РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2025 року Володимирський міський суд Волинської області у складі головуючого судді Пустовойт Т.В., при секретарі судового засідання Мазій І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Володимирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 представник позивача ОСОБА_2 до Зимнівської сільської ради Володимирського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

У С Т А Н О В И В:

В червні 2025 представник позивача звернулась до суду з позовом до Зимнівської сільської міської ради про визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дядько позивача ОСОБА_3 . З метою реалізації своїх спадкових прав після смерті дядька, звернувся до нотаріуса, яким під час вивчення документів було встановлено, що ним пропущено строк для прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, орієнтовною площею 0,60 га, що розташована у с.Хворостів Володимирського району Волинської області, ніхто не прийняв, заповіт від імені ОСОБА_3 не складався.

Окрім позивача інших спадкоємців передбачених законом немає.

Представник позивача зазначила, що в установлений законом шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини, заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори ОСОБА_1 не подав, у зв`язку з тяжким станом здоров`я. Відповідно до медико-соціальної експертної комісії, йому встановлено І групу інвалідності. Страждає на захворювання, яке значно обмежує його життєдіяльність, і постійно перебуває під наглядом лікарів та потребує постійного стороннього догляду.

Просить визначити додатковий строк ОСОБА_1 строком в два місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його дядька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на пропуск строку з поважних причин.

В судове засідання позивач та представник позивача Симчук М.С., яка діє на підставі довіреності №4-11 від 07.03.2025, не з`явились, ОСОБА_2 надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали повністю, просили задовольнити.

10.11.2025 до суду від представника позивача надійшло пояснення щодо розбіжності у написанні прізвища, яке виникло внаслідок технічної помилки при перекладі та оформленні документів з російської мови на українську мову. Під час оформлення документів у різні роки державні органи використовували різні правила транслітерації, зокрема, літери «и» та «і» у прізвищах передавалися по-різному. Невідповідність прізвища також можна пояснити тим, що після набуття ОСОБА_4 усе діловодство в країні стало вестися українською мовою.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про завершення розгляду справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову за наявними в матеріалах справи доказами.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 05.02.1960, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_5 , який згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.

Щодо розбіжності у написанні прізвища, яке виникло внаслідок технічної помилки при перекладі та оформленні документів з російської мови на українську мову, з наданих пояснень представником позивача вбачається, що під час оформлення документів у різні роки державні органи використовували різні правила транслітерації, зокрема, літери «и» та «і» у прізвищах передавалися по-різному. Невідповідність прізвища також можна пояснити тим, що після набуття ОСОБА_4 усе діловодство в країні переведено українською мовою.

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився дядько позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками якого були ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 від 02.03.1950, актовий запис №3.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, актовий запис про смерть №1 від 02.01.2013, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 , від 02.01.2013, актовий запис №1.

ІНФОРМАЦІЯ_5 народився батько позивача ОСОБА_5 , батьками якого були ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_5 , від 14.02.1952, актовий запис №71.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис про смерть № 8 від 06.06.2011.

Судом встановлено, що із копії архівного витягу з протоколу Березовичівської сільської ради Володимир-Волинського району від 11.069.1992, згідно Рішення № 14/12, Сільська рада народних депутатів вирішила: збільшити розміри земельних ділянок і надати землю у приватну власність ОСОБА_8 , а саме передати 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства.

З позовної заяви вбачається, що своєчасно прийняти спадщину після смерті свого дядька позивач не зміг, оскільки тяжко хворів і з березня 2017 має І групу інвалідності, пенсійне посвідчення серії НОМЕР_6 від 29.03.2017.

Стосовно вимог про визнання пропуску строку для прийняття спадщини з поважної причини та його поновлення суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідност.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

З огляду на вказані фундаментальні права і гарантії, серед яких основоположним є право приватної власності, які гарантуються кожній особі як основним законом України так і міжнародним нормативним актом, суд зобов`язаний належним чином перевіряти докази, що надані позивачем в обґрунтування його права власності, та сприяти захисту такого права.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 не звернувся до нотаріальної контори у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з тяжким станом здоров`я.

Судом встановлено, що крім позивача інших спадкоємців немає.

Отже, суд, оцінюючи причини неприйняття спадщини позивачкою у встановлений законом строк, повинен врахувати також й принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Враховуючи наведені норми, суд повинен враховувати принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому, з урахуванням встановлених обставин по справі, позиції відповідача, поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини є доведеною та обґрунтованою, внаслідок чого позов підлягає задоволенню та наданню позивачам додаткового строку в один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 12, 81, 89, 234, 256, 263-265 ЦПК України, ст.ст.392, 1220, 1222, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 представник позивача ОСОБА_2 до Зимнівської сільської ради Володимирського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , додатковий строк для прийняття спадщини за законом, після смерті дядька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в 2 (два) місяці від дня набрання законної сили судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Тетяна ПУСТОВОЙТ