532/2314/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2025 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді Назарьової Л. В.,

за участю секретаря судового засідання Маляренко І. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки заяву адвоката Пелиха Олега Віталійовича про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі за позовом адвоката Пелиха Олега Віталійовича в інтересах ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

29 вересня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Пелиха Олега Віталійовича в інтересах ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про стягнення заборгованості у сумі 18738,10 грн.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 22 жовтня 2025 року задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пелиха Олега Віталійовича про відмову від позову та стягнення судових витрат. Провадження в цивільній справі за позовом адвоката Пелиха Олега Віталійовича в інтересах ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про стягнення заборгованості закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Стороні позивача встановлено строк для подачі до суду доказів щодо розміру понесених судових витрат по справі п`ять днів з моменту ухвалення рішення суду.

28 жовтня 2025 року до суду надійшла заява адвоката Пелиха Олега Віталійовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом адвоката Пелиха Олега Віталійовича в інтересах ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про стягнення заборгованості. У заяві представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Пелих Олег Віталійович прохав суд вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених ОСОБА_1 на правничу допомогу в загальній сумі 4542 грн.

Представник відповідача ТОВ «Полтаваенергозбут» - Ігнатенко С. Ю. 30 жовтня 2025 року подала до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому зазначила, що підстав для задоволення вимог до ТОВ «Полтаваенергозбут» про розподіл судових витрат у розмірі 4542 грн немає. Зазначені адвокатом витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію співмірності та розумності їхнього розміру. Прохає зменшити розмір відшкодування відповідачем витрат на надання правової допомоги та прокласти їх на позивача.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29 жовтня 2025 року заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

Позивач, ОСОБА_1 і його представник, адвокат Пелих О. В. будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Представник відповідача ТОВ «Полтаваенергозбут» - Ігнатенко С. Ю. будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву про проведення судового засідання без участі представника ТОВ «Полтаваенергозбут» та прохала задовольнити клопотання про зменшення витрат на надання правничої допомоги.

Суд, розглянувши матеріали справи, дійшов до таких висновків.

Судом установлено, що ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 22 жовтня 2025 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пелиха Олега Віталійовича про відмову від позову та стягнення судових витрат задоволено. Провадження в цивільній справі за позовом адвоката Пелиха Олега Віталійовича в інтересах ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про стягнення заборгованості закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Стороні позивача встановлено строк для подачі до суду доказів щодо розміру понесених судових витрат по справі п`ять днів з моменту ухвалення рішення суду.

За ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Частиною 6 ст. 142 ЦПК України визначено, що у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Питання щодо відшкодування позивачеві понесених ним витрат на правничу допомогу не було вирішено, оскільки 27 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» представник позивача подав до суду заяву про приєднання до матеріалів справи доказів та ухвалення рішення про розподіл судових витрат на правничу допомогу в п`ятиденний строк після ухвалення судового рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями ч. 1-3 ст. 137 ЦПК визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частиною 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

На підтвердження вимог про стягнення судових витрат на правничу допомогу суду надано:

- ордер на надання правничої допомоги від 28.09.2025 року згідно договору про надання правової допомоги № 0545 від 05 лютого 2025 року (а.с. 3);

- витяг із Договору з договору про надання правової допомоги № 0545 від 05.02.2025 року, укладеного між АО «Адвокат» і ОСОБА_1 для здійснення захисту, представництва та/або надання інших видів правової допомоги (а.с. 3 зворот);

- доручення про надання правової допомоги від 26.09.2025 року;

- остаточний розрахунок розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану адвокатом АО «Адвокат» Пелих О. В. у справі № 532/2314/25 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Полтаваенергозбут» про стягнення заборгованості, відповідно до якого розмір витрат на професійну правничу допомогу визначається як добуток часу витраченого адвокатом на надання такої допомоги і почасового тарифу, який становить 302,80 грн (10% розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 1 січня року проведення розрахунків) за годину надання правової допомоги. За період з 26.09.2025 року по 22.10.2025 року витрачено часу за виконані послуги (консультація клієнта, ознайомлення з наявними у клієнта документами, вивчення обставин справи (попередній аналіз справи), надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, підготовка (складання) позовної заяви, заяви про відмову від позовних вимог та про наступне подання доказів про витрати на правничу допомогу) сукупністю 15:00 годин. Розмір витрат становить 15 год 00 хв х 302,80 грн = 4542 грн. При цьому сторонами прийнято рішення про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до остаточного розміру 4542 грн. Розрахунок датований 27 жовтня 2025 року (а.с. 4- 5);

- рахунок-фактуру від 27.10.2025 року та платіжну інструкцію № 1.374548845.1 від 27.10.2025 року про сплату гонорару на суму 2000,00 грн, призначення платежу: гонорар АО «Адвокат» за договором на надання правничої допомоги № 0545 від 05 лютого 2025 року по справі № 532/2314/25 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Полтаваенергозбут» про стягнення боргу. При цьому сторони погодили, що 2000 грн ОСОБА_1 сплачує в день отримання даного рахунку, а решту 2542 грн протягом п`яти робочих днів, з дня набрання законної сили додатковим рішенням суду про відшкодування таких витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 (а.с. 5-6).

За змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.

Принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року по справі № 826/15063/18, додатковій постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто в розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони в разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Втручання суду в договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц суд звернув увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, в положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Представник відповідача ТОВ «Полтаваенергозбут» - Ігнатенко С. Ю. подала клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу, в якому прохала зменшити розмір відшкодування відповідачем витрат на надання правничої допомоги та покласти їх на позивача, зважаючи на відсутність складності процесуальних документів, поданих адвокатом, характер виконаних робіт, складних розрахунків заборгованості у цій справі та завищеного часу, який витрачає адвокат на виготовлення даних процесуальних документів, зазначеного в розрахунку розміру витрат на професійну правничу допомогу, ціни позову, а також принципу співмірності та розумності судових витрат, критеріїв реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно ч. 1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Ураховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для зменшення суми стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 3000,00 гривень.

На підставі викладеного вище, заява про ухвалення рішення про розподіл судових витрат підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву адвоката Пелиха Олега Віталійовича про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі за позовом адвоката Пелиха Олега Віталійовича в інтересах ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 (три тисячі) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Сторони:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканець АДРЕСА_1 ;

відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут», , юридична адреса: м. Полтава, вул. Панянка, 65б Полтавської області.

Суддя