КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.,

секретар судового засідання: Янчук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Рури Наталії Вікторівни, яка представляє інтереси Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа ОСОБА_2 про захист прав споживача та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк», третя особа: ОСОБА_2 в якому просив стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 140 236,42 грн, а також судові витрати.

Позов обгрунтовано тим, що в провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000049 від 10.01.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_2 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 362, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України. Суть кримінального правопорушення полягає в тому, що 06.01.2022 року близько 01 год. 00 хв. позивач вийшов із закладу «Портер Паб», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Жилянська 107 та викликав таксі «Uber». Коли очікував приїзду таксі до позивача підійшов незнайомий чоловік. Коли прибула машина таксі, позивач сів в авто та незнайомий чоловік також сів в цей самий автомобіль, мотивувавши, що йому по дорозі. По приїзду на адресу АДРЕСА_1 позивач вийшов із таксі та направився до під`їзду, невідомий чоловік прослідував за ним. Біля під`їзду будинку, останній налив чарку та пригостив позивача. Випивши чарку коньяку, позивач почав почувати себе погано та через деякий час втратив свідомість. Через деякий час прийшовши до свідомості, позивач виявив відсутність телефона марки HUAWEI P30 ROM 128 GB MODEL ELE-L29 чорного кольору вартістю 26500,00 грн, разом із SIM картою, чохлом HUAWEI P#) SMART VIEW FLIP COVER BLACK вартістю 600 грн, двох пластикових карток Приватбанку з наявними на них коштами в сумі 150 000, 00 грн та 2000,00 грн, які знаходились в гаманці. Особа, яка обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень відносно позивача є ОСОБА_2 .. Загальна сума викрадених ОСОБА_2 грошових коштів з карток відповідно до оголошеної підозри становить 148 231,60 грн. Позивач повідомив банк 06.01.2022 року про викрадення карток та те, що невідомою особою було знято кошти. 28.01.2022 року на заяву позивача була надана відмова банку у припиненні нарахування відсотків по викраденій кредитній картці. А отже, позивач вирішив погасити кредит для того щоб не нараховувались відсотки та сплатив 140 236, 42 грн, з яких сума кредиту 130018,10 грн та відсотки у розмірі 10218,32 грн, які позивач просив стягнути з банку, оскільки останнім не розголошувалась третім особам інформація про номери карткових рахунків, пін-коди та інша інформація, у зв`язку з тим, що картки були викрадені.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 18 липня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 140 236 грн 42 коп..

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, адвокат Рура Н.В., в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на позивача.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що суд першої інстанції не надав оцінки доводами представника відповідача про те, що АТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки досудовим розслідуванням встановлено особа та передано матеріали до Подільського районного суду м. Києва по обвинуваченню ОСОБА_2 у скоєнні кримінальних правопорушень відносно позивача щодо викрадення грошових коштів з карткових рахунків відкритих в АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 148 231,60 грн.

Представник апелянта вважає, що саме ОСОБА_2 є належним відповідачем у даній цивільній справі.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги представник апелянта посилалася також на те, що позивачем не надано доказів порушення його прав та інтересів з боку відповідача АТ КБ «ПриватБанк», а відсутність таких порушень не породжує для нього права на захист в обраний спосіб та з вказаних у позові підстав. Позивач визнає, зокрема з посиланням на обвинувальний акт у позові, що кошти викрадено та відповідно йому завдано шкоду саме третьою особою ОСОБА_2 ..

Позивачем не заперечується, що в рамках кримінального провадження № 0000049 позивачем заявлено цивільний позов до ОСОБА_2 ..

Суд першої інстанції не надав належної оцінки про те, що позивач уже скористався захистом свого порушеного права у кримінальному провадженні, заявивши цивільний позов про стягнення з ОСОБА_2 ..

Також представник апелянта вважає, що суд першої інстанції ухвалою від 07.05.2025 року безпідставно відмовив у клопотанні представника відповідача про зупинення провадження у справі, оскільки кримінальна справа стосується правовідносин, які є спірними в даній цивільній справі, та безпосередньо стосується предмету спору в даній справі, а тому розгляд цивільної справи є неможливим до розгляду кримінального провадження № 758/2074/23, яке перебуває в провадженні Подільського районного суду м. Києва.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що спірні транзакції було проведено з фізичним пред`явленням платіжного засобу - платіжних карток, а під час здійснення таких операцій була проведена електронна ідентифікація платіжної картки шляхом зчитування магнітної смуги та запиту відповідного ПІН коду, тому представник апелянта вважає, що покладення на Банк відповідальності є безпідставним.

Вказувала, що суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним обставинам, адже волевиявлення позивача на пригощання алкогольними напоями з третьою особою ОСОБА_2 спричинило відсутність належного контролю за своїми платіжними інструментами, а саме платіжними картками та телефоном, номер якого є фінансовим номером. Зазначені обставини стали наслідком того, що третя особа скористалась грошовими коштами позивача. Тобто, саме в результаті дій позивача відбувся доступ третіх осіб до фінансового номеру телефону та банківських карток.

Доказів примушування до розлиття спиртних напоїв з третьою особою або ж нанесення тілесних ушкоджень, що спричинило втрату свідомості та викрадення телефону з картками позивачем не надано.

Звернення позивача до банку з повідомлення про викрадення карток, а також звернення до правоохоронних органів не звільняють позивача від обов`язку належного контролю за фінансовим телефоном та платіжними картками. Відповідальність за контроль над фінансовим номером телефону та платіжними картками повністю лежить на стороні позивача.

В матеріалах справи відсутні докази вини Банку у проведенні спірних транзакцій за допомогою карток Позивача, якими заволоділа третя особа. Позивачем належними та допустимими доказами не доведено вину відповідача у втраті коштів з його карток.

Відповідальність за проведення платіжних операцій цілком і повністю покладається на позивача, оскільки саме його недбалість та бездіяльність по захисту власних персональних даних (номери карток та ПІН-кодів) та власного мобільного фінансового телефону, дали змогу третім особам отримати вільний доступ до грошових коштів позивача.

06 жовтня 2025 року (вх. № 126711) до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» від позивача ОСОБА_1 , в якому просив апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Також просив стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на свою користь витрати на правову допомогу у розмірі 7500 грн (а.с. 116-140 том 2).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що відповідач не надав доказів, які безспірно доводять, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції та зняття готівки.

Такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 у АТ КБ «Приватбанк» відкрито рахунок НОМЕР_1 та позивач є держателем карт НОМЕР_4 та НОМЕР_5.

06.01.2022 року близько 01 год. 00 хв. позивач вийшов із закладу «Портер Паб», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Жилянська 107 та викликав таксі «Uber». Коли очікував приїзду таксі до позивача подійшов незнайомий чоловік. Коли прибула машина таксі, позивач сів в авто та незайомий чоловік також сів в цей самий автомобіль, мотивувавши, що йому по дорозі. По приїзду на адресу АДРЕСА_1 позивач вийшов із таксі та направився до під`їзду, невідомий чоловік прослідував за ним. Біля під`їзду будинку, останній налив чарку та пригостив позивача. Випивши чарку коньяку, позивач почав почувати себе погано та через деякий час втратив свідомість. Через деякий час прийшовши до свідомості, позивач виявив відсутність телефона марки HUAWEI P30 ROM 128 GB MODEL ELE-L29 чорного кольору вартістю 26500, 00 грн, разом із SIM картою, чохлом HUAWEI P30 SMART VIEW FLIP COVER BLACK вартістю 600 грн, двох пластикових карток Приватбанку з наявними на них коштами в сумі 150000,00 грн та 2000, 00 грн, які знаходились в гаманці.

За фактом заволодіння картками Приватбанку та мобільного телефону ОСОБА_1 звернувся до Подільського УП ГУНП із завою про вчинення невідмомою особою кримінального правопорушення.

Ухвалою Подільського районного суду м. києва від 18.01.2022 року зобов`язано уповноважених осіб Подільського УП ГУНП у м. Києві внесити до ЖРДР відповідні відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_1 , від 06.01.2022 року про вчинення криміального правопорушення у відповідгості до ст. 214 КПК України.

Із Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.01.2022 року, вбачається, що досудове розслідування розпочато за заявою ОСОБА_1 з приводу того, що невстановлена особа викрала мобільний телефон та банківські картки, з яких було знято кошти в сумі 150000, 00 грн.

В провадженні Подільского районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження відомості про яке внесенв до ЄРДР за №0000049 від 10.01.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_2 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України.

Відповідно до оголошеної підозри загальна сума викрадених ОСОБА_2 , коштів становить 148231,60 грн.

Як вбачається з довідки АТ КБ «Приватбанк» від 13.01.2022 року з банківської картки позивача було знято 126231,16 грн, а також 3786, 94 грн комісії утриманої банком.

Як вбачається із скрішоту з застосунку «Телеграм» позивач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з повідомленням про викрадення карток належних позивачу.

Згідно листа від 06.01.2022 року, який був направлений від АТ КБ «Приватбанк» о 04 год. 38 хв. на електронну адресу позивача, у зв`язку з неможливістю зв`язку з клієнтом карту позивача заблоковано.

10.01.2022 року позивач звернувся до відповідача з заявою про проведення службового розслідування по факту зняття грошових коштів з рахунків позивача 06.01.2022 року та повернення грошових коштів.

За результатами проведеної службової перевірки встановлено, що грошові кошти з карт НОМЕР_6, НОМЕР_7 було знято в банкоматі САК41462, САК25192 та переказ через термінал ТС800175 з введенням пін коду.

Дані виписки по картці НОМЕР_6:

06/01/2022 03:31:56 06/01/2022 А10 S DB -8,000.00 UAH -8,000.00 7,012.10 САК41462 UKR Зняття готівки в банкоматі: Продукти Коло Дому, м. Київ, вул. Миколи Закревського, буд. 3;

06/01/2022 03:32:49 06/01/2022 А10 S DB -7,000.00 UAH -7,000.00 12.10 САК41462 UKR Зняття готівки в банкоматі: Продукти Коло Дому, м. Київ, вул. Миколи Закревського, буд. 3;

06/01/2022 03:48:56 06/01/2022 В40 S CR 46,000.00 UAH 46,231.16 231.16 46,012.10 ТА800175 UKR Переказ зі своєї картки 46**40 через термінал самообслуговування: м. Київ, вул. Теодора Драйзера, буд. 4, відділення банку;

06/01/2022 03:52:41 06/01/2022 А10 S DB -5,000.00 UAH -5,000.00 41,012.10 САК25192 UKR Зняття готівки в банкоматі: відділення банка, м. Київ, вул. Теодора Драйзера, буд. 4.

Дані виписки НОМЕР_7:

06/01/2022 03:29:17 06/01/2022 А10 S DB -8,240,00 UAH -8,000,00 -240,00 -34,472.73 САК41462 UKR Зняття готівки в банкоматі: Продукти Коло Дому, м. Київ, вул. Миколи Закревського, буд. 3;

06/01/2022 03:30:05 06/01/2022 А10 S DB -8,240.00 UAH -8,000.00 -240.00 -42,712.73 САК41462 UKR Зняття готівки в банкоматі: Продукти Коло Дому, м. Київ, вул. Миколи Закревського, буд. 3;

06/01/2022 03:30:52 06/01/2022 А10 S DB -4,120.00 UAH -4,000.00 -120.00 -46,832.73 САК41462 UKR Зняття готівки в банкоматі: Продукти Коло Дому, м. Київ, вул. Миколи Закревського, буд. 3;

06/01/2022 03:48:56 06/01/2022 Р10 S DB -47,618.10 UAH -46,231.16 -1,386.94 -94,450.83 ТС800175 UKR Перевод на свою карту 53**92 в терміналі самообслуговування: м. Київ, вул. Теодора Драйзера, буд. 4, відділення банку.

06/01/2022 03:50:24 06/01/2022 Р10 S DB -61,800.00 UAH -60,000.00 -1,800.00 -156,250.83 ТС800175 UKR Перевод на карту НОМЕР_2 в терміналі самообслуговування: м. Київ, вул. Теодора Драйзера, буд. 4, відділення банку. Отримувач ОСОБА_3 .

Зняття грошових коштів в банкоматі з фізичним пред`явленням картки також встановлено матеріалами кримінального провадження.

Вказані обставини щодо проведення відповідачем службової перевірки викладені представником відповідача у відзиві на позовну заяву (а.с. 56-72 том 1).

26.01.2022 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою, в якій просив не нараховувати відсотки по банківськй (кредитній) картці, оскільки кошти не були зняті останнім та на даний час проводиться досудове розслідування.

Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» від 24.06.2024 року позивачем було погашено заборгованість у розмірі 140236, 42 грн, з яких: 130018,10 грн сума за тілом кредиту (126231,16 грн + 3786, 94 грн) та відсотки за користування кредитом у розмірі 10218, 32 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Згідно із ч. 1 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта, або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка, банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Відповідно до частин сьомої-дев`ятої розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 5 листопада 2014 року, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Верховний Суд у постанові від 23 лютого 2022 року у справі №686/12096/18 зазначив, що, встановивши, що списання коштів з карткового рахунку позивача відбулося за електронною ідентифікацією електронного платіжного засобу і його користувача шляхом введення паролів, відомих лише власнику, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У постанові Верховного Суді від 07 грудня 2020 року у справі №182/5175/16-ц зазначено, що на позивача покладено обов`язок нерозголошення (нерозкриття) інформації за рахунком, паролів, ПІН-кодів, CVV-кодів, як і обов`язок повідомлення банку в разі втрати, викрадення платіжної картки та розголошення. Таким чином, враховуючи, що операція з переказу спірних коштів була здійснена у мережі Інтернет з підтвердженням платежу 3D Secure, списання коштів з карткового рахунка позивача відбулося за електронною ідентифікацією електронного платіжного засобу і його користувача, а позичальник підтвердив факт надходження на його телефон відповідних повідомлень від АТ КБ «Приват Банк», то банк не повинен нести відповідальність за дану операцію.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постановах від 5 червня 2019 року у справі № 712/4463/16-ц (провадження № 61-22267св18), від 10 липня 2019 року у справі № 522/22780/15-ц (провадження № 61-23040св18), від 17 червня 2020 року у справі № 201/15185/16-ц (провадження № 61-41264св18).

Враховуючи зазначене, за здійснені оскаржувані транзакції з карток позивача 06.01.2022 року має відповідати саме він, так як, проявивши необачність та бездіяльність, сприяв зловмиснику у доступі до приватної інформації, якою останній скористався для списання коштів з рахунку позивача, чим сприяв незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Клієнт (власник банківської картки) несе повну відповідальність за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа, а також за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, в разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до розголошення ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам справи, адже волевиявлення позивача на пригощання алкогольними напоями з третьою особою ОСОБА_2 спричинило відсутність належного контролю за своїми платіжними інструментами, а саме платіжними картками та телефоном, номер якого є фінансовим номером. Зазначені обставини стали наслідком того, що третя особа скористалась грошовими коштами позивача. Тобто, саме в результаті дій позивача відбувся доступ третіх осіб до фінансового номеру телефону та банківських карток.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження порушення банком (відповідачем) правил проведення розрахункових операцій в процесі переказу грошових коштів з карткових рахунків позивача та неправомірних дій банку, тому у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позовних вимог.

Позивач у свою чергу має право стягнути суму відшкодування з винних осіб встановлених в кримінальному порядку.

Доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

Суд першої інстанції, прийнявши рішення про задоволення позовних вимог до банку, неповно з?ясував обставини справи, допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, надав не вірну оцінку доказам, порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

Відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір за подання апеляційної скарги, який підлягав сплаті у розмірі 1682,83 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Рури Наталії Вікторівни, яка представляє інтереси Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 липня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа ОСОБА_2 про захист прав споживача та стягнення грошових коштів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1682 грн 83 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д.

Повний текст постанови складено «31» жовтня 2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Є.В. Болотов

С.Г. Музичко