РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 2/510/1941/25

Справа № 510/1807/25

03 листопада 2025 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.,

за участю секретаря Фурсової А.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дідусь ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, при зверненні позивача до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, у видачі свідоцтва їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що й стало підставою для звернення до суду.

Позивач у судове засідання не з`явилась, направила до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про визнання позову, в якій також просив розглянути справу за його відсутності.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідусь сторін ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 26 вересня 1994 року Котловинської сільською радою Ренійського району Одеської області, актовий запис № 20).

За змістом частин 4,5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року.

Таким чином, при вирішенні справи, суд керується нормами ЦК Української РСР 1963 року.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Так, після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина до складу якої увійшло право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (виписка № 151 від 18 серпня 2025 року виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області з погосподарської книги).

Згідно ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За життя ОСОБА_3 заповідального розпорядження не залишив, тому спадкоємство здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Прийняття спадщини підтверджується різними діями спадкоємця, які за своїм характером свідчать що в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини він фактично вступив у володіння (користування, розпорядження) спадковим майном.

На час смерті ОСОБА_3 , разом з ним мешкала його онука, позивач по справі ОСОБА_1 (довідка виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 158 від 26 серпня 2025 року), яка фактично прийняла спадкове майно шляхом вступу у володіння та управління ним, відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР, оскільки спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року.

Згідно інформаційної довідки № 82870342 від 13 жовтня 2025 року зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) встановлено про відсутність інформації про спадкодавця ОСОБА_3 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, судом встановлено, що спадкова справа після смерті спадкодавця ОСОБА_3 не заводилась, а свідоцтва про право на спадщину не видавались.

Отже, позивач прийняла спадщину у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР, оскільки вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Відповідач, жодних дій з прийняття спадщини не вчинив, не заперечує проти прийняття спадщини позивачем, про що свідчить надана ним заява про визнання позову.

Однак, при зверненні позивача до державної нотаріальної контори, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, про що видано відповідну постанову.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підтвердження своїх позовних вимог, позивач надала суду копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на ім`я померлого ОСОБА_3 , а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не позбавляє спадкоємця оформити своє право на прийняту спадщину, що передбачено ст. 548 ЦК УРСР.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України).

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Отже, всі вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не викликають у суду жодних сумнівів.Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають законодавству, а тому мають бути задоволені.

Згідно ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки у своїй заяві позивач просила залишити судові витрати за нею, питання про стягнення судових витрат з відповідача судом не розглядалось.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова