Справа № 163/880/25
Провадження № 2/163/280/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2025 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Шеремети С.А.

з участю секретаря Костюк Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом АТ «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві представник позивача просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача 172 641,81 гривень заборгованості за кредитним договором №АВНОСТ09846872 від 21.02.2024.

Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що 21.02.2024, будучи клієнтом А-Банку, відповідач уклав кредитний договір № АВНОСТ09846872 щодо надання йому кредиту в розмірі 150 000 гривень строком на 60 місяців (до 20.02.2029) зі сплатою процентів у розмірі 55% річних. Кредитний договір складається із заяви клієнта та графіку погашення кредиту.

А-Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі відповідно до умов договору.

Відповідач зі своєї сторони взяті на себе кредитні зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку із чим станом на 23.04.2025 має заборгованість в загальній сумі 172 641,81 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 139041,73 гривень, заборгованості по відсоткам в сумі 32002,76 гривень та пенею 1597,32.

В судове засідання сторони не з`явились.

У позовній заяві представник позивача висловила позицію про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач про розгляд справи по суті належним чином був повідомлений, шляхом надіслання рекомендованих повідомлень та розміщення судового оголошення на офіційному сайті, однак в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив.

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 в справі № 911/3142/19 висловив правову позицію про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду.

З огляду на викладене суд провів розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами (ч.2 ст.247 ЦПК України).

Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини.

16 вересня 2020 року відповідач ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку .

Наведе свідчить, що ОСОБА_1 є клієнтом А-Банку.

21 лютого 2024 року відповідач підписав електронним підписом паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка».

Того ж дня ОСОБА_1 та А-Банк дистанційно, в електронній формі у відповідності до Законом України «Про електронну комерцію», уклали договір № АВНОСТ09846872 про надання послуги «Швидка готівка».

Кредитний договір становлять заява про надання послуги «Швидка готівка» № АВНОСТ09846872 від 21.02.2024, Паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту.

За умовами договору: сума кредиту -150000,00 гривень, строк кредиту 60 місяців з 21.02.2024 20.02.2029, процентна ставка (фіксована) - 55% на рік, розмір щомісячного платежу - 7454,50 гривень.

Платіжна картка, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту - № 746761.

Загальна вартість кредиту 447269,36 гривень.

Перерахування А-Банком кредитних коштів в сумі 150000,00 грн на банківський рахунок відповідача підтверджується меморіальним ордером №TR.35446565.38261.65455 від 21.02.2024.

За розрахунком А-Банку відповідач станом на 23.04.2025 має заборгованість в загальній сумі 172 641,81 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 139041,73 гривень, заборгованості по відсоткам в сумі 32002,76 гривень та пенею 1597,32.

Аналогічна сума заборгованості відображена у виписці по зазначеному кредитному договору.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У частині 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України).

Статтю 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон).

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно з ч.ч.3, 4, 6 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч.12 ст.11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

За змістом ч.ч.1, 2 ст.10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Досліджені в справі докази свідчать, що укладений між А-Банком та відповідачем ОСОБА_1 кредитний договір відповідає приписам Закону України «Про електронну комерцію», у ньому визначені усі істотні умови для такого виду договорів.

Відповідач не спростував існування між ним та А-Банком кредитних правовідносин та отримання за цим договором кредитних коштів.

Після підписання договору у його сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування.

Розрахунком заборгованості, підтвердженим банківською випискою, стверджено невиконання відповідачем умов договору кредиту, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка складається із тіла кредиту в сумі 139041,73 гривень та відсотків в сумі 32002,76 гривень.

Зазначені складові заборгованості відповідають умовам договором та відповідачем не спростовані.

Стосовно заявленої суми заборгованості за пенею в розмірі 1597,32 грн суд зазначає про таке.

Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 на території України введений воєнний стан, який неодноразово продовжувався та триває нині і це є загальновідомим фактом.

Отже, з огляду на такі законодавчі приписи, заявлена позивачем до стягнення сума пені не ґрунтуються на вимогах закону, тому є безпідставною і до задоволення не підлягає.

У статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі досліджених у справі доказів та норм матеріального права суд, встановивши, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, допустив заборгованість, яка скаладється із тіла кредиту та відсотків в сумі 171 044,49 дійшов висновку про необхідність стягнення з нього цієї суми на користь позивача.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог з розрахунку 99,1%.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ "Акцент-Банк" заборгованість за кредитним договором №АВНОСТ09846872 від 21.02.2024 в сумі 171 044 (сто сімдесят одна тисяча сорок чотири) гривні 49 копійок, яку становлять:

- 139 041 (сто тридцять дев`ять тисяч сорок одну) гривню 73 копійки заборгованості за кредитом (тілом кредиту);

- 32 002 (тридцять дві тисячі дві) гривні 76 копійок заборгованості по відсоткам.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ "Акцент-Банк" 240 (дві тисячі чотириста) гривень 60 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду.

Інформація про сторін:

позивач АТ "Акцент-Банк"; місце знаходження - вулиця Батумська, буд.11, місто Дніпро; ;

відповідач ОСОБА_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуючий : суддя С.А.Шеремета