Справа № 487/5378/24
Провадження № 4-с/487/28/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2025 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Нікітіна Д.Г, за участю секретаря Марченко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Хіміч О.М, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла вказана скарга, в якій заявник просить вжити заходи до Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Хіміч О.М., а саме визнати неправомірною бездіяльність Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області, Химич О.М. щодо не направлення (не своєчасного направлення) мені постанов про відкриття виконавчого провадження за №№ у АСВП - 78988444, 78988000, також визнати неправомірною бездіяльність Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області, Химич О.М. щодо не надання можливості мені ознайомитися із матеріалами виконавчого провадження за №№ у АСВП - 78988444, 78988000.

На примусовому виконанні у Приватного виконавця виконавчого

округу Миколаївської області, Химич О.М. перебувало виконавче

провадження за № у АСВП - 78988444 з примусового виконання

виконавчого листа за № 487/5378/24, виданого 19.08.2025 Заводським

районним судом міста Миколаєва щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю

«Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості 10535 грн..

Разом з тим, на примусовому виконанні у Приватного виконавця

виконавчого округу Миколаївської області, Химич О.М. перебуває виконавче

провадження за № у АСВП - 78988000 з примусового виконання

виконавчого листа за № 487/5378/24, виданого 19.08.2025 Заводським

районним судом міста Миколаєва щодо стягнення із

ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю

«Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості 84 221,98 грн.

16.09.2025 Приватним виконавцем виконавчого округу

Миколаївської області, Химич О.М. у виконавчих провадженнях за №№ у

АСВП - 78988444, 78988000 винесено постанови про зняття арешту із

карткового рахунку НОМЕР_1 у АТ КБ «Приват

Банк», який має спеціальне призначення - для пенсійних виплат, по

інвалідності. Вказані постанови шляхом електронного документу обігу

направлено одразу АТ КБ «Приват Банк».

В свою чергу, 17.09.2025, не зважаючи на постанову за № у АСВП -

78988444, виданої 16.09.2025 Приватним виконавцем виконавчого округу

Миколаївської області, Химич О.М., АТ КБ «Приват Банк» списує мої

грошові кошти із вищевказаного карткового рахунку.

Більш того, 17.09.2025 Приватним виконавцем виконавчого округу

Миколаївської області, Химич О.М., не звертаючи уваги на прийняту

постанову за № у АСВП - 78988444, виданої 16.09.2025 Приватним

виконавцем виконавчого округу Миколаївської області, Химич О.М.,

перераховано кошти стягувачу в рахунок погашення боргу і відповідну

винагороду приватного виконавця й витрати на проведення виконавчих дій

та тією ж датою, 17.09.2025 винесено постанову про закінчення виконавчого

провадження за № у АСВП - 78988444 з примусового виконання

виконавчого листа за № 487/5378/24, виданого 19.08.2025 Заводським

районним судом міста Миколаєва щодо стягнення із

ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю

«Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості у розмірі

10 535грн.

Від представника стягувача ТОВ "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" надійшли на адресу суду заперечення, в яких представник стягувача просить відмовити в задоволенні даної скарги, посилаючись на те, що приватним виконавцем вживались заходи щодо виконання судового рішення, які є законними та вчинені відповідно до вимог чинного законодавства.

Заявник в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, просила розглядати скаргу у її відсутність.

Приватнй виконавець виконавчого округу Миколаївської області Хіміч О.М. в судове засідання не з`явився надав до суду заперечення та заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, приватного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Судовий контроль за виконанням судових рішень врегульовано положеннями розділу VII ЦПК України.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що На примусовому виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області, Химич О.М. перебувало виконавче провадження за № у АСВП - 78988444 з примусового виконання виконавчого листа за № 487/5378/24, виданого 19.08.2025 Заводським районним судом міста Миколаєва щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості 10535 грн..

Разом з тим, на примусовому виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області, Химич О.М. перебуває виконавче провадження за № у АСВП - 78988000 з примусового виконання виконавчого листа за № 487/5378/24, виданого 19.08.2025 Заводським районним судом міста Миколаєва щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості 84 221,98 грн.

16.09.2025 Приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області, Химич О.М. у виконавчих провадженнях за №№ у АСВП - 78988444, 78988000 винесено постанови про зняття арешту із карткового рахунку НОМЕР_1 у АТ КБ «Приват Банк», який має спеціальне призначення - для пенсійних виплат, по інвалідності. Вказані постанови шляхом електронного документу обігу направлено одразу АТ КБ «Приват Банк».

В свою чергу, 17.09.2025, не зважаючи на постанову за № у АСВП - 78988444, виданої 16.09.2025 Приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області, Химич О.М., АТ КБ «Приват Банк» списує мої грошові кошти із вищевказаного карткового рахунку.

Більш того, 17.09.2025 Приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області, Химич О.М., не звертаючи уваги на прийняту постанову за № у АСВП - 78988444, виданої 16.09.2025 Приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області, Химич О.М., перераховано кошти стягувачу в рахунок погашення боргу і відповідну винагороду приватного виконавця й витрати на проведення виконавчих дій та тією ж датою, 17.09.2025 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за № у АСВП - 78988444 з примусового виконання виконавчого листа за № 487/5378/24, виданого 19.08.2025 Заводським районним судом міста Миколаєва щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості у розмірі 10 535грн.

Згідно зі статтею 1Закону України«Про виконавчепровадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону, а також рішеннями, які відповідно до цьогоЗаконупідлягають примусовому виконанню.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина першастатті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другоїстатті 18 Закону України«Про виконавчепровадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавчепровадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

За приписами частини другої статті 48 Закону України «Про виконавчепровадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно достатті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно достатті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно достатті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавчепровадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

У статті 56 Закону України «Про виконавчепровадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно зі статтею 68 Закону України «Про виконавчепровадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Зазначене правило визначає ті кошти, що складають заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Згідно з частиною першою статті 69 Закону України «Про виконавчепровадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи-підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Відповідно до частини першоїстатті 70 Закону України «Про виконавчепровадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами (частина третястатті 70 Закону України «Про виконавче провадження»).

Зняття арешту з коштів здійснюється виконавцем відповідно до статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

В абзаці другому частини другої статті 59 Закону України «Про виконавчепровадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першоїстатті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини четвертоїстатті 59Закону України«Про виконавчепровадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Звертаючись до суду зі скаргою боржник посилався на те, Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області, Химич О.М. приймаючи рішення про перерахування коштів, маючи у себе 17.09.2025 виконавче провадження за № у АСВП - 78988444 згадав би й пересвідчився в тому, що 16.09.2025 з рахунку знято ним арешт з підстав спеціального призначення рахунку - для пенсійних виплат, по інвалідності, з того самого рахунку на який надішли кошти і з якого він намагається у подальшому й зробив, 17.09.2025 протиправне перерахування коштів стягувану й перерозподілити інші витрати виконавчого провадження. А отже, знаючи це Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області, Химич О.М. протиправно порушив приписи законодавства й свідомо допустив у своїй приватно-виконавчій діяльності порушення моїх прав, що є неприпустимим з точки зору приватно-виконавчої етики. При чому, доказів звернення боржника до приватного виконавця із заявою про зняття арешту з банківського рахунку, який має спеціальний режим використання, до суду не надано.

У разі наявності декількох виконавчих проваджень стосовно однієї фізичної особи - боржника для усіх виконавчих проваджень визначається один поточний рахунок для здійснення видаткових операцій. Кількість виконавчих проваджень не впливає на розмір суми, яка не підлягає зверненню стягнення і на яку фізична особа - боржник може здійснювати видаткові операції.

Для визначення такого поточного рахунку у банку фізична особа - боржник звертається до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, який наклав арешт на кошти фізичної особи - боржника, із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій. Заява може бути подана в паперовій формі (нарочно або засобами поштового зв`язку) або в електронній формі з дотриманням вимог, встановлених Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг".

У заяві зазначаються номер поточного рахунку, який фізична особа - боржник просить визначити для здійснення видаткових операцій, та найменування банку, в якому відкрито такий рахунок. Фізична особа - боржник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві інформації.

Державний, приватний виконавецьпротягом двох робочих днів з дня отримання відповідної заяви фізичної особи - боржника виносить постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій та невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після винесення постанови: надає/надсилає відповідну постанову банку (обслуговуючому банку); перевіряє наявність інших виконавчих проваджень, відкритих стосовно фізичної особи - боржника, та, у разі якщо стосовно фізичної особи - боржника відкриті інші виконавчі провадження, одночасно надає/надсилає відповідну постанову до органів державної виконавчої служби або приватному виконавцю, які здійснюють примусове виконання у таких виконавчих провадженнях. У такому разі поточний рахунок, зазначений у відповідній постанові, вважається визначеним для здійснення видаткових операцій і в межах таких виконавчих проваджень.

Така редакція Закону України«Про виконавчепровадження» була чинна на час накладення арешту на кошти боржника та на момент перерахування коштів.

Доказів звернення до приватного виконавця із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій матеріали скарги не містять.

Зміст цього припису, викладеного у наведеному пункті, доводить, що Закон не встановлював додаткових заборон чи обмежень на вчинення виконавцем дій з накладення арешту на кошти боржника та перерахування коштів - фізичної особи на період до припинення або скасування воєнного стану на території України. Цим пунктом лише передбачено, що навіть в разі накладення арешту на кошти боржника - фізичної особи, ця особа може здійснювати видаткові операції за певних умов.

Суд зауважує, що формулювання наведеного абзацу «…звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника» за змістом відсилає до назвирозділу IX Закону України «Про виконавче провадження», який так само й називається - «звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника».

У цьому розділі містяться правові норми, які визначають умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, порядок відрахування та розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, а також передбачено перелік коштів, на які не може бути звернено стягнення. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову.

Тобто у розумінні приписів цього розділу під зверненням стягнення мається на увазі саме списання (відрахування) коштів, що становлять заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Натомість правила, що регулюють питання накладення арешту на майно (кошти) боржника та зняття такого арешту, містяться в іншомурозділі VII Закону України «Про виконавче провадження», який має назву «Порядок звернення стягнення на майно боржника».

У статтях цього розділу передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови, зокрема, про арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Підсумовуючи, очевидним є висновок, що приписи розділу VII Закону України «Про виконавче провадження`про звернення стягнення на майно боржника є загальними правилами, а приписирозділу IX цього Законупро звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника - спеціальними, оскільки застосовуються лише у визначених випадках, зокрема, у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів, а також за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Безумовно накладення арешту на кошти (майно) боржника є стадією виконавчого провадження - першим етапом звернення стягнення на майно боржника; питання про накладення якого виконавець вирішує під час відкриття виконавчого провадження. Проте, з урахуванням викладеного, ті застереження, що містилося в абзаці 9 пункту 10-2розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження`в редакції, чинній на час вчинення оскаржуваних виконавчих дій, не можна тлумачити у такий спосіб, що під час воєнного стану на території України припиняються усі виконавчі дії, оскільки це нівелюватиме принцип обов`язковості судових рішень, що набрали законної сили, та призначення інституту виконавчого провадження.

Такому тлумаченню відповідає зміст абзаців 7, 8 пункту 10-2розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження`в редакції, чинній на час вчинення оскаржуваних виконавчих дій, оскільки наведеними нормами права фактично передбачається можливість накладення арешту виконавцем на кошти боржника. Приписи, які б забороняли накладати арешт на грошові кошти (доходи) боржника, згаданий пункт 10-2 не містить.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд, про що зазначив у постанові від 19 квітня 2023 року у справі № 466/2722/20 (провадження № 61-19428св20).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) виклала висновок про те, що … [судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах.Стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження`встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено. Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. Саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьоїстатті 52 Закону України «Про виконавче провадження`повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертоюстатті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом].

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20 (провадження № 14-218цс21) зроблено висновок, що … [арешт є початковою та окремою стадією провадження щодо звернення стягнення на майно боржника і є сукупністю заходів, що передбачають як наслідок обмеження в праві розпорядження майном, на яке накладається арешт. Виконавець за відсутності відомостей про майно, повідомлених кредитором, повинен самостійно здійснити заходи для виявлення такого майна, у тому числі грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках, і перед накладенням арешту на майно (кошти) боржника повинен отримати відомості про наявність у боржника відповідного майна та коштів. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що державний та/або приватний виконавець перед накладанням арешту повинен з`ясувати суму та статус грошей, що знаходяться на рахунку боржника, і у постанові про накладання арешту серед інших відомостей зазначити про суму коштів, на яку накладається арешт, або зазначити, що арешт поширюється на кошти на усіх рахунках, у тому числі, що будуть відкриті після накладення арешту. Накладання арешту на суми, що перевищують суми, визначені виконавчим документом, та перевищують суми витрат виконавчого провадження, що підлягають стягненню, є незаконним.Стаття 68 Закону України «Про виконавче провадження`визначає кошти, що складають заробітну плату як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення. Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя. Отже, не може бути накладений арешт на кошти, що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї, за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. Водночас на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не поширюється. Зняття арешту з коштів, що складають заробітну плату, здійснюється виконавцем на підставі поданих боржником документів, які підтверджують статус коштів, та виключно із заробітної плати, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок. Отже, у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника, що знаходяться на його рахунку та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалося виявити правову природу (статус) цих грошових коштів як коштів, на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів].

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20), … [на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими].

Щодо проведених виконавчих дій і стягнення коштів з рахунку

НОМЕР_2 , який відкритий у АТ «КБ «Приватбанк»

11.09.2025 року приватним виконавцем було направлено на адресу АТ КБ

«ПРИВАТБАНК» платіжні інструкції на списання та реєстри платіжних інструкцій відносно боржника - ОСОБА_1 .

16.09.2025 року приватним виконавцем винесено постанови про зняття арешту з коштів ВП № 78988000, ВП № 78988444 на підставі заяви боржника від 15.09.2025 року, якою було знято арешт з рахунку НОМЕР_3 , на який зараховується пенсія по інвалідності.

17.09.2025 року надійшли кошти від АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були перераховані стягувачу в рахунок погашення боргу та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 78988444 на підставі п.9 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №905/361/19, постановах Верховного Суду від 30.09.2021 у справі №2-812/11, від 07.09.2022 у справі №199/7977/16, від 09.11.2022 у справі №460/2253/19, від 17.11.2022 у справі №331/6440/21, від 28.12.2022 у справі №183/4809/19, від 25.01.2023 у справі №2605/16037/12, від 15.02.2023 у справі №204/75/21, від 24.04.2023 у справі №756/3067/14, від 09.11.2023 у справі №161/7017/15-ц зазначено: «виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь - які кошти на рахунках боржника в банківських установах; «при цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця

про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без

виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

У постанові Верховного Суду від 18.10.2024 у справі №199/6670/15-ц зазначено: «якщо банківська установа відповідно до статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» визначила можливість накладення арешту на грошові кошти на банківському рахунку або списання коштів у примусовому порядку й приватний виконавець звернув стягнення на кошти, на які законом не заборонено накладення арешту та/або звернення стягнення, відсутні підстави для задоволення скарги боржника про визнання незаконними дій приватного виконавця щодо звернення стягнення на такі кошти».

Більш детально, Верховний Суд у своїй постанові від 18.10.2024 у справі

№199/6670/15-ц виклав свою позицію наступним чином:

«відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом»;

«виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що знаходяться на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України (частина четверта статті 24 Закону України «Про виконавче провадження»

«за змістом частини другої статті 48 цього Закону стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом»

«відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче

провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках»

«отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь - які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» - постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №905/361/19»;

Тобто, на момент списання грошових коштів з рахунків боржника, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» визначив можливість накладення арешту на кошти на рахунку, списання коштів в примусовому порядку, платіжну інструкцію приватного виконавця виконав, тобто не визначив кошти на ньому у відповідній сумі такими, на які законом заборонено звертати стягнення.

Виконавчі дії, проведені приватним виконавцем та списання грошових коштів з рахунку боржника, відбулись із врахуванням вимог, викладених у Законі України «Про виконавче провадження» та не суперечать правовим позиціям, викладеним у постановах Верховного Суду.

Порушення вимог чинного законодавства з боку приватного виконавця відсутні.

Положеннями частини 2, 3 статті 451ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, у межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 260, 447-453 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Хіміч О.М - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі в 15-дений строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Д.Г. Нікітін