Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2025 року місто Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючого судді Козлова Д. О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, -

В С Т А Н О В И В:

22 вересня 2025 року адвокат Заборський О. В., який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що ОСОБА_1 працював на підприємстві ПрАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». За час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав хронічне професійне захворювання: радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шина С5,С6,С7 на фоні полі сегментарної дископатії з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періортрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових (ПФ першого ступеня) і колінних суглобів (ПФ другого ступеня). Враховуючи вказане, за рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи позивачу було встановлено ступінь стійкої втрати працездатності внаслідок проф. захворювання 55%, а також встановлено 3 групу інвалідності з датою повторного оцінювання 01.10.2026 року. Таким чином через хронічне професійним захворювання було порушено нормальні життєві зв`язки позивача. Тривалий процес лікування позбавляє його можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання позивач відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, що позначається на його душевному та фізичному станах через незворотність негативних змін у його житті. Отже, факт моральних страждань є очевидним, які позивачу мають бути відшкодовані внаслідок ушкодження його здоров`я у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем вимог законодавства зі створення безпечних умов праці. Враховуючи ступінь втрати професійної працездатності позивача (55%) та встановлення ІІІ групи інвалідності, просив стягнути на користь позивача з відповідача у рахунок відшкодування моральної шкоди 370000 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, а також витрати на правову допомогу в сумі 9000 грн.

У відзиві представник відповідача, ПрАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», ОСОБА_2 , не визнаючи заявлені позовні вимоги, вказувала, що робота позивача була обумовлена наявністю шкідливих виробничих факторів, усунути які неможливо з об`єктивних причин. Позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження здоров`я та можливі наслідки. Відповідач не порушував законодавство про працю відносно позивача. У ПрАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» немає вини в отримані позивачем профзахворювання. В спірних правовідносинах не було встановлено вчинення з боку ПрАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» будь-яких винних, неправомірних дій, що могли б призвести до виникнення у позивача професійного захворювання, а отже відсутня одна з обов`язкових передумов для відшкодування моральної шкоди . Позивач не надав до суду належних доказів, які б підтверджували факт спричинення йому моральної шкоди. На підставі наведеного просив суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. Також представник відповідача просила суд зменшити витрати позивача на правничу допомогу зазначаючи, що вказана справа є малозначною. Судова практика щодо вказаної категорії справ є напрацьованою та не змінювалась вже тривалий час, тому не потребує детального вивчення проблеми, аналізу законодавства та розроблення стратегії ведення справи, а відтак загальна вартість витрат на професійну допомогу є завищеною та необґрунтованою. В розрахунок витрат включено судове представництво в сумі 1000 грн., проте справа розглядається в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. На підставі переліченого просила зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги з 9000 грн. до 3000 грн.

Ухвалою суду від 23 вересня 2025 року при відкритті провадження у справі судом було визначено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи.

Представник позивача, адвокат Заборський О. В., у позовній заяві просив провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Представник ПрАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не заперечував проти розгляду справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного вмотивування.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПрАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та працював на вказаному підприємстві з 23.04.2001 р. по 31.10.2022 р. на посадах люкового, машиніста коксових машин, звідки позивача було звільнено за власним бажанням по виходу на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки позивача (серія НОМЕР_1 ).

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 10.07.2025 року, складеного відносно підприємства ПрАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», встановлено наявність у ОСОБА_1 , стаж роботи якого в умовах впливу шкідливих факторів становив 21 рік 06 місяців, професійного захворювання: радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шина С5,С6,С7 на фоні полі сегментарної дископатії з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періортрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових (ПФ першого ступеня) і колінних суглобів (ПФ другого ступеня), встановленого відокремленим підрозділом «Науково-практичний медичний центр професійного здоров`я НУОЗ України імені П.Л. Шупика» за протоколом №23/308 від 11.06.2025 року. При цьому виникнення у позивача професійного захворювання сталось внаслідок його роботи машиністом коксових машин (завантажувального вагона) коксового цеху №1 коксохімічного виробництва ПрАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», оскільки умови праці характеризувались фізичним навантаженням, показники якого перевищували допустимі.

Згідно з Витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №125/25/1582/В від 16.09.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 було встановлено ІІІ групу інвалідності з 16.09.2025 року. Дата повторного оцінювання 01.10.2026 року. Також ОСОБА_1 було встановлено втрату 55% працездатності з 10 липня 2025 року. Дата повторного оцінювання 01.10.2026 року.

У зв`язку із професійним захворюванням ОСОБА_1 перебував на лікуванні, що підтверджується випискою із медичної картки.

Суд зазначає, що за ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 43, ч. 1 ст. 46 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

На підставі ст.237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Враховуючи, що відшкодування працівнику моральної шкоди у випадку, передбаченому ст. 237-1 КЗпП України, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків на підприємстві відповідача, то моральну шкоду йому заподіяно відповідно ушкодженням здоров`я під час роботи у відповідача, оскільки роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, внаслідок чого суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок ПрАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Отже, суд відкидає посилання представника ПрАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на те, що відповідач не відповідає за спричинення ОСОБА_1 профзахворювання, оскільки на підприємстві відповідача не було організовано безпечні умови праці позивача, що стало наслідком розвитку у нього професійного захворювання.

При цьому наявність вини у даному випадку для відповідальності відповідача за законом не вимагається, оскільки за п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Також судом було встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання зі встановленням стійкої втрати працездатності ПрАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у розмірі 55%, та встановленням йому третьої групи інвалідності з датою наступного оцінювання 1 жовтня 2026 р., позивачу безумовно було заподіяно моральну шкоду, оскільки внаслідок професійного захворювання у останнього змінилися умови життя, він змушений проходити тривале лікування, відчуваючи фізичний біль та дискомфорт у повсякденному житті, обмеженість у можливості продовжувати колишній активний спосіб життя та тривогу за майбутнє внаслідок набутого професійного захворювання.

Таким чином суд відкидає посилання представника відповідача на те, що позивачем не доведено завдання йому моральних страждань через спричинене йому професійне захворювання.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності та справедливості.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Таким чином суд бере до уваги при обрахунку розміру моральної шкоди позивачу внаслідок професійного захворювання кількість часу, який ОСОБА_1 пропрацював у шкідливих умовах на підприємстві відповідача, а також його профмаршрут, що стало причиною встановлення професійного захворювання ОСОБА_1 , ступінь втрати ним працездатності через професійне захворювання, отриману ним інвалідність, необхідність позивача у медикаментозному лікуванні, розмір мінімальної заробітної плати на час розгляду справи, а також відповідальність, яка лежить підприємстві відповідача у спричиненні ушкодження здоров`я позивачу.

Отже, на підставі переліченого вмотивування, враховуючи те, що ОСОБА_1 отримав професійне захворювання внаслідок недосконалості виробництва загалом 55% стійкої втрати працездатності через набуте ним професійне захворювання при роботі понад 20 років у таких шкідливих умовах та інвалідність ІІІ групи, зважаючи на розмір на 1 січня 2025 року мінімальної заробітної плати в сумі 8000 грн., то на переконання суду розмір відшкодування завданої ОСОБА_1 ушкодженням здоров`я моральної шкоди з боку ПрАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» повинен дорівнювати саме 300000 грн., що відповідатиме спричиненій ОСОБА_1 моральній шкоді через незворотність негативних наслідків професійного захворювання на його здоров`ї та подальшому житті, які повинен йому відшкодувати саме відповідач.

Суд при цьому зауважує, що порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України).

Відповідно до пп. «А» п. 164.2.14 ст. 164 Податкового кодексу України (в редакції з 23 травня 2020 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

При цьому, відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПК України.

Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку (в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати) та відповідно підлягають оподаткуванню, однак крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 25 липня 2018 року по справі № 180/683/13-ц.

Суд зазначає, що чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. У даному випадку це суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок професійного захворювання, тобто заподіяння йому шкоди здоров`ю.

На підставі переліченого вказані зміни до податкового законодавства не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок отриманого професійного захворювання.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 21 червня 2022 року по справі № 599/645/21.

За ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.

Суд встановив, що понесені ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 9000 грн. підтверджуються матеріалами справи: ордером на надання правничої допомоги адвокатом Заборським О.В., актом приймання-передачі від 21 вересня 2025 року, розрахунком витрат на правничу допомогу від 21 вересня 2025 року, якими визначено вартість години роботи адвоката та визначена вартість юридичних послуг, наданих адвокатом Заборським О. В. в загальній сумі 9000 грн., а також кількість часу витраченого на надану правову допомогу з детальним переліком проведеної роботи, прибутковим касовим ордером та квитанцією до прибуткового касового ордера, за яким ОСОБА_1 сплатив адвокату за правничу допомогу за договором від 10.09.2025 року в сумі 9000 грн.

Суд звертає увагу на те, що відповідно акту приймання-передачі наданих послуг від 21 вересня 2025 року, у переліку наданих послуг адвокатом Заборським О.В. також зазначено судове представництво. Кількість витрачено часу зазначено 1 година, вартість якої складає 1000 грн.

Однак розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання проводився у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи, тому вказані витрати не було підтверджено, внаслідок чого суд не знаходить підстав для їх відшкодування.

Таким чином з огляду на зазначені норми процесуального права та правові позиції Верховного Суду, зважаючи на встановлені судом обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу в сумі саме 8000 грн. були доведені, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим, а також дотримані критерії розумності їх вартості, тому відхиляє клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу адвоката.

Натомість, враховуючи, що суд частково задовольнив заявлені позовні вимоги, то доведені витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 8000 грн. підлягають на підставі ст. 141 ЦПК стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог, тобто в сумі 6486,49 (300000 / 370000 х 8000 = 6486,49) грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 3000 грн.

Керуючись ст. 4-5, 13, 76-81, 89, 133-141, 258-259, 263, 265 ЦПК, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров`я 300 000 (триста тисяч) грн. без утримання з такої суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6486,49 грн.

В задоволенні решти заявлених вимог - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» в дохід держави судовій збір в сумі 3000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 7 листопада 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг», , юридична адреса: м. Кривий Ріг , вул. Криворіжсталі буд.1

Суддя: Д. О. Козлов