-64)

Позивачем в обґрунтування стягнення моральної шкоди вказано, що у зв`язку із протиправними діями відповідачів, вона втратила душевний спокій, порушився її сон, боїться насильства з боку відповідачів та вийти на вулицю, вона постійно знаходиться у роздратованому стані, зіпсувались відносини з оточуючими людьми, вона постійно сумує.

Питання компенсації моральної шкоди особі незалежно від того, в якій сфері життя чи діяльності, правовідносин вони виникають регулюються цивільним законодавством.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Крім того, відшкодування моральної шкоди не може використовуватися як спосіб збагачення, що узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 23.10.2024 по справі № 293/174/23.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду у своїй постанові від 01 березня 2021 у справі 180/1735/16-ц зазначила, що тлумачення положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом зтим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно- наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності.

У постанові від 5 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 Об`єднана палата Касаційного цивільного Суду зазначила, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Також у цій постанові зазначено, що тягар доказування розподіляється наступним чином: а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. В даному випадку, не доведено вчинення протиправних дій відповідачів стосовно позивача.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» діяло відповідно до закону та своїх повноважень, не приховувало інформації щодо наявної заборгованості та досудової можливості врегулювання спору. При цьому позивачем ОСОБА_1 не надано жодних доказів щодо звернення до лікарів, проходження лікування, на що було витрачено кошти, та що її погіршення стану здоров`я пов`язано з діями відповідачів, які призвели до моральних страждань.

Позивачем не обґрунтовано, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір моральної шкоди 500000,00 грн та доказів на підтвердження наявності заподіяної шкоди, калькуляції розрахунку, яким керувалася заявляючи до стягнення відповідної суми моральної шкоди, доказів причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідачів, що в силу вимог статті 81 ЦПК України є процесуальним обов`язком сторони та є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, внаслідок їх необґрунтованості та недоведеності.

Крім того, суд акцентує увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про захист прав споживачів», то судовий збір в розмірі 1211,20 грн. підлягає компенсації за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБОРГ», Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА КОЛЕКТОРСЬКА АГЕНЦІЯ» про захист прав споживачів відмовити.

Судовий збір в розмірі 1211,20 грн. віднести за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 03.11.2025 року.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», , місцезнаходження юридичної особи: м.Харків, вул.Петра Болбочана, 54;

Відповідач:Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРБОРГ», , місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, просп. Степана Бандери, 28-А.

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА КОЛЕКТОРСЬКА АГЕНЦІЯ», , місцезнаходження юридичної особи: Чернігівська область, м. Чернігів, просп. Миру, буд. 42А, оф. 604.

Суддя Л.Г. Проценко