Справа № 509/3900/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року с-ще Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенка Є.М.,

при секретарі судового засідання: Проноза І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу №509/3900/25 за позовом Обслуговуючого кооперативу «ДОМ ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2025 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла позовна заява від Обслуговуючого кооперативу «Дом Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням розміру інфляційних втрат та 3 % річних у розмірі 9532,67 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОК «Дом Плюс» здійснює надання житлово-комунальних послуг за регульованими тарифом мешканцям багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 .

Відповідач користується житлово-комунальними послугами, що надаються ОК «Дом Плюс», проте не виконує свої зобов`язання по їх оплаті, внаслідок чого станом на 15 червня 2025 року утворилась заборгованість по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням розміру інфляційних втрат та 3 % річних у розмірі 9532,67 грн.

Ухвалою суду від 22.07.2025 року було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, в позовні й заяві просив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так з матеріалів справи встановлено, що згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 03.08.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано ОБСЛУГОВУЮЧИЙ КООПЕРАТИВ «ДОМ ПЛЮС», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 42354189.

Відповідно до п. 1.2. Статуту ОБСЛУГОВУЮЧОГО КООПЕРАТИВУ «ДОМ ПЛЮС» (ОК «ДОМ ПЛЮС») створено шляхом об`єднання фізичних та юридичних осіб для надання послуг членам Кооперативу, асоційованим членам Кооперативу (власника житлових та/або нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (комплексі) за адресою: АДРЕСА_1 ) та іншим особам з метою провадження діяльності Кооперативу.

Згідно акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 14 грудня 2018 та акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс (мереж електропостачання та мереж каналізації, зовнішні мережі водопостачання житлового будинку) від 01 квітня 2019 року на баланс та управління ОБСЛУГОВУЮЧОГО КООПЕРАТИВУ «ДОМ ПЛЮС» був переданий багатоквартирний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Для здійснення надання житлово-комунальних послуг мешканцям багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , позивач уклав ряд договорів, а саме: - Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 03-8932-ПУП від 15.07.2020 з ТОВ «ОДЕСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ»; - Договір про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії № 8932 від 16.06.2020 з АТ «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО»; - Договір на послуги водопостачання та водовідведення № 74 від 11.11.2019 з КП «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове»; - Договір про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів № 44 від 13.05.2020 з КП «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове»; - Договір про надання послуг в сфері поводження з відходами № 9596/К/М/1 від 01.06.2019 з ФОП ОСОБА_2 .

Загальними зборами ОБСЛУГОВУЮЧОГО КООПЕРАТИВУ «ДОМ ПЛЮС» 12 вересня 2022 року вирішено затвердити тариф на управління та обслуговування багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 7 грн. 40 коп. Вказаний тариф був оформлений протоколом загальних зборів від 12.09.2020 № 8.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 237, номер запису про право власності 24085944, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідач користується житлово-комунальними послугами, що надаються ОБЛУГОВУЮЧИМ КООПЕРАТИВОМ «ДОМ ПЛЮС, проте не виконує свої зобов`язання по їх оплаті, в наслідок чого станом на 15 червня 2025 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 9532,67 грн, яка складається із: заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 8215,30 грн.; інфляційних втрат у розмірі 1004,54 грн.; 3 % річних у розмірі 312,83 грн.

Згідно положень ст. 322 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, ст. 10 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію, а ст.66ЖК України передбачено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири.

Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1. ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України Про житлово-комунальні послуги. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України Про житлово-комунальні послуги).

Згідно зі статтею 5 Закону України Про житлово-комунальні послуги, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 р. № 572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень ст. 9 Закону України Про житлово комунальні послуги Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, навіть у разі відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг, що підтверджується правовою позицією Верховного Суду, які викладені у Постанові від 20 квітня 2016 р. у справі № 6-2951цс15 та Постанові від 25 березня 2020 року у справі № 211/3347/18.

Також Верховний Суд від у Постанові від 02.04.2020 року по справі № 757/29813/17-ц вказав, що не проживання відповідача у квартирі, яка належить йому на праві власності, та факт відсутності його реєстрації у цій квартирі не звільняє його, як власника квартири, від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг.

Позивач надавав послуги відповідачу з управління будинком та прибудинковою територією за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується розрахунком належних до стягнення платежів, який здійснено відповідно до періоду надання послуг.

Таким чином, відповідач, будучи власником квартири АДРЕСА_2 , отримує від позивача комунальні послуги, від наданих послуг не відмовляється, та фактично споживає їх, жодних скарг чи претензій щодо ненадання послуг або надання таких послуг неналежної якості він не надавав.

Положеннями статті 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так відповідно до зазначеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Згідно ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чи відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, звичайно ставляться.

В силу ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння з: його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 552, ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником зобов`язання, його борг складає: основну суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Сума заборгованості за житлово-комунальні послуги складає 8215,30 грн., сума інфляційних втрат - 1004,54 грн., 3 % річних- 312,83 грн. Таким чином, розмір суми, належної до стягнення з відповідача складає 9532,67 грн.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги Обслуговуючого кооперативу «ДОМ ПЛЮС» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані, зокрема, з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем при зверненні до суду з позовом до ОСОБА_1 понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 гривень.

Як слідує з матеріалів справи між позивачем та ТОВ «Юридична фірма «ДЕ ФАКТО» 10 жовтня 2024 року укладено договір №2, згідно умов якого ТОВ «Юридична фірма «ДЕ ФАКТО» надає правову допомогу позивачу.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. В додатку 1 до договору надано розрахунок вартості юридичних послуг у розмірі 5000 грн. В Акті № 9 від 08.07.2025 року про надання юридичних послуг/правової допомоги до Договору про надання правової допомоги № 2 від 10 жовтня 2024 року виконавець надав, а замовник прийняв послуги на загальну суму 5000 грн.

З відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при поданні позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 3028,00 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 гривень.

Керуючись ст.15, 16, 526, 552, 610, 611, 612, 625 ЦК України, ст.12, 76, 223, 258, 259, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , власника квартири АДРЕСА_3 на користь ОБСЛУГОВУЮЧОГО КООПЕРАТИВУ «ДОМ ПЛЮС» () заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг з урахуванням розміру інфляційних втрат та 3 % річних станом на 15 червня 2025 року у загальному розмірі 9532 (дев`ять тисяч п`ятсот тридцять дві) грн. 67 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОБСЛУГОВУЮЧОГО КООПЕРАТИВУ «ДОМ ПЛЮС» () судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Є. М. Панасенко