Справа № 347/1855/25
Провадження № 2/347/1005/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області, в складі:

головуючої судді: Крилюк М.І.,

секретаря: Лазорик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» подано до суду позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 15 лютого 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферту) № 15.02.2025-100002048. Відповідно до умов зазначеного договору Кредитодавець надав Позичальнику грошові кошти (кредит) у розмірі 4 500 грн 00 коп., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 15.02.2025 року. Кредит надано строком на 140 календарних днів, тобто до 04.07.2025 року, на таких основних умовах: Сума кредиту: 4 500 грн 00 коп.; Строк користування кредитом: 140 днів; Дата повернення кредиту: 04.07.2025; Процентна ставка: фіксована 1% за кожен день користування кредитом; Комісія за надання кредиту: 20% від суми кредиту (900 грн 00 коп.); Неустойка: 45 грн 00 коп. за кожен день невиконання або неналежного виконання зобов`язань; Можливість пролонгації: передбачена за ініціативою Позичальника шляхом подання звернення в електронній або паперовій формі із використанням одноразового ідентифікатора.

Кредитодавець виконав свої зобов`язання належним чином кошти були перераховані на рахунок Позичальника, що підтверджується випискою з рахунку Кредитодавця.

Відповідно до умов договору Позичальник зобов`язувався використовувати кредит виключно для особистих (споживчих) потреб, своєчасно повернути отримані кошти, сплатити проценти, комісію та, у разі прострочення, неустойку.

Кредитний договір № 15.02.2025-100002048 було укладено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, який надіслано Позичальнику на номер телефону НОМЕР_1 .

Під час укладення договору Позичальник пройшов ідентифікацію через систему BankID Національного банку України, що забезпечило однозначне встановлення його особи.

Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, проте Позичальник порушив умови договору, унаслідок чого станом на дату подання позову утворилася заборгованість у загальному розмірі 13 950 грн 00 коп., яка складається з: 4 500 грн 00 коп. основна сума боргу; 6 300 грн 00 коп. нараховані проценти за користування кредитом; 900 грн 00 коп. комісія за надання кредиту; 2 250 грн 00 коп. неустойка (пеня) за прострочення виконання грошового зобов`язання.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, що призвело до порушення майнових прав та законних інтересів Кредитодавця, ТОВ «Споживчий центр» просить суд задовольнити позов у повному обсязі, стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 15.02.2025-100002048 у розмірі 13 950 грн 00 коп.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, що судом враховано.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Це підтверджується повісткою про виклик, направленою за місцем проживання відповідача, а також довідкою про вручення судової кореспонденції, наявними у матеріалах справи.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином, тому на підставі статті 280 Цивільного процесуального кодексу України справа може бути розглянута за відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення.

Відповідно до статті 281 ЦПК України, ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2025 року постановлено здійснити заочний розгляд справи.

Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

Як вбачається із наданих позивачем письмових доказів зокрема копією кредитного договору (оферти), квитанцією про видачу кредитних коштів, випискою з рахунку Кредитодавця, розрахунком заборгованості та іншими матеріалами справи встановлено, що 15 лютого 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферту) № 15.02.2025-100002048. Відповідно до умов цього договору Позичальнику надано грошові кошти у розмірі 4 500 грн 00 коп., що підтверджується квитанцією про перерахування коштів від 15.02.2025 року. Строк користування кредитом становив 140 календарних днів, тобто до 04.07.2025 року.

Основні умови договору передбачали: фіксовану процентну ставку 1% за кожен день користування кредитом; комісію за надання кредиту в розмірі 20% від суми кредиту (900 грн); неустойку у сумі 45 грн за кожен день прострочення виконання зобов`язань; можливість пролонгації кредиту за ініціативою Позичальника шляхом подання відповідного звернення в електронній або паперовій формі з використанням одноразового ідентифікатора.

Факт надання кредиту підтверджується випискою з рахунку Кредитодавця та електронними даними системи фінансової установи, що свідчать про зарахування коштів на рахунок Позичальника.

Відповідно до поданих доказів, кредитний договір укладено в електронній формі шляхом акцепту оферти Позичальником, який пройшов ідентифікацію через систему BankID Національного банку України. Для підтвердження волевиявлення сторін використовувався одноразовий ідентифікатор, надісланий на номер телефону Позичальника НОМЕР_1 .

Відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено правові та організаційні засади надання електронних довірчих послуг, а також порядок здійснення електронної ідентифікації осіб.

Згідно зі статтею 1 цього Закону, електронна ідентифікація це процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, що забезпечує однозначне встановлення особи. Ідентифікація особи може здійснюватися на підставі документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних.

Відповідно до статті 14 Закону, електронна ідентифікація здійснюється із застосуванням засобів електронної ідентифікації, згідно зі схемами, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції, порядок укладення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, а також права і обов`язки учасників таких правовідносин.

Згідно з частиною першою статті 11 цього Закону, пропозиція укласти електронний договір (оферта) повинна містити істотні умови договору та виражати намір особи вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до частини третьої статті 11, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) іншою стороною.

Згідно з частиною шостою цієї ж статті, акцепт може бути наданий шляхом надсилання електронного повідомлення, заповнення електронної форми або вчинення інших дій, що свідчать про прийняття пропозиції укласти договір.

Відповідно до частини дванадцятої статті 11, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаними в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, прирівнюється за правовими наслідками до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно з пунктом 10.1 кредитного договору, укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 , договір набирає чинності з моменту отримання Кредитодавцем в інформаційній системі відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, надісланим Позичальнику на номер телефону, вказаний ним при реєстрації.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 підписав Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти) та Заявку на отримання кредиту із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що підтверджує його ознайомлення з умовами договору, їх прийняття та отримання кредитних коштів на особистий рахунок.

Під час укладення договору Позичальник пройшов належну ідентифікацію через систему BankID Національного банку України, що забезпечило однозначне встановлення його особи як споживача фінансової послуги. Такий порядок відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та положенням статті 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність», яка визначає допустимість дистанційної ідентифікації.

ТОВ «Споживчий центр» виконало свої договірні зобов`язання в повному обсязі, перерахувавши Позичальнику грошові кошти у сумі 4 500 грн 00 коп., що підтверджується наданими доказами випискою з рахунку Кредитодавця та квитанцією про видачу кредитних коштів.

З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що Кредитодавець виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, однак Позичальник порушив обов`язок щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів.

Унаслідок цього станом на день звернення до суду утворилася заборгованість у сумі 13 950 грн 00 коп., яка складається з: 4 500 грн 00 коп. основна сума боргу; 6 300 грн 00 коп. нараховані проценти за користування кредитом; 900 грн 00 коп. комісія за надання кредиту; 2 250 грн 00 коп. неустойка (пеня) за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підтвердженими належними доказами, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати позичальнику грошові кошти (кредит) у визначеному розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник, у свою чергу, зобов`язується повернути отримані кошти та сплатити проценти за користування ними.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту у строк та в порядку, визначених договором.

Відповідно до частини першої статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або його одностороння зміна не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено строк його виконання, воно підлягає виконанню саме у цей строк.

Порушенням зобов`язання, згідно зі статтею 610 ЦК України, є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків, припинення зобов`язання чи інші наслідки, передбачені правовими актами.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання його у строк, визначений договором.

Водночас, ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на день звернення до суду утворилася заборгованість у розмірі 13 950 грн 00 коп., яка складається з: 4 500 грн 00 коп. основна сума боргу; 6 300 грн 00 коп. нараховані проценти за користування кредитом; 900 грн 00 коп. комісія за надання кредиту; 2 250 грн 00 коп. неустойка (пеня) за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Комісія, передбачена умовами договору, є платою за надання фінансової послуги здійснення переказу коштів на рахунок Позичальника з використанням сервісу інтернет-еквайрингу.

Згідно з статтями 610, 611, 625, 1054 Цивільного кодексу України, порушення грошового зобов`язання тягне за собою обов`язок боржника відшкодувати кредиторові збитки, сплатити неустойку, проценти та інші платежі, передбачені договором або законом.

Оцінивши подані докази в їх сукупності відповідно до статті 89 ЦПК України, суд дійшов висновку, що вимоги ТОВ «Споживчий центр» про стягнення заборгованості є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами і підлягають задоволенню в повному обсязі.

З урахуванням викладеного, суд визнає вимоги ТОВ «Споживчий центр» доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягають стягненню витрати позивача на сплату судового збору в сумі 2 422 грн 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265, 268, 274279, 280282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , будинок без номера, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, , МФО 305299, р/р НОМЕР_3 в АТ КБ «ПриватБанк») заборгованість за кредитним договором № 15.02.2025-100002048 від 15 лютого 2025 року у розмірі 13 950 грн 00 коп. (тринадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят гривень 00 копійок), а також в рахунок відшкодування оплаченого судового збору 2 422 грн 40 коп. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І. Крилюк