Справа №295/4015/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі

Головуючої судді Воробйової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Ходоровської І.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

у порядку окремого провадження цивільну справу

за заявою ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи:

ОСОБА_3 ,

Житомирська міська рада,

про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, у якій просить встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали однією сім`єю як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу в період з січня 2002 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_4 однією сім`єю з січня 2002 року як дружина та чоловік, шлюб між ними не був зареєстрований. Шлюб з померлим вони не реєстрували, оскільки в цьому не було потреби. За час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку: робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту. Всі свята проводили в колі рідних та друзів. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер. В лютому 2006 року ОСОБА_4 купив 30/100 ід. частин житлового будинку по АДРЕСА_1 . Частина будинку була куплена для їхнього спільного проживання як сім`ї. З ними також проживали син ОСОБА_4 від першого шлюбу - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , та син заявника і ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Для прийняття спадщини, що залишися після смерті чоловіка ОСОБА_4 , зокрема квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 0,1169 га з кадастровим номером :03:000:1856, заявнику необхідно встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 як чоловіка та дружини підтверджується будинковою книгою, де зазначено про те, що адреса її реєстрації співпадає з адресою будинку, який купив померлий за договором купівлі-продажу від 24.02.2006, та в якому померлий також був зареєстрований. Про відносини заявника з померлим, як чоловіка та дружини, свідчать фотокартки, на яких зображені заявник з ОСОБА_4 у сімейному колі, з родичами, друзями та на сімейному відпочинку. Також, факт проживання заявника з відповідачем як подружжя, та ведення спільного господарства можуть підтвердити свідки. ОСОБА_4 був похований ОСОБА_1 та сином ОСОБА_3 , який отримав допомогу на поховання батька. З довідки приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Пріми Н.В. від 02.04.2025 №95/01-16 відомо, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Інші спадкоємці відсутні.

У заявіпро встановлення факту, що має юридичне значення, міститься клопотання ОСОБА_1 про виклик свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 .

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 14.04.2025 відкрито провадження у справі.

Протокольною ухвалою суду від 17.09.2025 клопотання про виклик свідків задоволено.

Заявник та її представник у судовому засіданні заяву підтримали та просили задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував.

Представник заінтересованої особиЖитомирської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у матеріалах справи міститься заява представника міської ради Сищук Н.М. про розгляд справи без її участі.

Допитаний як свідок ОСОБА_3 пояснив, що заявник є його матір`ю, ОСОБА_4 був батьком. Він, мати та батько проживали однією сім`єю. Був ще брат, який помер. Скільки свідок пам`ятає, вони весь час проживали у цьому будинку, були сім`єю, сусіди думали, що батьки одружені. Питання про те, чому батьки не реєстрували шлюб, у сім`ї не обговорювалось. Батько ставився до матері, як до дружини, вели спільне господарство. За спільні кошти батьки утримували свідка, купували техніку, встановлювали опалення, робили ремонт. Організацією поховання батька займався свідок. Кошти на поховання свідок брав із власних підробітків та мати перераховувала з-за кордону.

Допитана свідок ОСОБА_7 пояснила, що є сусідкою заявника. Повідомила, що приблизно двадцять років тому поблизу оселились нові люди - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які приїхали з маленьким хлопчиком, віком років 2. Зайшли до сусідів, познайомились, представились, як чоловік та дружина. ОСОБА_8 називав ОСОБА_10 синочком, завжди казав, яка в нього молода дружина. Вони вели спільне господарство, робили ремонт. ОСОБА_9 працювала та вкладала кошти в облаштування будинку, їздила на заробітки за кордон.

Допитана свідок ОСОБА_6 пояснила, що є сусідкою заявника. Повідомила, що з моменту їх переїзду із сім`єю свідка спілкувались часто, ОСОБА_10 , коли був маленький, постійно грався із внуком свідка. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вели спільне господарство, облаштовували будинок, спільно робили ремонти, ОСОБА_9 вкладала кошти. ОСОБА_8 до ОСОБА_9 та до ОСОБА_10 відносився дуже добре, як до сім`ї.

Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 24.02.2006, який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сербіною О.П., зареєстрований в реєстрі за №37, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в рівних частках кожен, прийняли у власність 30/100 частин житлового будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 17-19).

ОСОБА_4 був батьком ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження № НОМЕР_1 від 25.04.1978 (а.с. 29).

Рішенням Корольовського районного народного суду від 03.12.1991 було розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 . Рішення суду набрало законної сили. (а.с. 27).

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_11 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 27.01.2001 (а.с. 33).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 32).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_4 належить на праві власності земельна ділянка кадастровий номер :03:000:1856 площею 0.1169, яка розташована на території Карповецької сільської ради, Чуднівського району, Житомирської області (а.с. 7-13).

29.06.2000 було розірвано шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 20.06.2003 (а.с. 28).

Відповідно до копії будинкової книги ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 29.09.2009. Також за цією адресою зареєстрований ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , його батьками вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_13 . Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 14, 30).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с. 14, 31).

22.07.2024 ОСОБА_3 звернувся до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою про виплату допомоги на поховання ОСОБА_4 (а.с. 20).

30.07.2024 ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Пріми Н.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , з яким ОСОБА_1 проживала однією сім`єю (а.с. 21).

Постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Пріми Н.В. від 27.01.2025 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 на 30/100 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю судового рішення про встановлення факту проживання заявника з померлим однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини (а.с. 25-26).

Згідно з довідкою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Пріми Н.В. №95/01-16 від 02.04.2025, 25.07.2024 було заведено спадкову справу №43/2024 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , спадщину після якого прийняли: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Документи, які підтверджують родинні зв`язки спадкоємців із спадкодавцем, надано не було. Інформація про наявність інших спадкоємців, які прийняли спадщину після ОСОБА_4 , у спадковій справі відсутня (а.с. 48).

З наявних у матеріалах справи копій квитанцій та фіскальних чеків вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 купували техніку та оплачували комунальні послуги.

Також у матеріалах справи міститься копія довіреності від 15.08.2019, якою ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_1 отримувати кошти за оренду земельної ділянки (а.с. 16).

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31.03.1995 №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Нормами статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Змістом положень статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною другою статті 1274 ЦК України встановлено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), підлягають врахуванню правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів:

а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем;

б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Нормами частин другої, четвертої статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу Українипро те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Факт спільного проживання, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

Подібні висновки містяться у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09.04.2020 у справі №180/2536/18, від 09.06.2021 у справі №346/5702/18.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Звертаючись до суду, на підтвердження факту спільного проживання з померлим ОСОБА_4 однією сім`єю у період з січня 2002 року до часу відкриття спадщини, ОСОБА_14 долучила до матеріалів справи докази спільного проживання з ОСОБА_15 , їхні спільні фото у колі рідних та друзів, документи, які підтверджують їхні спільні витрати.

Крім того, з показів свідків встановлено, що сторони проживали спільно як сім`я понад двадцять років, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільних друзів, були у приязних стосунках, разом проводили дозвілля та мали взаємні права і обов`язки, притаманні подружжю.

Разом з тим, у заяві ОСОБА_14 просить встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу в період з січня 2002 року до 14.07.2024. Однак, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу може бути встановлено судом лише з 01.01.2004 (після набрання чинності СК України), оскільки КпШС України не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживали разом без реєстрації шлюбу.

Зважаючи на викладене, а також беручи до уваги те, що від встановлення даного юридичного факту залежить реалізація ОСОБА_1 свого права на спадщину, суд вважає, що заявник довела той факт, що вона та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали однією сім`єю, а відтак заява підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.3 СК України, ст. 1216, 1217, 1218, 1258, 1264, 1268, 1274 ЦК України, ст. 2, 4, 5, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу у період з 01.01.2004 до 14.07.2024.

У задоволенні решти вимог заяви - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Заінтересовані особи:

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ),

Житомирська міська рада (м. Житомир, майдан С.П. Корольова, буд. 4/2, ).

Суддя Т.А. Воробйова

Повне рішення складено 11.11.2025.