Справа №484/3828/25
Провадження №2/484/1725/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2025 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі : головуючого судді Медведєвої Н.А.

за участю секретаря судового засідання Бикової О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Південь Агро Інвест" про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Південь Агро Інвест" про розірвання договору оренди землі від 01.07.2014, укладеного між позивачкою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» (ПСП ім. Т.Г. Шевченко) про оренду земельних ділянок з кадастровими номерами :05:000:0586, :01:000:0210, :06:000:0289, :01:000:0958, зареєстрований в Державному реєстрі зареєстрований в Державному реєстрі прав за номерами 18509093, 18509103, 18509109, 18561516 від 12.01.2015; про розірвання договору оренди землі від 19.05.2014, укладеного між позивачкою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» (ПСП ім. Т.Г. Шевченко) про оренду земельних ділянок з кадастровими номерами :05:000:0587, :01:000:0211, :06:000:0290, :01:000:0959, зареєстрований в Державному реєстрі прав за номерами 18509093, 18509103, 18509109, 18561516 від 19.12.2016.

Мотивуючи вимоги, позивачка вказала, що їй на праві приватної власності належать земельні ділянки з кадастровими номерами :05:000:0586, :01:000:0210, :06:000:0289, :01:000:0958, що знаходяться в межах території Синюхинобрідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 01.07.2014 між нею та ПСП ім.Т.Г.Шевченка був укладений договір оренди вказаних земельних ділянок. Згодом між нею, ПСП ім.Т.Г.Шевченка та відповідачем підписана Додаткова угода до вказаного договору, в якій були обумовлені строки виплати орендної плати та її розмір.

Також їй на праві приватної власності належать земельні ділянки з кадастровими номерами :05:000:0587, :01:000:0211, :06:000:0290, :01:000:0959, що знаходяться в межах території Синюхинобрідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 19.05.2014 між нею та ПСП ім.Т.Г.Шевченка був укладений договір оренди вказаних земельних ділянок. Згодом між нею, ПСП ім.Т.Г.Шевченка та відповідачем підписана Додаткова угода до вказаного договору, в якій були обумовлені строки виплати орендної плати та її розмір

Відповідач не виконує умови договорів, оскільки орендна плата за 2022, 2023 та 2024 роки виплачена з порушенням строку, не в повному обсязі та без урахування індексу інфляції. Тому позивач просить суд розірвати вказані договори оренди землі, стягнувши з відповідача орендну плати в розмірі 44747,77грн, пеню за порушення його строків виконання за 2022-2024 роки в розмірі 16199,50грн та індексацію за 2022-2024 роки 17294,77грн..

Ухвалою від 15.07.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд в порядку загального позовного провадження, визначені строки для подачі заяв по суті.

24.07.2025 до суду надійшов відзив, в якому вказано, що позивачка за 2023 рік отримала орендну плату 07.02.2024 в розмірі 44117,40грн за вказаними договорами з урахуванням п.4.2. Додаткової угоди від 03.09.2018, отже заборгованість відповідача зі сплати орендної плати за 2023 рік відсутня. Також представник відповідача не визнав вимоги про стягнення індексації, вказуючи, що у договорі передбачене застосування коефіцієнту індексації, який за 2022 рік дорівнював 1,0, за 2023 - 1,051 та за 2024 1,12. Оскільки орендна плата позивачці була виплачена з порушенням строку, але у повному обсязі, що не є істотним порушенням договору, отже не є підставою для розірвання договору оренди.

29.07.2025 підготовче провадження було закрите та справа призначена до судового розгляду по суті.

11.08.2025 до суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, відповідно до яких представник зазначив, що з урахуванням сплати податків та зборів орендна плата за двома договорами оренди складає 36021,96грн. Оскільки орендна плата була виплачена з порушенням строків, позивач дійсно має право на пеню, розмір якої визначений умовами договору. Однак позивач пропустив строк звернення до суду з такою вимогою.

14.08.2025 від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій вказано, що дійсно позивачка отримала орендну плату за 2023, але з пропуском строку, тобто пеня за несвоєчасно таку виплату складає 7070,50грн. Отже представник позивачки просила стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату орендної плати в сумі 15170,25грн та індексацію в сумі 17294,77грн, всього 32465,02грн.

Крім того 14.08.2025 до суду надійшла також відповідь на відзив, в якому представниця позивача наполягала на задоволенні позову з урахування заяви про зменшення позовних вимог з підстав, вказаних у позовній заяві.

01.09.2025 до суду від адвоката Баладиги С.П. надійшло повідомлення про те, що він вже не є представником відповідача.

10.09.2025 від представника позивачки надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій вона просила стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати за 2025 рік в сумі 44747,76грн.

Відповідно до ч.1 ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно із ч.1, 2 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні представник позивачки адвокат Єщенко О.В. представник позивачки просила залишити без розгляду заяву про збільшення позовних вимог, оскільки вона подана з порушенням строків, визначених нормами ЦПК України. Враховуючи вказане суд вважає за необхідне залишити вказану заяву про збільшення позовних вимог без розгляду.

Позовні вимоги в іншій частині представник позивачки адвокат Єщенко О.В. підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача адвокат Ряснянська І.С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказуючи, що дійсно за 2022-2023 роки орендна плата позивачці була виплачена з порушенням строку, але у повному обсязі, що не є істотним порушенням договору, отже не є підставою для розірвання договору оренди.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що позивачка є власницею земельних ділянок з кадастровими номерами :05:000:0586, :01:000:0210, :06:000:0289, :01:000:0958, що розташовані в межах території Синюхинобрідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

01.07.2014 між позивачкою та ПСП ім.Т.Г.Шевченка укладені договори оренди землі, за умовами якого позивач передав ПСП ім.Т.Г.Шевченка у оренду земельні ділянки. 03.09.2018 між позивачкою, ПСП ім.Т.Г.Шевченка та ТОВ «Південь Агро Інвест» укладена додаткова угода до зазначеного договору оренди.

Згідно Додаткової угоди до Договору оренди землі, укладеної 03.09.2018, орендодавець ОСОБА_1 , орендар ПСП «ім.Т.Г.Шевченка» та новий орендар ТОВ «Південь Агро Інвест» узгодили, що орендар відступає новому орендарю право оренди чотирьох земельних ділянок з кадастровими номерами :05:000:0586, :01:000:0210, :06:000:0289, :01:000:0958 терміном до 31.12.2026. Відповідно до п.4.1., 4.5 Додаткової угоди орендна плата вноситься у грошовій формі у розмірі 12,37% нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що складає 18073,88грн, 2846грн, 1407,87грн, 46,13грн відповідно до 01 вересня поточного року.

Позивачка є власницею земельних ділянок земельні ділянки з кадастровими номерами :05:000:0587, :01:000:0211, :06:000:0290, :01:000:0959, що розташовані в межах території Синюхинобрідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

19.05.2014 між позивачкою та ПСП ім.Т.Г.Шевченка укладені договори оренди землі, за умовами якого позивач передав ПСП ім.Т.Г.Шевченка у оренду земельні ділянки. 13.03.2018 між позивачкою та ПСП ім.Т.Г.Шевченка укладені додаткові угоди до зазначених договорів оренди.

Згідно із Додаткової угоди до Договору оренди землі, укладеної 13.03.2018, орендодавець ОСОБА_1 , орендар ПСП «ім.Т.Г.Шевченка» та новий орендар ТОВ «Південь Агро Інвест» узгодили, що орендар відступає новому орендарю право оренди чотирьох земельних ділянок з кадастровими номерами :05:000:0587, :01:000:0211, :06:000:0290, :01:000:0959 терміном до 31.12.2026. Відповідно до п.4.1., 4.5 Додаткової угоди орендна плата вноситься у грошовій формі у розмірі 12,37% нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що складає що складає 18070,59грн, 2845,62грн, 1411,56грн, 46,12грн відповідно до 01 вересня поточного року. Згідно із п.4.4. обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування. Крім того, п.4.7. Додаткової угоди визначає, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Вказані обставини в судовому засідання визнані учасниками справи.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

У частині 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами статті 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

До загальних засад цивільного законодавства належить свобода договору (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 3 та статті 627 ЦК України свідчить, що свобода договору має декілька складових, зокрема, свобода укладання договору, вибору контрагента, виду договору, визначення умов договору.

Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частинами третьою та четвертою статті 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Згідно з пунктом 12.3 Розділу ХІІ «Зміна умов договору і припинення його дії» додаткового договору від 01.01.2018, дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Тобто наведеними умовами договору передбачена можливість його розірвання на вимогу однієї із сторін та визначенні підстави для такого розірвання, без необхідності встановлення будь-яких інших передумов, зокрема невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору оренди та додаткових угод, істотними умовами договору оренди землі: є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно з положеннями статей 21, 22 зазначеної редакції Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, справляється виключно у грошовій формі. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

Вказаний правовий висновок викладено Об`єднаною платою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18).

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 вказано, що систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В пункті 10.1. постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 зазначено, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, якою передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) дійшла висновку, що тлумачення пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Обґрунтовуючи вимоги позивачка просила розірвати договір оренди земельних ділянок через сплату орендної плати з порушенням строків, вказаних у договорі, та через те, що така орендна плата виплачена не в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивачки зазначила, що такі порушення умов договору для позивачки є істотними, оскільки вона особа похилого віку та не отримала вчасно того, на що розраховувала.

Відповідно до Звіту по транзакціям рахунку позивачки, виписки з особового рахунку, копії платіжного доручення, відповідачем сплачена орендна плата за 2022 рік 22.03.2023 в сумі 44117,40грн; за 2023 рік 07.02.2024 44117,40грн; за 2024 рік 17.07.2024 44117,40грн та 02.06.2025 2245,35грн, без ПДВ.

Умовами вказаних додаткових угод, визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у сумі 18073,88грн, 2846грн, 1407,87грн, 46,13грн, 18070,59грн, 2845,62грн, 1411,56грн, 46,12грн. Тобто загальний розмір орендної плати дорівнює 44747,77грн.

Пунктом 4.2 додаткової угоди визначено, що із цієї суми орендарем як податковим агентом утримуються податки (збори), передбачені чинним законодавством України.

В судовому засіданні представник позивача вказала, що податки відповідачем не сплачені та позивачка отримує повідомлення про необхідність сплатити такі податки саме їй. Однак жодних доказі на підтвердження зазначеного суду не надано. Крім того, згідно умов додаткової угоди податки зобов`язаний сплатити саме орендар.

Отже, сума орендної плати з урахуванням податку (19,5%), яку має отримати орендодавець щороку, складає 36021,95грн.

Також судом встановлено, що орендна плата за 2022 рік виплачена із затримкою у 202 дня, за 2023 із затримкою у 159 днів, за 2024 рік вчасно. Представник відповідача визнав такий факт.

Пунктом 4.7 додаткової угоди від 01.01.2018 сторони узгодили, що у разі невнесення орендної плати у строки визначені договором, сплачується пеня у розмірі 0,1 % від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Згідно із статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Отже, відповідач був зобов`язаний сплатити позивачці за 2022 рік пеню у розмірі 7276,43 грн (36021,95грн х 0,1% х 202 дня), за 2023 рік 5727,50 грн (36021,95грн х 0,1% х 159).

Однак, протягом 2022-2023 відповідач сплачував орендну плату в сумі по 44117,40грн. Тобто за 2022 рік та 2023 переплата дорівнює по 8095,45грн (44117,40грн -36021,95грн), отже пеня за вказані роки сплачена у повному обсязі.

Обов`язок сплатити пеню представник відповідача визнав під час розгляду справи, але просив суд застосувати строки позовної давності, визначені п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України.

Згідно із ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 1 статті 261 ЦПК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Орендну плату позивачка отримала за 2022 рік 22.03.2023, за 2023 рік 07.02.2023, отже саме з моменту отримання орендної плати починається перебіг позовної давності.

Згідно із Законом №2120-ІХ від 15.03.2022 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнений пунктом 19, згідно із яким У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії

Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, в редакції Закону № 3450-IX від 08.11.2023, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану..

Отже, перебіг позовної давності до вимог про стягнення пені був зупинений на час дії воєнного стану.

Враховуючи викладене, те, що пеня сплачена у повному обсязі, суд вважає за необхідне відмовити в цій частині позову.

Договором або законом може бути встановлений періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном (частина третя статті 762 ЦК України).

Аналіз частини третьої статті 762 ЦК України дозволяє стверджувати, що договором найму або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Це правило розраховано на те, щоб на майбутнє можна було змінювати або навіть забезпечити автоматичну зміну розміру плати за користування.

Індексація проводиться наймачем шляхом множення розміру орендної плати на коефіцієнт індексації, що розраховується як добуток індексів інфляції за 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому виплачується плата за користування.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 540/544/18, від 02 липня 2025 року у справі 0613/1081/21.

Відповідно до частини третьої статті 21 Закону України «Про оренду землі» обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 лютого 2025 року у справі № 925/457/23 зазначено, що за загальним правилом, індексувати необхідно лише орендну плату, якщо інше не передбачено у договорі оренди. Індексація ж нормативної грошової оцінки має використовуватися, як правило, для визначення розміру земельного податку за відсутності договору оренди земельної ділянки. Якщо обов`язкова індексація нормативної грошової оцінки не визначена у договорі, то обчислення орендної плати відбувається відповідно до частини третьої статті 21 Закону України «Про оренду» (індексується лише орендна плата).

Отже, індексацію з урахуванням індексів інфляції не слід плутати з індексацією нормативно грошової оцінки. Хоча природа як індексації нормативно грошової оцінки, так і індексації орендної плати базується на індексі споживчих цін, обрахованих Державною службою статистики України, проте механізм їх застосування є різними.

Верховний Суд у постанові від 16 березня 2020 року у справі №922/1658/19 зазначив, що зміна НГО внаслідок індексації є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати шляхом внесення відповідних змін до договорів оренди землі його учасниками. Законодавчо не передбачено автоматичної зміни розміру орендної плати за договором оренди землі з урахуванням щорічної індексації нормативної грошової оцінки.

За умовами додаткової угоди від 01.01.2018 зазначено, що орендна плата підлягає індексації, сторони самостійно визначити в договорі бажаний для них механізм індексації.

Отже сторони при укладанні договорів оренди домовилася, що орендна плата підлягає індексації, що свідчить про те, що орендна плата обов`язково повинна бути проіндексована із застосуванням коефіцієнту індексації для орендної плати на 01 січня року виплати/ нарахування (в залежності від того, яка подія настане раніше).

Тобто сторони передбачили саме індексацію орендної плати, а не індексацію нормативно грошової оцінки землі для визначення орендної плати. А відтак доводи відповідача про те, що сторони обумовили порядок обчислення розміру орендної плати з урахуванням щорічної індексації нормативно грошової оцінки землі не заслуговують на увагу.

За офіційними даними Державної служби статистики України індекс інфляції за рік становив: у 2022 році - 126,603%, у 2023 році 105,084%, у 2024 111,980%.

Орендна плата з урахуванням індексів інфляції становить: за 2022 рік 45604,87 грн (36021,95грн х 126,603%), отже відповідач мав доплатити позивачці 9582,92 грн; за 2023 рік 37853,31грн (36021,95грн х 105,084%), отже відповідач мав доплатити позивачці 1831,36грн; за 2024 рік 40337,38грн (36021,95грн х 111,980%), отже відповідач мав доплатити позивачці 4315,43грн. Загальна сума недоплати складає 15729,71грн.

Однак, протягом 2022-2023 відповідач сплачував орендну плату в сумі 44117,40грн, а у 2024 46362,75 (44117,40грн+2245,35грн).

Отже, з урахуванням розміру сплаченої орендної плати, пені, відповідачем повинна була бути сплачені інфляційні витрати: за 2022 рік в сумі 8763,90грн (44117,40грн-36021,95грн 7276,43грн(пеня) =819,02грн, 9582,92грн-819,02грн).

За 2023 рік відповідач добровільно сплатив орендну плату у більшому розмірі на 536,59грн (44117,40грн-36021,95грн 5727,50грн(пеня) =2367,95грн-1831,36грн (інфляційні витрати).

За 2024 рік відповідач добровільно сплатив орендну плату у більшому розмірі на 6025,37грн (44117,40грн+2245,35грн-36021,95грн 4315,43грн (інфляційні витрати).

Отже, враховуючи заборгованість відповідача зі сплати інфляційних витрат за 2022 та сплати орендної плати з урахуванням пені та інфляційних витрат у більшому розмірі, заборгованість відповідача складає 2201,94грн (8763,90грн-536,59грн-6025,37грн)

Представник позивачки в судовому засідання стверджувала, що відповідач істотно порушив права позивачки, оскільки остання крім пенсії немає інших джерел доходу та вона вчасно не отримала оренду плату у розмірі, на який розраховувала, однак докази такого суду не надані.

На підставі викладеного вище, враховуючи розмір заборгованості суд вважає, що позивачем не доведено, що відповідач допустив істотне порушення умов договорі оренди землі, отже в задоволенні вимог в частині розірвання договорів оренди землі слід відмовити.

Позивачем сплачений судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру про розірвання двох договорів оренди в сумі по 1211,20грн та за позовну вимогу про стягнення заборгованості 1211,20грн.

Відповідно підставі ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги про розірвання договорів оренди судом не задоволені, а позовні вимоги в частині стягнення заборгованості задоволені частково, отже суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору за позовну вимогу про стягнення заборгованості за договорами оренди в сумі 34,09грн.

Керуючись ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву про збільшення позовних виомг, подану представником позивачки ОСОБА_1 - адвокатом Єщенко Ольгою Вікторівною, залишити без розгляду.

Позов задовольнити частково.

В задоволенні позовних вимог про розірвання договорів оренди землі, укладених між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» (ПСП ім. Т.Г. Шевченко) 01.07.2014 про оренду земельних ділянок з кадастровими номерами :05:000:0586, :01:000:0210, :06:000:0289, :01:000:0958, 19.05.2014 про оренду земельних ділянок з кадастровими номерами :05:000:0587, :01:000:0211, :06:000:0290, :01:000:0959 відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» на користь ОСОБА_1 індексацію орендної плати за 2022 в сумі 2201,94грн.

В задоволенні позов в частині стягнення заборгованості з орендної плати, пені та індексації в іншій сумі відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 34грн 09коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест», адреса місцезнаходження: вул. Центральна, 1 с. Калинівка Миколаївського району Миколаївської області, 57440, .

Суддя Н.А.Медведєва