Справа № 489/2070/25
Номер провадження 2/489/1786/25
РІШЕННЯ

Іменем України

05 листопада 2025 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Інгульського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Першої миколаївської державної нотаріальної контори (далі-відповідач 1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач 2), Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" (далі-відповідач 3) про скасування заборони на відчуження нерухомого майна

встановив

Представник позивача звернувся до суду з позовом про скасування заборони на відчуження нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею, що прийняла спадщину після смерті своєї матері і станом на подання позову єдиною власницею зазначеного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . З Інформації з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позивачці стало відомо, що на вказаний житловий будинок накладена заборона відчуження (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 3487037, на підставі листа б/н від 09.12.1983 Будбанк. До цього часу позивачу про обтяження не було відомо і ніхто ніколи жодних претензій з приводу даного обтяження не виявляв. На даний час юридичної особи, за повідомленням якої була накладена заборона на відчуження нерухомого майна немає. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії (володіти, користуватися та розпоряджатися), які не суперечать закону, проте накладена заборона відчуження Відповідачем 20.07.2006 року №3487037 перешкоджає Позивачці у реалізації своїх прав щодо належного їй майна, а саме житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ю

З цих підстав просив суд скасувати заборону на відчуження (архівний запис) від 20.07.2006 року реєстраційний номер обтяження - 3487037 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача в судовому засіданні 29.10.2025 вимоги підтримав.

Відповідачі в судове засідання представників не направили. Перша Миколаївська державна нотаріальна контора надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, дослідивши докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.04.2024 ОСОБА_1 отримала у спадщину після смерті ОСОБА_2 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з Інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано тип обтяження - заборона (архівний запис) №3487037, що зареєстровано 20.07.2006 реєстратором Перша миколаївська державна нотаріальна контора на підставі листа б/н 09.12.1983, Будбанк (власник ОСОБА_3 )

Відповідно до Свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 змінила своє прізвище на ОСОБА_4 .

Відповідно до листа Національного банку України від 11.03.2025 станом на 10.03.2025 Державний реєстр банків не містить відомостей про реєстрацію НБУ банку, який став правонаступником Промбудбанку України та Будбанку СРСР.

Згідно з листом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.03.2025 Фонд не здійснював процедури ліквідації Промбудбанку України, у Фонді відсутня інформація та документи, що запитуються в адвокатському запиті.

Відповідно до списку Національного банку України N 18-0005/90856 від 03.11.2016 року "Будбанк СРСР" у 1987 році було реорганізовано, створено спочатку "Промбудбанк СРСР", а з 1991 року його правонаступником в Україні став "Промбудбанк України". У 1992 році реєстрацію "Промбудбанк України" було анульовано. Відповідно до ст. 2 Установчих зборів про створення Українського акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку від 10.04.92 року банк створювався як акціонерне товариство закритого тину на базі Державного комерційного промислово-будівельного банку України. Статут Українського акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку - скорочену назву "Промінвестбанк України" було затверджено 26.08.92 року. У 2001 році "Промінвестбанк України" змінив найменування на Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) (Промінвестбанк). У 2009 році Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк змінив найменування на Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (ПАТ Промінвестбанк). Відповідно до останньої редакції статуту 14.06.2012 року змінилася скорочена назва ПАТ Промінвестбанк на ПАТ "Промінвестбанк".

Таким чином, ПАТ "Промінвестбанк" не є правонаступником Будбанку.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 391 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд . Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України).

Відповідно до п.2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08.11.2019 року у справі № 643/3614/17 вказала, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.

Судом встановлено, що арешт накладено 09.12.1983 на підставі листа Будбанку. Доказів неправомірності накладення арешту суду не надано. Позивачем не надано доказів правонаступництва будь-якої юридичної особи після Будбанку СРСР.

Підставами для зняття арешту в межах виконавчого провадження з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, зняття арешту з майна боржника здійснюється на підставі постанови державного (приватного) виконавця, судового рішення та з підстав передбачених цією статтею.

Як встановлено судом, у виконавчому проваджені позивач не був боржником.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: 1) судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили, у тому числі постанови господарського суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) про визнання боржника банкрутом - щодо припинення всіх обтяжень прав на майно боржника (крім тих, які застосовано у кримінальному провадженні).

Позивач є спадкоємцем померлої ОСОБА_5 , тому звернення до суду в порядку позовного провадження є належним способом захисту його прав.

Арешт (заборона) майно, яке отримано позивачем у спадщину, накладено Першою миколаївської державною нотаріальною конторою у 2006 році, на даний час відсутні відомості про будь-які виконавчі провадження, або наявність інших підстав для існування обтяження, однак арешт (заборона), накладений на майно боржника, знято не було.

В ст. 391 ЦК України зазначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 344/12223/19 від 05.10.2022).

Згідно з ст. 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), яку ратифіковано Україною 17.07.1997 та яка набрала чинності для України 11.09.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Ятрідіс проти Греції» Європейський суд зазначив, що концепція власності у ст.1 Протоколу №1 має автономний зміст, який не обмежується правом власності на фізичні речі. Деякі інші права та користі, що утворюють майно, також можуть бути правом власності.

Судом встановлено, що на час ухвалення рішення відсутні правові підстави для існування обтяження, внесеного на підставі листа Будбанку від 09.12.1983.

Суд виходить з того, що ані відповідачем 1, який відповідно до закону переніс відомості про наявне обтяження до реєстру, ані відповідачем 2, який не здійснював процедури ліквідації Промбудбанку України (Будбанку), ані відповідачем 3, правонаступництво якого після Будбанку позивачем не доведено, права та інтереси позивача цими відповідачами порушені не були.

Враховуючи те, що позивачем не доведено незаконності накладення обтяження, жоден з відповідачів не порушував прав позивача, яка прийняла спадщину, відносно якої була заборона на відчуження, і спадкодавець своєчасно не вирішив питання про зняття обтяження, суд приходить до висновку, що витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу не підлягають стягненню з відповідачів.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2-13, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Позов задовольнити частково.

Скасувати заборону на відчуження (архівний запис) від 20.07.2006 року реєстраційний номер обтяження - 3487037 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні вимог про стягнення судового збору та витрат на правову допомогу відмовити.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач 1: Перша миколаївська державна нотаріальна контора, адреса: 54005, м. Миколаїв, вул. Пушкінська, 14/6.

Відповідач 2: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, код ЄДРПОУ - 21708016, адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17.

Відповідач 3: Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк", , адреса: 01000, м. Київ, вул. Малопідвальна, 8.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 05.11.2025.

Суддя В. В. Кокорєв