Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5074/25
Номер провадження2/711/2396/25
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
14 жовтня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі головуючого-судді Демчика Р.В., секретаря судового засідання Криштоф Л.В., за участі представника позивачів Гречко І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Гречко Іванна Василівна до ОСОБА_3 про скасування обтяження нерухомого майна, треті особи: Перша Черкаська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Міняйло Ірина Петрівна,-
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , діючи в особі свого представника адвоката Гречко І.В. звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 про скасування обтяження нерухомого майна, треті особи: Перша Черкаська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П.
Позов обґрунтовують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
02.02.2024 року дітям спадкодавця ОСОБА_2 та ОСОБА_1 видані свідоцтва про право на спадщину за законом, де зазначається, що спадщина, на яку видані свідоцтва, складається з частки у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_2 , яка належала померлому ОСОБА_4 , 1969 року народження, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Висоцькою С. І., приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу 14.02.1997 року за № 104, право власності на яку зареєстровано в Комунальному підприємстві «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» у реєстрову книгу за № 8-529-124.
Отже, вказана квартира є спільною частковою власністю позивачів.
Право власності на зазначене нерухоме майно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстроване у Державному реєстрі речових прав, що підтверджується витягами з Державного реєстру від 02.02.2024 № 364294857 та № 364294417.
Під час оформлення спадкової справи приватний нотаріус Науменко Т.М. 18.05.2023 року виявила, що на частину спадкового майна накладено заборону відчуження, зокрема, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Спадкоємцям не було відомо про існування заборони на квартиру до моменту її виявлення нотаріусом.
Тобто, власником зазначеної квартири на момент накладення заборони був ОСОБА_3 .
Приватний нотаріус Науменко Т.М. звернулася до Першої черкаської державної нотаріальної контори щодо надання відомостей про заборону на відповідну квартиру, та отримала відповідь про те, що, як вбачається із паперового реєстру для реєстрації заборон відчуження жилих будинків (частин будинків) та квартир у багатоквартирному будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників, а також арештів (заборон), накладених на будинки судовими та слідчими органами, обтяження було зареєстроване на підставі повідомлення приватного нотаріуса Міняйло І.П. від 04.12.1996.
Перша черкаська державна нотаріальна контора зазначила, що лише внесла відомості про накладене обтяження до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, оскільки відповідно до чинного законодавства, що діяло на той момент, приватні нотаріуси не мали технічної та юридичної можливості реєструвати накладені ними обтяження. Отже, Перша черкаська державна нотаріальна контора не є суб`єктом обтяження (обтяжувачем) та не приймала самостійного рішення про накладення заборони, а тому для отримання необхідної інформації щодо накладення заборони на відповідну квартиру потрібно звернутися до Приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Міняйло Ірини Петрівни.
Також, Перша черкаська державна нотаріальна контора повідомила, що переписка по накладенню і зняттю заборон та арештів на жилі будинки i квартири по 2000 рік включно знищена, у зв`язку з закінченням терміну зберігання.
Приватний нотаріус Науменко Т.М., у зв`язку зі зверненням до неї спадкоємців померлого ОСОБА_4 , направила запит від 09.06.2023 № 67/02-14 до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П. щодо надання інформації про накладення заборони на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідь на який остання повідомила, що нею 27.11.1996 року за N 3008 був посвідчений договір застави вказаної квартири, укладений між ОСОБА_3 (попереднім власником квартири) та ОСОБА_6 , а 28.11.1996 року посвідчена угода про розірвання цього договору між сторонами за N 3019.
Документальні підтвердження про направлення приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П. до Пepшої черкаської державної нотаріальної контори повідомлення про накладення заборони на конкретний об`єкт нерухомого майна надати немає можливості, так як переписка по накладенню та зняттю заборон та арештів на жилі будинки i квартири по 2002 рік знищена в зв`язку з закінченням терміну зберігання (3 роки).
У відповідь на повторне звернення приватного нотаріуса Науменко Т.М. до приватного нотаріуса Міняйло І.П. щодо надання інформації про накладення заборони на відповідну квартиру, остання, крім уже наданої нею інформації, повідомила, що обтяження станом на 04.12.1996 (дату, яка вказана у держреєстрі як дата виникнення обтяження) не існувало, і в зв`язку зі знищенням переписки по накладенню і зняттю заборон та арештів на жилі будинки і квартири по 2002 рік, інформація про обтяжувача по вказаному обтяженню квартири відсутня.
Як вбачається з інформації, наданої приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П., договір, на підставі якого зареєстрована спірна заборона на відповідну квартиру, був розірваний, станом на 04.12.1996 року заборони на квартиру не існувало, отже вона мала б бути знята.
Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат» в редакцїї від 02.09.1993, що діяла на момент реєстрації спірної заборони, одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позички, повідомлення про припинення договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, державний нотаріус aбo посадова ocoба виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.
У момент реєстрації спірної заборони на квартиру, приватні нотаріуси не мали технічних та юридичних можливостей для реєстрації обтяжень та ix зняття.
Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 Закону України «Про нотаріат» в редакції від 02.09.1993 року, що діяла на момент реєстрації спірної заборони, приватний нотаріус вчиняє нотаріальні дії, передбачені ст. 34 цього Закону, за вийнятком накладення i зняття заборони відчуження жилого будинку, квартира, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.
Як уже зазначалося вище та вбачається з Інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`ектів нерухомого майна, реєстратором заборони на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , від 24.05.2007 за № 5015200 є Перша черкаська державна нотаріальна контора; підстава обтяження - повідомлення приватного нотаріуса б/н від 04.12.1996.
Відповідно до паперового реєстру для реєстрації заборон відчуження жилих будинків (частин будинків) та квартир в багатоквартирному будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників, а також арештів (заборон), накладених на будинки судовими та слідчими органами, спірне обтяження квартири було зареєстровано на підставі повідомлення приватного нотаріуса Міняйло І.П.
Ні з інформації Першої черкаської державної нотаріальної контори, ні приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П. не зрозумілі причини незняття спірної заборони на відповідну квартиру, враховуючи, що, як зазначив приватний нотаріус Міняйло І.П., нею 27.11.1996 року за N 3008 був посвідчений договір застави вказаної квартири, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , а 28.11.1996 року посвідчена угода про розірвання цього договору між сторонами за N 3019. Документальні ж підтвердження про направлення приватним нотаріусом Міняйло І.П. до Пepшої черкаської державної нотаріальної контори повідомлення про накладення (зняття) заборони на конкретний об`єкт нерухомого майна відсутні, так як переписка по накладенню та зняттю заборон та арештів на жилі будинки i квартири по 2002 рік знищена в зв`язку з закінченням терміну зберігання (3 роки).
У договорі купівлі-продажу відповідної квартири від 14.02.1997 року, посвідченому приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Висоцькою С.І., та зареєстрованому у реєстрі за № 104, зазначено, що заборон на квартиру немає. Продавець квартири ОСОБА_3 при укладенні цього договору не повідомив про наявність заборони відчуження майна, так само як і нотаріус не виявила такої.
Просять суд скасувати обтяження № 5015200 від 24 травня 2007 року, а саме, - заборону на нерухоме майно (квартиру) за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить:
- частки у праві спільної часткової власності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт: № НОМЕР_2 , виданий 15.01.2024, органом № 2110, ІПН: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на підставі свідоцтва про право на спадщину № 131 від 02.02.2024;
- частки у праві спільної часткової власності ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт: серії НОМЕР_4 , виданий Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області 19.04.2011, ІПН: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на підставі свідоцтва про право на спадщину № 129 від 02.02.2024;
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.06.2025 року відкрите спрощене позовне провадження у справі.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.09.2025 року витребувано від приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П. документи, які були підставою для накладення заборони, зареєстрованої 24.05.2007 за № 5015200 реєстратором: Перша черкаська державна нотаріальна контора (архівний запис), Підставою обтяження вказано: повідомлення приватного нотаріуса б/н від 04.12.1996. копію договору застави квартири за адресою: АДРЕСА_1 , від 27.11.1996 № 3008, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ; копію угоди від 28.11.1996 про розірвання договору застави квартири від 27.11.1996 № 3008, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .
Представник позивачів в заключне судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути у її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засіданні повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Треті особи в судове засідання не з`явилися, надіславши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності.
Відповідно до ст. 280,281 ЦПК України та враховуючи згоду представника позивачів, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 ., після смерті якого, приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу була заведена спадкова справа №14/2022.
02.02.2024 року дітям спадкодавця ОСОБА_2 та ОСОБА_1 видані свідоцтва про право на спадщину за законом, де зазначається, що спадщина, на яку видані свідоцтва, складається з частки у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_2 , яка належала померлому ОСОБА_4 , 1969 року народження, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Висоцькою С.І., приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу 14.02.1997 року за № 104, право власності на яку зареєстровано в Комунальному підприємстві «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» у реєстрову книгу за № 8-529-124.
Право власності на зазначене нерухоме майно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстроване у Державному реєстрі речових прав, що підтверджується витягами з Державного реєстру від 02.02.2024 № 364294857 та № 364294417.
Зазначена квартира була придбана спадкодавцем ОСОБА_4 у ОСОБА_3 згідно з договором купівлі-продажу від 14.02.1997 року, посвідченим приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Висоцькою Світланою Іванівною, зареєстрованим у реєстрі за № 104 та зареєстрованим в БТІ.
Також судом встановлено, що приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П. 27.11.1996 року за №3008 був посвідчений договір застави вказаної квартири, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .
28.11.1996 року за реєстровим №3019, цим же нотаріусом посвідчена угода про розірвання договору застави між сторонами.
Тобто, власником зазначеної квартири на момент накладення заборони був ОСОБА_3 , який в подальшому 14.02.1997 року уклав договір купівлі-продажу зазначеної квартири з ОСОБА_4 .
Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
На даний час співвласниками вказаної квартири є спадкоємці ОСОБА_4 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно з частиною 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
За змістом частин 1, 2 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Пунктом 2 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах при зняття арешту з майна» встановлено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або інші законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Згідно з частиною 1 статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності.
За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Керуючись наведеним, ст.ст.13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273-275, 279, 280, 281, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -
Скасувати обтяження № 5015200 від 24 травня 2007 року, а саме, - заборону на нерухоме майно (квартиру) за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить:
- частки у праві спільної часткової власності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт: № НОМЕР_2 , виданий 15.01.2024, органом № 2110, ІПН: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на підставі свідоцтва про право на спадщину № 131 від 02.02.2024;
- частки у праві спільної часткової власності ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт: серії НОМЕР_4 , виданий Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області 19.04.2011, ІПН: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на підставі свідоцтва про право на спадщину № 129 від 02.02.2024;
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто Придніпровським районним судом м. Черкаси у випадку подання відповідачем відповідної заяви протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи якому повне заочне рішення не було йому вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Головуючий: Р. В. Демчик