Справа № 490/6847/25
н/п 2/490/4018/2025
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря Рябой Д.В., позивачки ОСОБА_1 , та представника позивачки - адвоката Трушнікова М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

22.08.2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання за набувальною давністю права власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з кам`яного житлового будинку, житловою площею 38,4 кв. метрів, загальною площею 90,1 кв. метрів, зазначений на плані літ. А;до нього прилягають такі надвірні господарські та побутові споруди, погріб з шиєю Дпд, вбиральня Е, сарай Ж, огорожа 3,4, споруди 2,1.

В обгрунтування вимог в позові зазначено, що домоволодіння та земельна ділянка, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 належали померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , яка була бабусею позивачки.

Після смерті ОСОБА_4 жоден зі спадкоємців спадщину не прийняв, а тому на даний момент вказаний об`єкт нерухомості не має власника.

При цьому, за згоди її бабусі - ОСОБА_4 , позивачка з 06 жовтня 2009 року проживала та продовжує проживати в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з 2014 року сплачувала за комунальні послуги, відкрито та добросовісно володіє зазначеним нерухомим майном понад 10 років, а тому вважає що з урахуванням положень статтей 16, 328, 344 ЦК України має право на визнання за нею права власності на вказане нерухоме майно.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

22.08.2025 року матеріали справи передано на розгляд судді.

26.08.2025 року ухвалою судді Центрального районного суду міста Миколаєва Саламатіна О.В. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності за набувальною давністю. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження, почато підготовче провадження та призначено проведення підготовчого засідання.

24.09.2025 року ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва відмовлено у прийняті визнання відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю та продовжено судовий розгляд справи.

24.09.2025 року ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з підстав наведених в ньому, наполягали на визнанні права власності на будинок та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 саме за набувальною давністю.

Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З договору купівлі-продажу цілого житлового будинку №623 від 17.08.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу м. Миколаєва Матвєєвою І.М., вбачається, що ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_4 купила цілий житловий будинок з усіма надвірними господарськими та побутовими спорудами і побудовами розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

З договору купівлі-продажу земельної ділянки №621 від 17.08.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу м. Миколаєва Матвєєвою І.М., вбачається, що ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_4 купила земельну ділянку площею 0,1025 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вбачається з свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Як вбачається з довідки №19.04-06/10025/2024 від 14.05.2024 року зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 з 06 жовтня 2009 року по теперішній час - АДРЕСА_1 .

Як вбачається з довідки №19.04-06/10026/2024 від 14.05.2024 року зареєстроване місце проживання ОСОБА_8 з 07 лютого 2024 року по теперішній час - АДРЕСА_1 .

Як вбачається з довідки №19.04-06/10028/2024 від 14.05.2024 року зареєстроване місце проживання ОСОБА_9 з 07 лютого 2024 року по теперішній час - АДРЕСА_1 .

Як вбачається з довідки №19.04-06/10027/2024 від 14.05.2024 року зареєстроване місце проживання ОСОБА_10 з 07 лютого 2024 року по теперішній час - АДРЕСА_1 .

Як вбачається з свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 від 02.03.2011 року, ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками зазначені: батько ОСОБА_11 , мати ОСОБА_7 .

Як вбачається з свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 від 26.03.2015 року, ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками зазначені: батько ОСОБА_12 , мати ОСОБА_1 .

Як вбачається з свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 від 09.08.2017 року, ОСОБА_10 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьками зазначені: батько ОСОБА_12 , мати ОСОБА_1 .

Як вбачається з рішення виконкому ММР від 11.05.2022 року встановлено опіку над малолітньою ОСОБА_8 та призначено її опікуном ОСОБА_1 .

Відповідно до частини другої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Отже, набувальна давність - це спосіб набуття права власності на нерухомість, який не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а виникає із сукупності певних обставин, а саме: майно може бути об`єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Позивачем у справах про набуття права власності за набувальною давністю є володілець чужого майна.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року в справі №910/17274/17 зроблено висновок, що умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 ЦК України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

За змістом частини першої статті 344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном.

Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю.

Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

За роз`ясненнями пунктів 9, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до частини 1 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов`язаних з набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

За змістом статті 344 ЦК України при набувальній давності тягар доказування покладається на позивача.

З огляду на положення статті 344 ЦК України та роз`яснення Великої Палати Верховного Суду та Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, суд зазначає, що набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю здійснюється за умови, що річ, яка опинилася у володінні особи, є об`єктивно чужою, володілець суб`єктивно вважає майно своїм, володілець майна має бути добросовісним набувачем, володіння здійснюється протягом усього строку відкрито та продовжувалось безперервно, строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років.

При цьому, безтитульне володіння це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Отже, задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 344 ЦК України можливе лише за доведеності позивачем необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності та терміну володіння майном.

За правилами статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд зазначає, що позивачка з 06.09.2009 року вселилася та проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , достеменно знаючи особу якій належали будинок з усіма надвірними господарськими та побутовими спорудами і побудовами розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,1025 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , саме з дозволу їх власниці - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, строк користування позивачкою будинком та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 в період з 06.10.2009 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 - дати смерті власниці спірного нерухомого майна не є строком давнісного володіння за статтею 344 ЦК України.

З урахуванням неведеного вище, позивачкою в даній справі не доведено, а судом не встановлено наявності умов визначених в статті 344 ЦК України, з якими закон пов`язує можливість набуття права власності за набувальною давністю, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273, 285 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_7 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_8 ) про визнання права власності за набувальною давністю, відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційному суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Саламатін