БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/171/23
Провадження № 2-і/730/7/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2025 р. м.Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Ріхтера В.В.,

з участю секретаря судового засідання Магомедової О.В.,

представника Чернігівської обласної прокуратури - прокурора Ніжинської окружної прокуратури Ракути В.М.,

розглянувши заяву заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури І. Волківського про виправлення описки у виконавчому документі у справі за позовом ОСОБА_1 до Крутівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про зобов`язання передати у власність земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Верховного Суду від 04.06.2025 у справі № 730/171/23 задоволено касаційну скаргу заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури. Скасовано постанову Чернігівського апеляційного суду від 12.02.2024, залишено в силі рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 18.10.2023 року.

Цією ж постановою Верховного Суду компенсовано Чернігівській обласній прокуратурі судові витрати, понесені у суді касаційної інстанції, за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у розмірі 5 368,00 грн (п`ять тисяч триста шістдесят вісім гривень 00 коп.).

Указана Постанова Верховного Суду набрала законної сили 04.06.2025 року.

03.09.2025 року Чернігівська обласна прокуратура звернулась до Борзнянського районного суду Чернігівської області із заявою про видачу виконавчого документа.

05.09.2025 суд видав виконавчий лист щодо компенсації Чернігівській обласній прокуратурі за рахунок держави судового збору за подання касаційної скарги.

09.09.2025 року вказаний виконавчий лист направлено поштою рекомендованим листом Чернігівській обласній прокуратурі. Отримано даний лист уповноваженим представником прокуратури 15.09.2025 року, про що у справі мається відповідна розписка (а.с.106).

21.10.2025 року до Борзнянського районного суду Чернігівської області надійшла заява Чернігівської обласної прокуратури про виправлення описки у виконавчому документі.

Вказана заява мотивована тим, що під час скерування на виконання вказаного документа виявлено, що у ньому невірно вказано дату набрання рішенням законної сили: 07.04.2025 замість 04.06.2025.

У судовому засідання прокурор підтримав заяву, просив її задовольнити.

Інші сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви про виправлення описки, проте в судове засідання не з`явились, представників не направили, із заявами, у тому числі про відкладення розгляду справи, не звертались.

Дослідивши заяву заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури про виправлення описки у виконавчому документі, а також матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даної заяви, виходячи з наступного.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню.

За вимогами ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ч.3 ст.431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Отже, у разі невідповідності виконавчого документа вимогам закону, сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду, який його видав з відповідною заявою про виправлення помилки.

Як убачається з матеріалів справи, до заяви про виправлення описки у виконавчому документі долучено лише копію листа ГУ ДКС України у м. Києві від 06.10.2025 року.

Інші будь-які додатки відсутні.

Досліджуючи лист ГУ ДКС України у м. Києві, яким повернуто виконавчий лист без виконання, судом встановлено, що до нього, як додаток, долучено оригінал виконавчого листа, що видав суд.

Однак, у той же час, невідомою особою, рукописним текстом зазначено, що додаток відсутній. Причому, не є зрозумілим, хто зазначив вказаний напис, коли та з яких підстав.

На питання суду представник прокуратури у судовому засіданні зазначив, що не володіє матеріалами справи, а прийшов у судове засідання на прохання Чернігівської обласної прокуратури просто підтримати заяву, тексту якої прокурор при собі не мав.

Додатково зазначив, що особисто на власні очі виконавчий лист не бачив, де він може бути на сьогоднішній день та що з ним - не відомо. Загалом, можливо його ще й нікуди на виконання не направляли (хоча це суперечить викладеному у листі ГУ ДКС України у м. Києві). Чи дійсно вказаний лист містить помилки, достеменно не відомо, оскільки прокурор його не бачив. Висновок про помилки прокурор зробив лише зі слів представників Чернігівської обласної прокуратури.

Суд констатує, що прокурор, який прийшов представляти інтереси прокуратури, взагалі не володіє матеріалами справи, а його присутність носить формальний характер.

Вивченням справи встановлено, що матеріали цивільної справи не містять ані оригіналу виконавчого листа, ані його копії.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Частиною 6 ст.81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частини 1, 2 ст. 77 ЦПК України встановлюють, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Стаття 80 ЦПК України презюмує, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено такі висновки: «Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

А тому, заява про виправлення описки у виконавчому листі задоволенню не підлягає, оскільки суду не надано доказів на підтвердження того, що у вказаному виконавчому листі дійсно є помилка.

За відсутності оригіналу виконавчого листа чи його копії суд критично оцінює лист ГУ ДКС України у м. Києві, оскільки позбавлений можливості його перевірити. Тим більше, з урахуванням того, що вказаний лист має виправлення, а прокурор в судовому засіданні зазначив, що особисто не бачив виконавчий лист, а тому стверджувати про помилку він не може.

Одночасно суд роз`яснює заявникові, що така відмова не позбавляє його права повторно звернутись до суду із тотожною заявою, у разі надання суду доказів існування помилки у виконавчому листі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 432 ЦПК України, ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури І. Волківського про виправлення описки у виконавчому документі у справі за позовом ОСОБА_1 до Крутівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про зобов`язання передати у власність земельну ділянку.

Роз`яснити заявникові право на повторне звернення до суду із вказаного питання після усунення встановлених судом недоліків заяви.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Ріхтер В.В.