Справа № 296/4190/25
У Х В А Л А

"11" листопада 2025 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Петровська М.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Ткачука Володимира Васильовича про повернення судового збору у цивільній справі № 296/4190/25, -

встановив:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Ткачук Володимир Васильович звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира із вказаною заявою, відповідно до змісту якої просить постановити ухвалу про повернення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 2906,88 (дві тисячі дев`ятсот шість гривень вісімдесят вісім копійок), сплаченого згідно з квитанцією №71 від 15.04.2025 при поданні позовної заяви.

Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши подану заяву про повернення судового збору, суд дійшов наступних висновків.

Судом з КП "Д-3" встановлено, що ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 25.04.2025 у справі № 296/4190/25 матеріали цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування рішення та запису про зняття з реєстрації місця проживання, відновлення запису про реєстрацію місця проживання передано на розгляд Богунському районному суду м. Житомира за підсудністю.

Згідно довідки, складеної головним спеціалістом відділу організаційного забезпечення з розгляду цивільних та адміністративних справ Корольовського районного суду м.Житомира Анастасії Шуби від 07.11.2025, справа №296/4190/25 була направлена за підсудністю до Богунського районного суду м.Житомира 17 червня 2025 року.

З інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що 20 червня 2025 року Богунським районним судом м.Житомира постановлена ухвала про повернення позовної заяви у цивільній справі №296/4190/25 на підставі п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України. Питання про повернення судового збору ухвалою не вирішувалося.

Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено підстави повернення за ухвалою суду сплаченої суми судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила.

Так, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (ч.1 ст.7).

Тобто, як слідує зі змісту цієї статті, вирішення питання про повернення судового збору залежить від результатів розгляду позовної заяви.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.42, 44 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10, статтею 7 Закону № 3674-VI врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону № 3674-VI "Про судовий збір"). Про таке повернення зазначається: в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом № 3674-VI); в ухвалі про повернення сум судового збору, постановленій як окремий процесуальний документ.

Питання щодо повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом, який вирішував питання, пов`язані з відкриттям провадження у справі, чи розглядав справу, навіть якщо таку сплату помилково здійснено не за місцем розгляду справи.

З наведеного слідує, що визначальним для вирішення питання про повернення судового збору є компетенція суду, який розглядав справу, за якою сплачувався судовий збір, тобто питання повернення судового збору вирішується судом, в провадженні якого перебувала справа за результатом її розгляду, і не залежить від того, на рахунок якого суду здійснено сплату судового збору, адже зарахування здійснюється до спеціального фонду Державного бюджету України.

Саме суд, який вирішує питання про відкриття провадження у справі (відкриття, повернення, відмова у відкритті) є належним (компетентним) судом для вирішення питання про повернення судового збору/розподіл судових витрат.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про повернення судового збору Корольовським районним судом м.Житомира задоволенню не підлягає.

Натоміть, суд зауважує, що заявник не позбавлений права звернутися з аналогічним клопотанням про повернення судового збору в справі № 296/4190/25 до Богунського районного суду м.Житомира .

Керуючись ст.ст. 260, 261, ЦПК України, ст.7 Закону України «Про судовий збір», -

постановив:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Ткачука Володимира Васильовича про повернення судового збору у цивільній справі № 296/4190/25 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя М. В. Петровська