ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

розглянувши в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі апеляційну скаргу керівника Волноваської окружної прокуратури на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2025 року про повернення позову, у складі судді Волчек Н.Ю., по справі № 176/2931/25 за позовною заявою Першого заступника керівника Волноваської окружної прокуратури Донецької області Авдана Романа Костянтиновича в інтересах держави в особі Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області до ОСОБА_1 , третя особа Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, про витребування земельної ділянки,

ВСТАНОВИЛА:

25 липня 2025 року Перший заступник керівника Волноваської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області звернувся через суд із позовом, пред`явленим до ОСОБА_1 , визначивши третьою особою Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, на предмет витребування земельної ділянки.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2025 року позовну заяву Перший заступник керівника Волноваської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області залишено без руху та надано час для усунення недоліків, у зв`язку із зміною законодавства.

У серпні 2025 року Перший заступник керівника Волноваської окружної прокуратури Донецької області Авдан Р.К. подав суду пояснення щодо відсутності обов`язку внесення на депозитний рахунок суду грошової суми в розмірі оцінки земельної ділянки на дату подання позову у даній справі, враховуючи, що посилання у позові на вимоги ст. 387,388 ЦК України прокурором здійснено для підтвердження підстав витребування земельної ділянки у ОСОБА_1 , як недобросовісного набувача права на неї. Зазначив, що вирішення питання добросовісності чи недобросовісності набуття права власності відповідачем вирішується на стадії ухвалення судового рішення по суті спору, а, вимоги ухвали про залишення без руху з підстав невнесення на депозитний рахунок коштів у відповідності до норм Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» №4292-ІХ від 12 березня 2025 року, встановлює на стадії відкриття провадження у справі лише добросовісність відповідача, що є недопустимим. Посилаючись на викладене, просив суд врахувати дані пояснення та відкрити провадження у справі.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2025 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто заявнику з підстав неусунення недоілків, зазначених в ухвалі суду від 12 серпня 2025 року (а.с.95).

Не погодившись з цією ухвалою суду першої інстанції керівник Волноваської окружної прокуратури Донецької області подав апеляційну скаргу (а.с.98-112), в якій зазначив, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також без врахування обставин справи.

Скаргу мотивує тим, що відповідач не може вважатись добросовісним набувачем майна, а внесення на депозитний рахунок коштів у розмірі вартості спірного майна стосується лише добросовісного набувача такого майна, що можливо встановити лише при розгляді справи по суті спору. Механізм компенсації вартості майна, яке незаконно вибуло з володіння держави або територіальної громади, застосовується виключно у випадку, якщо відповідачем за позовом є добросовісний набувач, що також можливо встановити при розгляді справи по суті з ухваленням судового рішення. Посилання у позові на вимоги ст. 387,388 ЦК України здійснено саме для підтвердження підстав витребування у відповідача спірної земельної ділянки, як від недобросовісного набувача права на неї, а тому і вимоги внесення на депозит грошових коштів у прокуратури відсутні. Вважає, що суд першої інстанції помилково застосував вимоги ч.4 ст. 177 ЦПК України, а у прокурора відсутній обов`язок вносити на депозитний рахунок грошові кошти. Просив вимоги апеляційної скарги задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду.

Інші учасники судового процесу своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористались та відзиву на апеляційну скаргу не подавали, але, в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду щодо повернення заяви позивачеві.

Згідно ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки, в даній справі оскаржується ухвала про повернення заяви, то її розгляд слід проводити без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, суд першої інстанції, визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її позивачу, виходив з того, що у визначений судом строк недоліки позовної заяви не були усунуті позивачем.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Форма та зміст позовної заяви, яка подається до суду, визначені у ст.ст.175,177 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 3 ЦПК України, провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст.177 ЦПК України (в редакції чинній на час звернення прокурора до суду) до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. У разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

09 квітня 2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» №4292-ІХ від 12 березня 2025 року, згідно з яким ст.390 ЦК України доповнено частиною 5 наступного змісту: «Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві.

Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.

Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви».

У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2025 року позовну заяву Перший заступник керівника Волноваської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області залишено без руху та надано час для усунення недоліків шляхом внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми в розмірі оцінки (експертно-грошова оцінка земельних ділянок) здійсненої в порядку, визначеному Законом України «Про оцінку земель», станом на дату подання позову 25 липня 2025 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява, подана прокурором 25 липня 2025 року, тобто, після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» та внесення доповнень до ч.4 ст. 177 ЦПК України, а тому відповідала вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України, в редакції, чинній на дату звернення до суду 25 липня 2025 року.

Суд першої інстанції правомірно звернув уваги на ту обставину, що положення ч. 4 ст.177 ЦПК України є чинними вже зі змінами на день подання прокуратурою позову, що безпосередньо передбачає подачу позивачем документів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

Доводи скаржника про те, що ухвалою суду про залишення позову без руху та поверненням з неусунення цих недоліків позовної заяви позивачеві, суд першої інстанції фактично встановив добросовісність відповідача у набутті права власності на спірну земельну ділянку, колегія суддів до уваги не приймає, адже лише за таких умов внесення на депозит грошових коштів позивачем і може розглядатись справа по суті, із заявленими в порядку ст. 387,388 ЦК України, позовними вимогами, за для компенсації, у разі встановлення рішенням суду добросовісності відповідача у набутті права власності на спірне майно.

Колегія суддів наголошує, що саме невиконання позивачем вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху є підставою для її повернення позивачеві, як це передбачено ст. 185 ЦПК України.

Суд першої інстанції, врахувавши невиконання позивачем у даній справи вимог ухвали суду про залишення позову без руху з підстав відсутності внесення на депозит грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, як це передбачено на день подання позову до суду (25 липня 2025 року), в силу ч.4 ст. 177 ЦПК України, дійшов правомірного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, тому доводи скаржника колегія суддів не приймає до уваги.

Разом з цим належить зазначити, що доводи скаржника в апеляційній скарзі не можуть бути підставою для скасування ухвали суду про повернення позову позивачеві, адже, не кореспондуються з положеннями ст. 185 ЦПК України.

При цьому, суд першої інстанції роз`яснив позивачеві, що повернення позову не позбавляє його права звернутись до суду з тими ж самими вимогами після усунення обставин, що стали підставою для повернення позову.

Всі інші доводи, приведені в апеляційній скарзі, зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин, чому дана належна правова оцінка, і незгоди з висновками суду першої інстанції, тому підстави для застосування колегією суддів положень ст. 379 ЦПК України відсутні.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена без порушень норм процесуального права, тому вона підлягає залишенню без змін на підставі ст. 375 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу керівника Волноваської окружної прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 07 листопада 2025 року.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна