Cправа № 563/1256/25
06.11.2025 року Корецький районний суд
Рівненської області
в складі: головуючого судді Сірака Д.Ю.
секретар судового засідання Литвинчук Л.Л.
за участю: представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Корець цивільну справу за позовом Великомежиріцької сільської ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,
Представник Великомежиріцької сільської ради звернувся до суду з позовом вказуючи, що відповідачка по справі є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого значиться ОСОБА_4 . 03.06.2025 року до Спеціальної школи в с. Великі Межирічі прийшов учень 9-А класу ОСОБА_3 , який стоїть на обліку, як внутрішньо переміщена особа та проживає в с. Невірків, та повідомив, що його матір відсутня за місцем проживання з 31.05.2025 року. Перевіркою встановлено, що ОСОБА_2 дійсно відсутня за місцем проживання та її місцезнаходження не відоме, на телефонні дзвінки не відповідає. Дитина повідомила, що мама його залишила та повернулась у м. Костянтинівка Донецької області. 04.06.2025 року ОСОБА_3 було взято на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Великомежиріцької сільської ради було розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 . В результаті, з метою захисту прав неповнолітньої дитини, Великомежиріцька сільська рада, як орган опіки та піклування, визнала за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її сина ОСОБА_5 . Тому звертаються до суду з відповідним позовом.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та додатково пояснив, що 31 травня 2025 року ОСОБА_2 , будучи внутрішньо переміщеною особою, покинула місце проживання, що в с. Невірків та залишила свого неповнолітнього, шістнадцятирічного сина ОСОБА_5 без батьківського піклування, про що повідомив останній дирекції Спеціального навчального закладу с. Великі Межирічі. Цього ж дня обставини вказаної події були доведені до відома ВП № 7 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області у письмовому вигляді, а дитину взято на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування та тимчасово влаштовано в сім`ю опікуна. Зі слів ОСОБА_5 , в десятих числах червня 2025 року мама востаннє телефонувала з іншого номеру та повідомила про повернення в м. Костянтинівка Донецької області, де проживала раніше. Однак, актуальне місцезнаходження ОСОБА_2 на даний час залишається невідомим. Відомості про наявність в неповнолітнього ОСОБА_6 інших родичів відсутні. З огляду на повторну неявку відповідачки в судове засідання, не заперечував щодо розгляду справи в заочному порядку.
Заслуханий в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_3 , в присутності педагогів Спеціальної школи с. Великі Межирічі Рівненської обласної ради, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , повідомив суду що народився та раніше проживав у м. Костянтинівка Донецької області. Влітку 2024 року, він разом з мамою переїхав у с. Великі Межирічі, а згодом в с. Невірків, де вони проживали. Однак, вже більше як пів року тому, прокинувшись зранку виявив, що мама відсутня за місцем проживання та він залишився сам. Відтоді і до сьогодні мама не з`являлась і не телефонувала. Тому він не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав. Також вказав, що дідусь і бабуся померли ще до початку війни.
Відповідачка в судове засідання вчетверте не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі «Судова влада України». Відзиву на позов не надходило, як і будь-яких інших заяв чи клопотань.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачки і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши письмові докази, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 та його батьками вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , що було видане 15 вересня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області.
ОСОБА_9 переведений у 10-А клас Спеціальної школи в с. Великі Межирічі Рівненської обласної ради. Навчається у закладі з грудня 2024 року та має статус ВПО, переїхав з матір`ю з м. Костянтинівка Донецької області. Після приїзду у Великомежиріцьку ТГ сім`я проживала в АДРЕСА_1 . Сім`я неповна, зі слів матері батько помер (підтверджуючих документів не надано). ОСОБА_5 повільно влився у класний колектив, дружні відносини склалися не з усіма однокласниками. До навчання ставиться байдуже, хоча школу відвідує охоче. Часто вигадує історії та ситуації, що не відповідають дійсності. Відволікається на соціальні мережі та ігри в телефоні. З усіх предметів учень найбільший інтерес проявляє до уроків трудового навчання. ОСОБА_5 любить відсторонюватися від усіх, щоб побути наодинці, має схильність до непередбачуваних дій. З дорослими контакт встановлює поступово, але дуже вибірково. Вказані відомості зазначені у педагогічній характеристиці навчального закладу.
До матеріалів справи додано також психологічну характеристику за підписами директора та практичного психолога Спеціальної школи в с. Великі Межирічі Рівненської обласної ради, де, крім іншого, зазначено, що взаємовідносини ОСОБА_5 з однолітками утруднені, емоційний контакт встановлюється поступово, характеризується скутістю та сором`язливістю. Допомогу дорослого використовує вибірково. Рівень загальної обізнаності середній. Навички самообслуговування достатньо сформовані, проте потребують контролю з боку дорослого. Багато часу проводить на одинці. Болісно сприймає будь які зауваження, довго тримає образу.
ОСОБА_2 за час проживання на території Невірківського старостинського округу зарекомендувала себе з посередньї сторони. Алкогольними напоями не зловживала та скарги на її поведінку не надходили, про що вказано в Характеристиці від 04 червня 2025 року виданої старостою Невірківського старостинського округу.
03 червня 2025 року адміністрація Спеціальної школи в с. Великі Межирічі Рівненської обласної ради звернулась до голови Великомежиріцької територіальної громади Слободенюк О., начальника служби у справах дітей Чудака І. та начальника ВП № 7 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області Майдана В. з письмовими повідомленнями про те, що цього ж дня, о 10:45 год. до закладу звернувся учень ОСОБА_3 , який перебуває на обліку ВПО та проживає в АДРЕСА_1 , та повідомив про те, що його мама відсутня в будинку з 31.05.2025 року.
З листом аналогічного змісту до ВП № 7 РРУП ГУНП в Рівненській області 03 червня 2025 року звернувся також начальник Служби у справах дітей Великомежиріцької сільської ради, ОСОБА_10 , а саме, поінформував, що ОСОБА_3 залишено без батьківського піклування. Матір дитини, ОСОБА_2 на дзвінки Служби не відповідає.
Згідно з Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 03.06.2025 року, встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , проживають ОСОБА_3 (син) та ОСОБА_2 (мама). Умови проживання задовільні, меблі старого зразка, санітарно-гігієнічні умови в нормі. ОСОБА_2 за місцем проживання відсутня, її місцезнаходження не відоме, на телефонні дзвінки не відповідає. За словами дитини, мама повернулась у м. Костянтинівка Донецької області.
Наказом начальника служби у справах дітей Великомежиріцької сільської ради від 04.06.2025 року № 11 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , взято на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування Служби у справах дітей Великомежиріцької сільської ради.
ОСОБА_3 тимчасово влаштовано в сім`ю ОСОБА_7 , жительки АДРЕСА_3 , про що свідчить Наказ начальника Служби у справах дітей Великомежиріцької сільської ради № 12 від 05 червня 2025 року.
Відповідно до Висновку Органу опіки та піклування Великомежиріцької сільської ради, що затверджений Рішенням Виконавчого комітету Великомежиріцької сільської ради № 236 від 07 липня 2025 року, вважається за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_3 .
З інформації, що була надана 04.11.2025 року за підписом начальника ВП № 7 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області Трофимчука Ю. встановлено, що матеріали зі служби у справах дітей Великомежиріцької територіальної громади за фактом залишення дитини, ОСОБА_3 без батьківського піклування, було зареєстровано до ІКС ІПНП України за № 5345 від 03.06.2025 року та розглянуто згідно ЗУ «Про звернення громадян». Також повідомлено, що ОСОБА_2 в розшуку не перебуває. Згідно довідки Невірківського старостинського округу № 643 від 17.07.2025 року було встановлено, що остання покинула своє місце фактичного проживання та поїхала за місцем своєї реєстрації в м. Костянтинівка Донецької області.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці ( ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Положеннями ч. 7 ст. 7 СК України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.
Статтею 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків, які відповідають за неї за законом.
Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї (ст.9 Конвенції про права дитини).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»).
Згідно з ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Стороною позивача було надано до суду достатньо доказів того, що відповідачка від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина самоусунулась, з 31 травня 2025 року залишила дитину саму та покинула своє місце проживання. Відтоді, життям сина не цікавиться, не забезпечує матеріально, не створює належних умов для проживання та розвитку дитини. Тому, звернення до суду з вказаним позову, насамперед, є способом захисту прав та інтересів дитини. Неповнолітній, шістнадцятирічний ОСОБА_9 в судовому засіданні також не заперечував щодо позбавлення його матері батьківських прав відносно нього.
Оскільки суд першочергову увагу приділяє якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, тому робить висновок, що є підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_3 .
При цьому, суд наголошує, що у відповідності до ч. 1 ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави необхідно стягнути судові витрати в виді судового збору в розмірі 1 211, 20 грн.
На пдставі вищезазначеного та керуючись статтями 10, 12, 81, 89,259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Відповідачем може бути подана до Корецького районного суду Рівненської області заява про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач: Великомежиріцька сільська рада, , с. Великі Межирічі Рівненського району Рівненської області, вул. 1-ше Травня, 1;

відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_1 .

Суддя: