РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

06 листопада 2025 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді Саєнко О.Б., при секретарі - Савченко Я.С.,

за участі: позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Вінницького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) «про зняття арешту з нерухомого майна», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, яку обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_2 , яка в свою чергу прийняла спадщину після смерті його батька ОСОБА_3 , після чого позивач звернувся до Третьої Вінницької Державної нотаріальної контори з метою належного оформлення спадкового майна за заповітом.

Вказує, що дослідивши всі документи, державний нотаріус повідомила йому, що на нерухоме спадкове майно, а саме: будинок АДРЕСА_1 накладено арешт, що унеможливлює на цей час видачу йому свідоцтва про спадщину. З інформаційної довідки державного реєстру майнових прав та їх обтяжень № 395847233 від 20.09.2024 з`ясувалося, що дійсно ДВС у Вінницькому районі винесла постанову АА № 849985 від 23.02.2007 про арешт вищезазначеного майна та накладення заборони на його відчуження, номер реєстраційного обтяження: 4855745.

Зазначає, що після цього, 23.09.2024 він звернувся до Вінницького відділу ДВС Вінницького району Вінницької області з вимогою зняти накладений раніше арешт, однак отримав відповідь від 01.10.2024 про те, що зняти арешт на сьогодні є неможливим, оскільки у відділі ДВС не зберіглося будь-яких матеріалів або даних про це виконавче провадження. При цьому в документах батьків він знайшов копію постанови АА № 849985 від 23.02.2007 про арешт вищезазначеного майна та накладення заборони на його відчуження і стало зрозуміло, що вона була винесена на виконання заочного рішення районного суду Вінницької області, прийнятого 21.11.2006 у цивільній справі № 2-1688/2006 про стягнення коштів на користь позивача.

Вищезазначене рішення суду оскаржувалося в апеляційному порядку і ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 02.04.2007 позов був частково задоволений і рішення набуло законної сили. Після цього, батько позивача ОСОБА_3 виконав його повністю, сплативши у відділі ДВС необхідну суму на користь позивача, та надав копію квитанції державному виконавцю, що було підставою для закриття виконавчого провадження за даною справою та звільнення майна з під арешту, але державний виконавець цього не зробив.

При цьому після касаційного оскарження вищевказаного рішення суду , воно було скасоване повністю ухвалою Верховного Суду України від 23.01.2008, а відповідно були скасовані й підстави для стягнення коштів з батька на користь позивача. За таких обставин, вважає, що вже вдруге виникла правова підстава для зняття арешту з нерухомості.

22 травня 2008 року у справі № 2-497/08, після продовження розгляду даної судової справи, було винесено рішення Вінницького районного суду, яким позивачу в задоволенні позову взагалі повністю було відмовлено, тобто за таких обставин, Державна виконавча служба безсумнівно повинна була зняти арешт з нерухомого майна та закрити виконавче провадження, однак цього не зробила.

У зв`язку із чим, він вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою та просить суд зняти арешт з будинку АДРЕСА_1 , номер реєстраційного обтяження: 4855745, а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

28.10.2025 представник відповідача Вінницького відділу ДВС Вінницького району Вінницької області ЦМУ МЮ (м. Київ) у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином; заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Позивач у даному судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи у відсутності представника відповідача та ухвалення заочного рішення суду.

Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Отже, суд, з урахуванням думки позивача, який не заперечував, ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України.

У даному судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених у позові, суду пояснив, що його батько рішення апеляційного суду в свій час виконав у повному обсязі, тому державна виконавча служба, повинна була зняти арешт з нерухомого майна та закрити виконавче провадження. Також зазначив, що коли він звернувся до приватного нотаріуса з метою отримання спадщини, в порядку спадкування за заповітом, йому нотаріус повідомила, що на спадкове майно накладено арешт, після чого він звернувся до відділу ДВС, де йому повідомили, що дійсно відділом ДВС було накладено арешт на майно та з метою його скасування, позивачу необхідно звернутися до суду з відповідною позовною заявою.

Вивчивши позов, вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні докази в справі в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21.11.2006 заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області у справі №2-1688/2006, позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , за участі третьої особи Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області «про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, спонукання до виконання вимог добросусідства задоволено частково (а.с.8-9).

Згідно копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 653332 від 23.02.2007, виданої державним виконавцем Довженком О.Д. відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районні управління юстиції, судом убачається, що на цілий житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 накладено арешт та заборонено здійснювати відчуження, згідно виконавчого листа від 16.01.2007, виданого Вінницьким районним судом, щодо стягнення коштів на користь ОСОБА_4 в сумі 7398 грн. (а.с.10).

02.04.2007 ухвалою Апеляційного суду Вінницької області, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, а вищевказане заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 21.11.2006 частково змінено в резолютивній частині про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 1000 грн. моральної шкоди та в решті рішення залишено без змін (а.с.11-12).

З копії квитанції серії АА №020709 від 24.04.2007, судом установлено, що державним виконавцем відділу ДВС Вінницького РУЮ, на підставі виконавчого документа, отримано від ОСОБА_3 кошти в сумі 6398,00 грн. на користь ОСОБА_4 (а.с.13).

23.01.2008 ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, а заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 21.11.2006 та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 02.04.2007 скасовано та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.14-15).

В подальшому, рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 22.05.2008 у справі №2-497/08, в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та спонуканні відповідача до виконання вимог добросусідства та відшкодування матеріальної й моральної шкоди відмовлено, про що свідчить копія вищевказаного рішення суду (а.с.16-18).

Позивач після смерті матері ОСОБА_2 , яка в свою чергу прийняла спадщину після смерті чоловіка, звернувся до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак листом державного нотаріуса Третьої вінницької державної нотаріальної контори ЦМУ МЮ (м. Київ) №834/02-14 від 20.09.2024, позивачу повідомлено, що в процесі підготовки до видачі свідоцтва про право на спадщину, відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 395847233 від 20.09.2024 (а.с.6)), з`ясувалось, що на належний ОСОБА_3 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований арешт, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, оскільки у разі, якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва на право на спадщину затримується до зняття арешту (а.с.5).

З копії листа в.о. начальника відділу ДВС у Вінницькому району Вінницької області ЦМУ МЮ (м. Київ) №53823/22.1-35/02 від 01.10.2024, судом убачається, що згідно відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, встановлено, виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих документів будь-яких категорій стягнення відносно ОСОБА_3 на виконанні відділу не перебувають. Враховуючи вищевикладене, зняти арешт з нерухомого майна та виключити відомості про обтяження № 4585745 з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна не можливо (а.с.7).

Застосовуючи норми матеріального та процесуального права, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

На підставі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно положень ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а ч. 1 ст. 319 вказаного Кодексу встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст. 391 ЦК України, особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 № 6 - вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім того, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Вимоги позивача, що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 15 травня 2013 року у справі №6-26цс13.

Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги те, що наявне обтяження унеможливлює оформлення позивачем своїх спадкових прав після смерті матері, при цьому строк зберігання виконавчого провадження в межах якого накладено арешт закінчився, у зв`язку із чим зняти арешт з нерухомого майна та виключити відомості про обтяження № 4585745 з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у позасудовий порядок - не можливо, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача слід стягнути 1211,20 гривень у рахунок повернення сплаченого судового збору за подачу позову до суду.

Також, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, Суд-

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на будинок АДРЕСА_1 , номер реєстраційного обтяження: 4855745, згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.02.2007 серія АА №653332.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Вінницького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Винниченка, 29, м. Вінниця, код ЄДРПОУ: 35003932) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , у рахунок повернення сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Олена САЄНКО