Справа № 163/1837/25
Провадження № 2-о/163/70/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2025 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Шеремети С.А.,

з участю секретаря Костюк Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту самостійного виховання та утримання дітей (заінтересовані особи військова частина НОМЕР_1 ; ОСОБА_2 ; орган опіки та піклування Вишнівської сільської ради),

в с т а н о в и в :

У заяві представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Чабан Руслан Леонідович просить ухвалити рішення про встановлення юридичного факту самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заява обґрунтована, тим, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 (солдат). Заявник є батьком двох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мати малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . ОСОБА_2 не бере участі в їх вихованні, самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому Заявник фактично самостійно виховує та утримує своїх малолітніх дітей. У шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не перебувають. ОСОБА_2 протягом тривалого часу (з жовтня 2024 року) проживає на території Республіки Польща. ОСОБА_1 має намір звільнитись із військової служби на підставі пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон № 2232-XII) як особа, що самостійно виховує та утримує дітей за рішенням суду. Оскільки ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує своїх малолітніх дітей, а законодавством не передбаченого інакшого порядку встановлення зазначеного факту, Заявник звертається до суду з цією заявою у порядку окремого провадження з метою звільнення з військової служби для можливості подальшого виховання та утримання своїх малолітніх дітей.

Представник заявника в засідання не з`явився, до початку розгляду подав заяву про розгляд справи без участі сторони ОСОБА_1 вказав, що заяву підтримують та просять суд її задовольнити.

Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування Вишнівської сільської ради у судове засідання не з`явилась, в канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, одночасно вказавши, що позові підтримує в повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_5 та представник заінтересованої особи - військової частини НОМЕР_1 у судове засідання не з`явились, про розгляд справи судом повідомлялися належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 (солдат), що підтверджується Довідкою №693/46876 від 01.08.2025.

Заявник є батьком двох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження: актовий запис № 9 (Свідоцтво про народження Серія НОМЕР_2 від 18.02.2020) та Свідоцтво про народження № НОМЕР_3 , запис актів цивільного стану ОСОБА_6 від 04.10.2022 відповідно.

Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №47/3, виданою старостою Олеського старостинського округу Вишнівської сільської ради 11.07.2025, встановлено, що до складу сім`ї за адресою: АДРЕСА_1 , входять: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (син) і ОСОБА_4 (син). ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані в с. Мосир, але фактично проживають в с. Олеськ.

Згідно з Актом обстеження умов проживання, проведеного 12.03.2025, санітарні умови проживання задовільні; наявні продукти харчування; зроблений частковий ремонт у кімнатах. Створено умови для виховання, розвитку та проживання дітей, наявні спальні місця для сну та відпочинку для дітей; наявний куточок для дитячих розваг, ігор. Дружина (цивільний шлюб) тривалий час проживає за кордоном з жовтня 2024 року, не виходить на зв`язок (хоча є в соціальних мережах), виник сімейний конфлікт з тещею. Роз`яснено Сімейний кодекс України про участь баби, діда, дядька, тітки у вихованні дітей, належне виконання батьківських прав та відповідальність згідно чинного законодавства.

Довідкою № 18 від 23.07.2025, виданою Олеським закладом дошкільної освіти Вишнівської сільської ради, син Заявника, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 05.09.2023 відвідує ОСОБА_7 заклад дошкільної освіти. Зазначеною Довідкою встановлено, що починаючи з жовтня 2024 року мати - ОСОБА_2 взагалі не приймає ніякої участі у догляді та вихованні сина. Оплату за перебування дитини в закладі освіти вносив тільки батько ОСОБА_8 , він же і організовував процес здобуття дитиною дошкільної освіти.

Характеристикою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданою директором Олеського ЗДО Вишнівської сільської ради, встановлено, що з вересня 2023 року по жовтень 2024 року до ЗДО хлопчика приводили та забирали матір, ОСОБА_2 , та батько, ОСОБА_1 . Восени матір малолітнього ОСОБА_10 виїхала закордон і на даний час успіхами дитини не цікавиться, не виходить на зв`язок із вихователями. Вихованням, доглядом займався батько та бабуся, ОСОБА_11 . Хлопчик завжди охайний, в чистому одязі, оплату за послуги дошкільного закладу освіти здійснював батько. На даний час ОСОБА_1 мобілізований і проходить службу в ЗСУ. За онуком доглядає бабуся, ОСОБА_11 .

Актом №86 обстеження умов проживання зафіксовано те, що діти заявника наразі проживають із його матір`ю бабою та періодично їх доглядає тітка - ОСОБА_12 . Мати дітей ОСОБА_2 участі у виховані дітей не бере участь у їх виховані, не піклується та не доглядає за ними. При цьому діти ОСОБА_3 2020 р.н. та ОСОБА_4 2022 р.н. потребують огляду та втручання медичних фахівців так як мають проблеми зі здоров`ям.

Випискою від 29.07.2025 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено діагнози: затримка мовного розвитку, синдром дефіциту уваги, синдром гіперактивності, розлад аутистичного спектру. Випискою №8110д з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_3 від 08.08.2025 підтверджено діагнози: розлад експресивного мовлення, розлад рухової активності та уваги (F80.1, F90.0). Консультаційним висновком лікаря-невролога від 28.07.2025 встановлено діагнози: синдром гіперактивності та дефіциту уваги, розлад аутистичного спектру.

Студенту ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , консультаційним висновком лікаря-невролога від 28.07.2025 встановлено діагнози: затримка мовленнєвого розвитку, синдром дефіциту уваги.

Дітям рекомендовані заняття з логопедом, спостереження у психіатра, корекційні заняття з психологом, поведінковим терапевтом, прийом ліків.

Отже, малолітні діти заявника мають психічні розлади, такі як затримку мовленнєвого розвитку, синдром гіперактивності та дефіциту уваги, розлад аутистичного спектру, а тому потребують особливої уваги та догляду.

Мати малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . ОСОБА_2 не бере участі в їх вихованні, самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, протягом тривалого часу (з жовтня 2024 року) проживає на території Республіки Польща, що підтверджується заявою від 28 липня 2025 року ОСОБА_2 , якою остання заявила, що свідомо відмовляється від участі у вихованні своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також у заяві зазначила, що фактичне піклування, утримання та виховання дітей здіснює їх батько ОСОБА_1 , який постійно проживає з дітьми та повністю забезпечує їхні потреби. ОСОБА_2 підтверджує, що не проживає разом з дітьми, матеріальну чи іншу участь у їхньому житті не бере, проживає у Республіці Польща і надає «повну згоду на здійснення батьком усіх батьківських прав щодо дітей» без її залучення, а також наданою на виконання ухвали суду інформацією з ДПС України про перетин кордону ОСОБА_15 .

Так, згідно такими відомостями, остання 03 жовтня 2024 року перетнула державний кордон України у напрямку виїзду з України до Республіки Польща та станом на 30 вересня 2025 року назад на територію України не поверталася, що свідчить про повну байдужість і відсутність зацікавленості з її боку у становищі (долі) залишених нею дітей.

Про те, що ОСОБА_2 не бере участі у вихованні своїх дітей також підтвердила в судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_16 .

Відповідно ч.1 ст.2 ЦПК України слід, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України слід, що кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 13 ЦПК України слід, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Велика Палата Верховного суду 19.03.2025 року у справі №127/3622/24, відступила від правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду від 11.09.2024 рорку у справі №201/5972/22, зробила правовий висновок про те, що справи про встановлення факту самостійно виховання дитини слід розглядати за правилами окремого провадження.

Факт перебування фізичної особи на утриманні встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника.

Таким чином, заявник скористався своїм правом на звернення до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні дітей та надав про це відповідні докази.

24.02.2022 року Указом Президента України№ 64/2022 в Україні введений воєнний стан у зв`язку зі збройним нападом російської федерації, який триває і дотепер.

Відповідно до статті 4 Закону України від 21.10.1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Пунктом 4 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 року №3544-XII у діючій редакції, передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Пунктом 56 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 року № 560 з наступними змінами і доповненнями визначено, що відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Додатком №5 до Порядку, визначено Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно зі вказаним Переліком, особи, які мають право на відстрочку на підставі п.4 ч.1 ст.23 Закону №3544-XII повинні подати документи, що підтверджують право на відстрочку, а саме свідоцтво про народження дитини(дітей) із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та один із документів: свідоцтво про смерть одного з батьків або рішення суду про оголошення одного із батьків померлим, або рішення суду про позбавлення одного з батьків батьківських прав, або рішення суду про визнання одного із батьків безвісти відсутнім, або витяг із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, або вирок суду, за яким особа відбуває покарання у місцях позбавлення волі, або документи, які підтверджують, що особа самостійно виховує та утримує дитину (рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України).

За ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ слід, що під час дії воєнного стану звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин військовослужбовці, які мають дитину(дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини(дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім оголошений померлим відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в книзі реєстрації народження здійснений на підставі ч.1 ст.135 СК України. Диспозиція ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ зі змінами містить імперативний припис стосовно того, що підстава для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та/або звільнення з військової служби особи, яка самостійно виховує та утримує дитину, має бути встановлено виключно за рішенням суду.

Розглядаючи цю справу суд вважає, що в умовах дії режиму воєнного стану факт самостійного виховання батьком (або іншою особою) дитини може існувати і без наявного спору про право через обставини, в силу яких обсяг прав матері (батька) обмежуються або припиняється. Законодавець, враховуючи наявні життєві ситуації в умовах війни, розширив перелік підстав, за яких особа, яка самостійно виховує та утримує дитину, може звільнитися з військової служби без позбавлення іншого батьківських прав з урахуванням неможливості реалізації ним своїх батьківських прав та обов`язків в умовах війни або надання такій особі соціального статусу одинокого батька (матері) у разі відсутності іншого з батьків та ін. Удосконалюючи законодавство в умовах режиму воєнного стану, законодавець передбачав установлення факту самостійного виховання та утримання дитини як підставу для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби та чітко визначив порядок його встановлення виключно в судовому порядку, що унеможливлює встановлення такого юридичного факту в позасудовому порядку будь-яким іншим органом влади.

Такий порядок встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини визначений тому, що саме в порядку окремого провадження суд встановлює обставини та перевіряє (підтверджує) їх доказами незалежно від наданих сторонами доказів та зазначених доводів на їх спростування. Тобто встановлення юридичного факту як підстава для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби здійснюється безпосередньо судом.

Отже, за відсутності спору між батьками дитини щодо її виховання та утримання й визначення законодавством встановлення такого факту в судовому порядку, суд, оцінюючи доводи і докази, які підтверджують факт самостійного виховання особою дитини, досліджує обставини (події) у конкретних життєвих ситуаціях.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціальною забезпечення судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність виховання дитини.

Згідно зі ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

При цьому, згідно зі ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Відповідно до ст.157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк до одного місяця та більше з метою лікування, навчання, за певних обставин.

За змістом ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

На переконання суду досліджені в судовому засіданні докази підтверджують факт, що малолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувають на утриманні та вихованні лише свого батька ОСОБА_1 , оскільки їх мати ОСОБА_2 самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання своєї дітей. Проживає окремо, не спілкується з дітьми, не цікавиться їх життям, матеріальної допомоги добровільно не надає. Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 20.10.2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено.

Заявлені вимоги пов`язані з доведенням існування підстав для визнання (підтвердження) за заявником певного соціально-правового статусу батька, який самостійно виховує та утримує дітей, і можливістю у зв`язку з цим оформлення права на відстрочку, а також для забезпечення прав самих дітей.

Встановлення факту самостійного виховання та утримання заявником своїх малолітніх дітей, не є перешкодою для спілкування дітей з матір`ю та участі її у вихованні останніх, оскільки вона не позбавлена батьківських прав щодо них, законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відтак заява ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання та перебування на утриманні малолітніх дітей підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву задовольнити повністю.

Встановити факт самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду.

Ім`я заявника ОСОБА_1 ; місце проживання - АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ;

Ім`я заінтересованої особи - ОСОБА_2 ; місце проживання АДРЕСА_3 ; РНОКПП - НОМЕР_5 ;

Найменування заінтересованої особи військова частина НОМЕР_1 ; місцезнаходження: АДРЕСА_4 ; ЄДРПОУ НОМЕР_6 ;

Найменування заінтересованої особи орган опіки та піклування Вишнівської сільської ради; місцезнаходження: вулиця Незалежності, 80а, село Вишнів Ковельського району Волинської області; .

Головуючий : суддя С.А. Шеремета