"30" жовтня 2025 р. Справа № 363/5939/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 про визнання батьківства,

встановив:

пред`явлену позовну заяву ухвалою суду від 13 жовтня 2025 року залишено без руху, оскільки її подано без дотримання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України і встановлено для усунення недоліків строк не пізніше 10 днів з дня отримання цієї ухвали.

Як вбачається із довідки про доставку електронного документу від 13 жовтня 2025 року, копію вказаної ухвали позивачка в своєму електронному кабінеті отримала 14 жовтня 2025 року.

Однак, у встановлений судом строк позовну заяву, яка б відповідала вимогам статей 175 ЦПК України не подано та недоліки не усунуто.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як вбачається з ч. 1 ст. 42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Разом з тим, у вказаному позові не зазначено ні відповідачів, ні третіх осіб.

Відповідачами у цій справі можуть бути батьки, діти чи утриманці померлого, оскільки рішення у справі може вплинути на їх права, обов`язки та інтереси, а третіми особами - особи, які можуть мати законний інтерес у справі, наприклад, інші спадкоємці або члени сім`ї, чи органи опіки та піклування у випадках, передбачених законом.

Відомості про наявність або відсутність інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в позові не зазначено, які і не зазначено їх відповідачами в разі їх наявності. Відомості про те, чи приймали вони спадщину в установленому законом порядку також відсутні.

У разі відсутності у померлого будь-яких спадкоємців, відповідачем повинен виступати орган місцевого самоврядування, який представляє громаду, на території якої знаходиться спадкове майно.

Матір позивачки - ОСОБА_3 третьою особою в позові також не зазначена, як і не зазначено в ньому відповідний орган РАЦС, в якому позивачка має намір реалізувати рішення про визнання батьківства.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно ч.ч. 2, 8 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Як вбачається з ч. 1, п.п. 4, 5, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

В позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно п.п. 2, 6, 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Однак, зазначені вимоги позивачем не дотримано та вказані відомості в позові не зазначено.

Крім того, у позові позивачка посилається на те, що у 2023 році за власним бажанням змінила своє прізвище із « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». Однак, будь-яких документів на підтвердження вказаних обставин позивачкою не подано.

Обставини, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги, в позовній заяві викладено не повно, а саме відомостей про те, чи перебувала ОСОБА_3 (у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 на момент народження ОСОБА_1 в позові не вказано.

Не подано й суду відповідної копії актового запису про народження ОСОБА_6 , з якого б вбачалося на якій підставі внесено відомості про батька, або клопотання про витребування вказаного доказу у разі неможливості його отримання самостійно.

Крім того, документальних доказів (крім фотографій), які могли б підтвердити родинні стосунки між ОСОБА_2 та позивачкою, а також їх спільне проживання з моменту її народження до дня його смерті, останньою також не подано. При цьому, в позові ОСОБА_1 , зазначає, що підтверджуються такі обставини й свідченнями сусідів та родичів, однак заяву про допит відповідних свідків в суді, яка б відповідала вимогам ст. 91 ЦПК України, суду не подано.

До того ж, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка звертається із позовною заявою з метою визнання батьківства, однак в прохальній частині остання просить встановити факт батьківства ОСОБА_2 щодо неї, а не визнати його її батьком.

Встановлення фактів, що має юридичне значення розглядається судом в порядку окремого провадження, а не позовного провадження.

Згідно ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Як роз`яснено у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Зазначене кореспондується з п. 7 постанови Пленум Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де вказано, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) як заінтересовані особи.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено:

1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Оскільки заявлені позивачем вимоги, з огляду на обставини, якими вони обґрунтовані, мають вирішуватися у порядку, встановленому статтею 130 СК України шляхом звернення до суду за зареєстрованим місцем проживання заявника із заявою про встановлення факту батьківства, тому позивачу необхідно також конкретизувати обставини, якими вона обґрунтовує необхідність звернення до суду саме в порядку позовного провадження, а не в порядку окремого провадження.

В разі подання заяви про встановлення юридичного факту в окремому провадженні, заявнику необхідно визначити юридичну мету, яку переслідує особа при встановленні відповідного юридичного факту.

Також в заяві необхідно зазначити всіх заінтересованих осіб, на права, обов`язки та інтереси яких може вплинути рішення у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою передбачено справляння судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1 211 грн. 20 грн.

Разом з тим, оригінал платіжного доручення про сплату судового збору в розмірі 1 211 грн. 20 грн. за вимогу немайнового характеру до позову не долучено.

Отже, позивачці належало усунути вказані недоліки позовної заяви, шляхом подання:

- уточненої заяви із викладенням повних та належних обставин справи; із обґрунтуванням необхідності розгляду справи в позовному, а не в окремому провадженні; зазначенням в ній належних відповідачів відповідних спадкоємців, а вразі їх відсутності уповноважений орган місцевого самоврядування, а також третьої особи (матері позивачки) - ОСОБА_3 ; зазначенням в ній відомостей на виконання вимог п.п. 2, 6, 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, з надсиланням копій позовної заяви та додатків до неї у кількості вказаних осіб відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України;

- належним чином завіреної копії актового запису про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якого б вбачалося на якій підставі внесено відомості про батька, або клопотання про витребування вказаного доказу у разі неможливості його отримання самостійно;

- належним чином засвідчених копій документів про те, що позивачка змінила своє прізвище із « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 »;

- оригіналу платіжного доручення про сплату судового збору в розмірі 1 211 грн. 20 грн.

Разом з тим, у встановлений судом строк позовну заяву, яка б відповідала вимогам статей 175, 177 ЦПК України не подано та недоліки не усунуто, що є підставою для її повернення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 185, 260 ЦПК України,

ухвалив:

позовну заяву визнати неподаною та повернути позивачці.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для цього.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Суддя