Справа № 585/3963/25
Номер провадження 4-с/585/5/25
У Х В А Л А

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючої судді - Машини І.М.,

при секретарі Савойська Л.М.,

представника Шостинського ВДВС у Шостинському районі Сумської області Сулім І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за скаргою ОСОБА_1 , на дії ОСОБА_2 , заступника начальника відділу Шостинського відділу державної виконавчої служби у Шостинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції,

ВСТАНОВИВ:

14 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії ОСОБА_2 , заступника начальника відділу Шостинського відділу державної виконавчої служби у Шостинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції. В якій просив визнати дії (бездіяльність) заступника начальника відділу Шосткинського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гончарової Лілії Сергіївни неправомірними. Зобов`язати виконавця закрити виконавче провадження №79299235. Зобов`язати зняти арешт з усіх моїх рахунків та майна. Визнати безпідставним стягнення виконавчого збору та розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, оскільки зобов`язання було виконано до відкриття провадження. Зобов`язати державного виконавця повернути безпідставно списані кошти у розмірі 1657 грн., 82 коп. шляхом перерахування їх на його рахунок.

Свої вимоги мотивував тим, що 13 жовтня 2025 року заступником начальника відділу Шосткинського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гончаровою Лілією Сергіївною було відкрите виконавче провадження №79299235 на підставі виконавчого документа Виконавчий лист №585/2571/24 виданий 22.09.2025. Однак зобов`язання, що є предметом виконання (сплата судового збору в сумі 1211 грн 20 коп), ним було виконано добровільно до відкриття виконавчого провадження, що підтверджується квитанцією № від 03 жовтня 2025 року. Незважаючи на дані докази, виконавець відмовився закрити виконавче провадження, наклав арешт на рахунки та вимагає повторну оплату, а також стягнення виконавчого збору. В зв`язку з чим порушено його права.

Скаржник в судове засідання не з`явився, будучи належним чином був повідомленим про час та місце розгляду справи. Від нього до суду надійшла заява, в якій просив справу слухати без його участі за наявними в суду матеріалами.

Представника Шостинського ВДВС у Шостинському районі Сумської області Сулім І.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, посилаючись на те, що після відкриття провадження до Шостинського ВДВС звернувся скаржник та надав квитанцію про сплату судового збору за рішенням суду. В той же час після її огляду було встановлено, що судовий збір був сплачений не на ті реквізити. Інших документів на підтвердження сплати судового збору скаржником надано не було. Тому дані кошти в межах ВП 79299235, примусово були списані з рахунку скаржника. 14 жовтня 2025 року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з коштів.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, заслухавши думку представника Шостинського ВДВС у Шостинському районі Сумської області, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що після набрання рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 жовтня 2024 року по справі № 585/2571/24 законної сили та звернення його до виконання ОСОБА_1 здійснив оплату судового збору, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № від 03 жовтня 2025 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 03 жовтня 2025 року було сплачено судовий збір в розмірі 1211 грн. по справі № 585/2571/24 (а.с.3). Оплату було здійснено на рахунок ГУК Сумської області/ Роменська МТГ.

Постановою від 13.10.2025 року заступника начальника відділу Шостинського відділу державної виконавчої служби у Шостинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гончаровою Л.С. було відкрито виконавче провадження ВП № 79299235, по виконавчому листу № 585/2571/24 виданого 22.09.2025 року Роменським міськрайонний судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 1211,20 грн. на користь держави (а.с.4, 29).

Цього ж числа заступником начальника відділу Шостинського відділу державної виконавчої служби у Шостинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гончаровою Л.С. по даному виконавчому провадженні було винесено постанови про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 в сумі 121,12 грн. та накладення арешту на грошві кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів /електронних грошей, що містяться на рахунках/ електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та / або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 (а.с.29-30).

14.10.2025 року було здійснено стягнення з ОСОБА_1 за ВП № 79299235 з виконання виконавчого документа виконавчий лист № 585/2571/24, виданий 22.09.2025 року Роменським міськрайонний судом Сумської області, в розмірі 1657,82 грн. (а.с.23).

14.10.2025 року заступником начальника відділу Шостинського відділу державної виконавчої служби у Шостинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гончаровою Л.С. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 79299235, з примусового виконання виконавчого листа №585/2571/24 виданого 22.09.2025 року Роменським міськрайонний судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 1211,20 грн. на користь держави.

Крім того, 14.10.2025 року заступником начальника відділу Шостинського відділу державної виконавчої служби у Шостинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гончаровою Л.С. було винесено постанову про зняття арешту з коштів у виконавчому провадженні ВП № 79299235.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (частина третя статті 451 ЦПК України).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя статті 451 ЦПК України).

В п. 9 ч. 2ст. 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов`язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід`ємною частиною правосуддя, а у ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, що висловлена у постанові від 18.10.2018 року у справі 442/2670/17 судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання незалежно від факту звернення виконавчого документа до примусового виконання.

Не виконання судового рішення у добровільному порядку змушує сторону, на користь якої прийнято судове рішення, а в даному випадку це є держава в особі Роменського міськрайонного суду Сумської області, звернутися у встановленому законом порядку до примусового виконання рішення.

При цьому, одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у справах, який передбачає, зокрема обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Так, відповідно достатті 1 Закону України «Про виконавче провадження», (далі Закону), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до статті 18 Закону, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Суд вважає, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження містить обов`язкові реквізити, виготовлена за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження, що відповідає вимогам ч. 1ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження". Містить ідентифікатор доступу до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження, що дає можливість перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, була доведена до відома сторін виконавчого провадження, надіслана сторонам виконавчого провадження.

Судом під час розгляду справи було встановлено про обізнаність скаржника про наявність відкритого виконавчого провадження.

Скаржником не надано належних доказів про виконання рішення суду по сплаті судового збору. В той же час, ОСОБА_1 надав державному виконавцю квитанцію про сплату судового збору в розмірі 1211 грн., який був сплачений не за тими реквізитами, тобто сплачений не вірно.

Судом не встановлено, що дії заступника начальника відділу Шостинського відділу державної виконавчої служби у Шостинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції носять протиправний характер та має місце її бездіяльність.

Враховуючи, що державний виконавець при надходженні виконавчих документів діяла в межах наданих їй повноважень та відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», підстав для задоволення скарги не вбачається.

На момент розгляду скарги виконавче провадження закінчено у зв`язку з його фактичним виконанням, а всі накладені заборони на рахунки та майно боржника знято, тому вимоги скаржника про зобов`язання виконавця закрити виконавче провадження та зняти арешти з рахунків та майна задоволенню не підлягають.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) вказано, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 24 червня 2021 року по справі №640/24491/20 юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

До юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

З наведених норм права слідує, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у разі порушення законодавства про звернення громадян та на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про накладення штрафу, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Вказаного висновку також дійшов Верховний Суд у постанові від 22 вересня 2020 року винесеній за результатами розгляду справи № 420/6173/19.

За таких обставин, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд враховуючи доводи сторін, вищевказані положення закону приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ч.6 ст. 259, ст.ст. 260, 261, 353, 354, 355, 450, 451, 452 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , на дії ОСОБА_2 , заступника начальника відділу Шостинського відділу державної виконавчої служби у Шостинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали суду складено 03.10.2025р.

Суддя Роменського міськрайонного суду І. М. Машина