ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/27973/24

Провадження № 22-ц/820/1597/25

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засіданні Дубова М.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/27973/24

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 травня 2025 року в складі судді Козак О.В., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

В жовтні 2024 року ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернулось до суду з позовом, в якому товариство просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 42 762 грн 53 коп, судовий збір, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9200 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 18.08.2017 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета Кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. Процентна ставка 26% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.

АТ «Альфа банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк».

Тобто відповідач погодилася на приєднання до публічної пропозиції, підтвердила акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодилася з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання.

Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачці у розпорядження кредитні кошти, що підтверджується випискою по рахунку за кредитною карткою відповідача. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 23.02.2021 року загальна сума заборгованості за кредитом становить 42762,53 грн.

22.02.2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТзОВ «Фінансова компанія «Форт» укладено договір факторингу, а 23.02.2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Форт» та ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТзОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 18.08.2017 року, укладеним між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем, а відтак має право на стягнення заборгованості, яка утворилася за кредитним договором.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 травня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

ТзОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» подало апеляційну скаргу, посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, оскільки судом не прийнято до уваги надані позивачем докази на підтвердження факту укладенні кредитного договору між первісним кредитором і відповідачкою, а саме підписану між сторонами Оферту на укладення Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 18.08.2017 року, яка містить всі суттєві умови договору. Крім того, виписка по рахунку також є належним доказом видачі кредиту відповідачці, крім того з наданої виписки по рахунку, вбачається розмір наданого кредиту у контексті укладеного кредитного договору. Також, відповідачка користувалася овердрафтом, а тому згідно виписки немає одноразової видачі кредиту, оскільки існує кілька разів отримання відповідачем кредитних коштів. Крім того, нарахований розмір заборгованості підтверджується відповідним розрахунком, і в разі непогодження з яким суд не був позбавлений можливості самостійно здійснити розрахунок заборгованості.

З огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі, ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» просить скасувати заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 травня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною 4 статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповнені або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Судом встановлено, що 18.08.2017 року АТ «АЛЬФА-БАНК» та ОСОБА_1 підписали Оферту на укладення Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.

В той же день ОСОБА_1 підписала Паспорт споживчого кредиту.

22.02.2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТзОВ «Фінансова компанія «Форт» укладено договір факторингу. Згідно п. 2.1 Договору факторингу, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові Право вимоги до Боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку №1-1 до Договору. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права, які належать Клієнту за Основними Договорами, на умовах передбачених Основними договорами.

Відповідно до Витягу з Додатку №1-1 до Договору факторингу №1 від 22.02.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Форт» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № CCNG-630671740 від 18.08.2017 року в загальній сумі 42762,53 грн., з яких: 35976,69грн. - залишок по тілу кредиту; 6785,84грн. - залишок заборгованості по штрафним санкціям.

23.02.2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Форт» та ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу. Згідно п. 2.1 Договору факторингу, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові Право вимоги до Боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку №1-1 до Договору. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права, які належать Клієнту за Основними Договорами, на умовах передбачених Основними договорами.

Відповідно до Витягу з Додатку №1-1 до Договору факторингу №01-23-02/21 від 23.02.2021 року ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №CCNG-630671740 від 18.08.2017 року в загальній сумі 42762,53 грн., з яких: 35976,69грн. - залишок по тілу кредиту; 6785,84грн. - залишок заборгованості по штрафним санкціям.

Звертаючись до суду з позовом ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» посилалося, що до товариства як нового кредитора перейшли права первісного кредитора щодо укладених договорів, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № CCNG-630671740 від 18.08.2017 року в загальній сумі 42762,53 грн., з яких: 35976,69 грн. - залишок по тілу кредиту; 6785,84 грн. - залишок заборгованості по штрафним санкціям.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

За положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.ст. 76, 77, 79, 80, 81 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачем надано суду: Оферту на укладення угоди про надання кредиту 18.08.2017 року; паспорт споживчого кредиту від 18.08.2017 року; Договір факторингу №1 від 22.02.2021 року; Додаток 1-1 до Договору факторингу; Договір факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021 року; Додаток 1-1 до Договору факторингу; розрахунок заборгованості та виписку по рахунку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки надана суду позивачем копія Оферти на укладання Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 18.08.2017 року, не придатна для читання і з її змісту неможливо встановити умов укладеного між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ОСОБА_1 договору, в тому числі наявність умов кредитного договору щодо порядку та розміру нарахування процентів та штрафів, тому позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Проте такі висновки суду не є цілком законними та обґрунтованими.

На вимогу апеляційного суду у відповідності на вимог п. 6 ст. 95 ЦПК України фінансовою компанією було направлено оригінал оферти на укладання Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 18.08.2017 року, з якої вбачається, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк», виникли кредитні правовідносини.

На підставі укладеної угоди ОСОБА_1 отримала кредит для особистих потреб, у вигляді встановленого кредитного ліміту, кредитної лінії у розмірі 200 000 грн.

Строк дії міжнародної платіжної картки MC DEBIT WORLD 3 роки.

Процентна ставка 26% річних. Тип процентної ставки фіксований.

Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.

ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, при цьому здійснювала погашення кредиту.

Однак як вбачається з виписки по рахунку за кредитною карткою, ОСОБА_1 , за період з 18.08.2017 року по 23.02.2021 року, здійснено витрати на суму 54 915, 23 грн, при цьому сума надходжень також становить 54 915,23 грн, а поточна сума заборгованості на кінцеву дату виписки 0,00 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом станом на 18.02.2021 року розмір заборгованості позичальнику по тілу кредиту складав 8 792 грн 01 коп, які 18.02.2021 року в повному обсязі було сплачено відповідачкою і станом на 18.02.2021 року заборгованість по тілу кредиту складає 0 грн.

Однак, за цим розрахунком за період з 18.08.2017 року по 22.02.2021 року відповідачці нараховано заборгованість: з простроченого тіла 35 389 грн 22 коп, відсотків за користування кредитом 5 185 грн 84 коп, овердрафту 587 грн 47 коп, неустойки (штрафу) 1600 грн, а всього 42 762 грн 53 коп.

Проте як зазначено вище станом на 23.02.2021 року заборгованість за поточним тілом кредиту відповідно до розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, які надані позивачем, складає 0,00 грн.

Тіло кредиту - це сума, яку позичальник фактично отримує на руки. У неї входить тільки основний борг. Прострочене тіло кредиту є сумою яку позичальник не повернув.

В Угоді про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 18.08.2017 року, плата за прострочене тіло кредиту не визначена, крім того, в матеріалах справі відсутні докази можливості його нарахування. Разом з тим, позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути з відповідача суму 42 762 грн 53 коп, з яких: 35976,69 грн. - залишок по тілу кредиту; 6785,84 грн. - залишок заборгованості по штрафним санкціям, при цьому згідно розрахунку заборгованості, який наданий позивачем 35976,69 грн фактично є простроченим тілом кредиту.

Однак як зазначено вище відповідно до розрахунку заборгованості і виписки по рахунку, наданих самим позивачем, тіло кредиту складає 0,00 грн.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність вимог про стягнення простроченого тіла кредиту через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті згідно підписаної Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 18.08.2017 року, оскільки тіло кредиту і прострочене тіло кредиту не є тотожними поняттями і при відсутності боргу за поточним тілом кредиту відсутній борг і за простроченим тілом кредиту.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 190/1419/19-ц (провадження № 61-10096св20), від 04 листопада 2020 року у справі № 720/1394/19 (провадження № 61-8855св20).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому колегія суддів зауважує, що позивачем не обґрунтовано правової природи простроченого тіла кредиту та не надано жодних достатніх і переконливих доказів наявності такої заборгованості. Розрахунок заборгованості не є таким доказом, так як містить суперечливу інформацію про заборгованість по тілу кредиту: а саме по простроченому тілу кредиту, при відсутності заборгованості по тілу кредиту в розмірі 0, 00 грн.

Отже, за таких умов, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості по кредиту є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

З цих же підстав, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для стягнення з відповідачки заборгованості по штрафним санкціям, оскільки як було встановлено судом у відповідачки відсутній борг по тілу кредиту, відтак без встановлення основної суми боргу неможливо порахувати і штрафні санкції.

Крім того, варто звернути увагу, що як передбачено умовами договору строк дії картки (3 роки), тобто до 18.08.2020 року, а розрахунок заборгованості відображає період нарахування заборгованості з 18.08.2017 року по 23.02.2021 року, після закінчення строку дії договору.

Таким чином в позові слід відмовити за недоведеністю позивачем наявності боргу за кредитним договором та його розміру, а не з підстав неможливості встановлення умов укладеного між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ОСОБА_1 договору як це помилково вказав суд першої інстанції.

За таких обставин рішення суду першої інстанції слід змінити в частині підстав відмови в задоволенні позовних вимог позивача.

З цих же підстав суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо підставності позовних вимог та необхідності задоволення позову, оскільки доводи апелянта жодним чином не спростовують висновків суду апеляційної інстанції щодо недоведеності наявності боргу за кредитним договором та його розміру.

Жодних інших доказів, крім наведених вище, апелянтом суду надано не було.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» задовольнити частково.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 травня 2025 року змінити та викласти мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 листопада 2025 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова