провадження № 4-с/208/42/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:

головуючого судді Гречаної В.Г.,

за участі секретаря судового засідання Агеєвої В.Г.,

розглянувши матеріали скарги представника скаржника адвокатат Борщевича Ігоря Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на дії посадових осіб державної виконавчої служби та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

05.09.2025 року представник боржника у виконавчому провадженні адвокат Борщевич І.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з вищевказаною скаргою, в якій просить:

- визнати неправомірною бездіяльність Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо незнання арешту, накладеного на майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 постановою б/н про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.08.2010 року, виданої Заводським відділом державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції

- зобов`язати Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинити дії щодо знання (скасування) арешту з нерухомого майна та заборони на його відчуження боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладеною постановою б/н про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.08.2010 року, виданої Заводським відділом державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції (тип обтяження: № 10139380 від 13.08.2010 року, реєстратор Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстицію України;підстава обтяження: постанова б/н від 12.08.2010 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження щодо невизначеного майна, всього нерухомого майна).

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що на виконанні у Заводському відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження, номер якого не відомий, при виконання якого було винесено постанову б/н від 12.08.2010 року про накладення арешту на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

У липні 2025 року ОСОБА_1 під час консультації з приводу оформлення спадщини у приватного нотаріуса дізналася, що на її майно накладено арешт, тип обтяження: № 10139380 від 13.08.2010 року, реєстратор Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстицію України;підстава обтяження: постанова б/н від 12.08.2010 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження щодо невизначеного майна, всього нерухомого майна, виданої Заводським відділом державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції.

Однак ОСОБА_1 взагалі нічого було відомо про вказане виконавче провадження. З метою з`ясування обставин, вона з заявою звернулася до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південнного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

22.07.2025 року вказаних відділом ВДВС їй було надано відповідь, з якої слідує, що встановити в межах якого саме виконавчого провадження був накладений арешт на її майно не представляється можливим, оскільки термін зберігання матеріалів виконавчого провадження становить три роки і рекомендовано звернутися до суду з метою скасування арешту з майна.

Таким чином, ОСОБА_1 , як власниця майна, позбавлена змоги розпоряджатися належним їй майном через наявність арешту на майно та відмову у знятті такого арешту, тому змушена звернутися для захисту своїх прав до суду.

Протоколом автоматизованого розподілу від 05.09.2025 року справу № 208/11856/25 було розподілено в провадження судді Гречаній В.Г.

08.09.2025 року ухвалою судді Гречаної В.Г. було прийнято скаргу до розгляду та призначено до судового розгляду.

02.10.2025 року до суду від представника заінтересованої особи Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Квашина Артема Валерійовича надійшов відзив на скаргу, з якого вбачається, що дійсно до відділу з заявою про зняття арешту зверталась боржник ОСОБА_1 , якій 22.07.2025 року за вих.. № 04/85794 надано відповідь, відповідно до якої, перевіркою Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що дійсно, згідно постанови про арешт майна боржника б/н від 12.08.2010 року, виданої Заводським ВДВС Дніпродзержинського МУЮ на все майно ОСОБА_1 накладено арешт про заборону його відчуження. Однак надати більш детальну інформацію в рамках саме якого виконавчого провадження був наладений даний арешт не представляється можливим, оскільки термін зберігання матеріалів виконавчого провадження становить три роки, і на даний момент вони знищені. Зняти арешт з майна також не представляється можливим, оскільки арешт з майна державним виконавчем може бути зняти лише на підставі та в межах вимог, передбачених ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважає, що державним виконавцем арешт на майно боржника був накладений правомірно, з метою забезпечення реального виконання рішення, яке перебувало на примусовому виконанні. Однак, при поверненні виконавчого документу стягувану, у разі не можливості на той момент виконати рішення суду через певні обставини, державний виконавець не повинен знімати арешт з майна боржника, оскільки рішення суду не виконано, а накладений арешт продовжує існувати в рамках подальшого забезпечення виконання рішення суду, у разі повторного звернення стягувача до виконавчої служби щодо примусового стягнення боргу з боржника. Тому вважає, що в даному випадку відсутня будь-яка бездіяльність державного виконавця, оскільки він діяв виключно в рамках Закону України «Про виконавче провадження» та дотримався всіх норм чинного законодавства з метою належного виконання рішення суду.

Оскільки матеріали виконавчого провадження, в рамках яких накладався арешт знищені, а виконавче провадження повернуто стягувачу, у державного виконавця відсутні будь-які підстави для знання арешту з майна боржника, яким в даному випадку є ОСОБА_1 в даному випадку визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця.

Законодавством про виконавче провадження передбачено знання арешту з майна боржника, накладеного у виконавчому провадження: 1) виконавцем, 2) начальником відділу державної виконавчої служби, 3) судом.

Виконавець знімає арешт з майна боржника у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документу до суду, який його видав (ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження). Також виконавець знімає арешт з майна у разі повернення виконавчого документу стягувану з підсав, передбачених п.а. 1,3,11 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

У незакінченому виконавчому провадженні виконавцеь знімає арешт з майна боржника увипадках, передбачених ч.4 ст. 59 Закону Ккраїни «Про виконавче провадження», а саме:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

Також виконавець знімає арешт з майна боржника, якщо після повернення виконавчого документу стягувану встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню (ч.4 ст. 40 Закону України «про виконавче провадження»)

Відповідно до ч.4 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV. З майна боржника може бути знято за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якоум безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, міркування ОСОБА_1 про бездіяльність Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту, накладеного на майно постановою б/н про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.08.2010 року , виданої Заводським відділом державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, є помилковим, оскільки скаржником не надано будь-яких доказів щодо вжиття заходів з метою встановлення підстав та природи накладення арешту на нерухоме майно, окрім звернення до Відділу.

Тому вважає, що протиправна діяльність зі сторони посадових осіб Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відсутня.

Просить суд у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.

Представник скаржник адвокат Борщевич І.О. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд скарги за його відсутності. Заявлені виамоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Скаржник ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, заявлені вимоги скарги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча про день та час розгляду скарги був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомлення про вручення судових повісток.

Відповідно до ч. 2ст.450 ЦПК України неявка сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи приходить до наступних висновків.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру проав власності на нерухоме мано, Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що 13.08.2010 року на майно ОСОБА_1 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/ від 12.08.2010 року, виданої Заводським ВДВС Дніпродзержинського МУЮ накладено арешт. Реєстраційни номер обтяження 10139380.

Відповідно до відповіді Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янсьуе Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) від 22.07.2025 року за вих.. № 04.85794 вбачається, що перевіркою Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що дійсно, згідно постанови про арешт майна боржника б/н від 12.08.2010 року, виданої Заводським ВДВС Дніпродзержинського МУЮ на все майно ОСОБА_1 накладено арешт про заборону його відчуження.

Однак, надати більш детальну інформації не має можливості, оскільки строк зберігання виконавчих проваджень, відповідно до п.9.9 наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої слжби» ( у редакції від 25.12.2018 ркоу № 2274/5 (зі змінами), переданих на зберігання становить 3 роки, кім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 рік.

У знятті арешту з майна ОСОБА_1 відмовлено через відсутність підстав, передбачених ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» для зняття арешту з майна та рекомендовано звернутися з даним питанням до суду.

Відповідно достатті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

На час вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні номер якого не відомий суду діяла редакція Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21 квітня 1999 року(далі - Закон №606-XIV).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.32 Закону №606-ХІV, одним із заходів примусового виконання рішення є звернення стягнення на майно боржника.

Згідно ч.1 ст.52 Закону №606-ХІV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилучені та примусовій реалізації.

Положеннями ч.ч.1,2 ст.57 Закону №606-ХІV передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника.

Ст.60 Закону №606-ХІV визначені підстави для зняття арешту з майна боржника, яке відбувається за рішенням суду, державним виконавцем або постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби .

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом.

Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Таким чином, судом встановлено, що виконавче провадження в рамках якого було накладено арешт на майно скаржника знищено, встановити в рамках якого саме виконавчого документу було відкрито виконавче провадження, на підставі якого було накладено арешт не можливо, а відповідно Інфорамції з Єдиного реєстру боржників, на час звернення з даною скаргою до суду, відносно ОСОБА_1 будь-які виконавчі провадження відсутні.

Якщо виконавче провадження було повернуто стягувачу без виконання, то відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», не позбавляє його права повторно, пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону, якою встановлено строк для пред`явлення виконавчих документів для виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Законом України «Про виконавче провадження» №606-ХІV питання щодо зняття арешту з майна боржника, скасування інших заходів примусового виконання рішень, виключення записів з відповідних реєстрів, у разі повернення виконавчого документу стягувачу, врегульовано не було.

Згідно з ч.ч.1,2,4 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ, в діючий редакції та на момент звернення скаржника до виконавчої служби з заявою про скасування заходів примусового виконання рішення, встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Виконавча служба повідомила заявника про відсутність відкритого виконавчого провадження та знищення матеріалів виконавчого провадження за терміном зберігання.

Так, виходячи із норм діючого на момент виникнення правовідносин законодавства, а саме на момент можливого повернення виконавчого документа стягувачу, у державного виконавця були відсутні передбачені Законом №606-XIV підстави для зняття арешту з майна боржника, оскільки повернення виконавчого документа не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановленихстаттею 22 цього Закону.

Разом з тим, передбачені ст.ст.22,23 Закону України «Про виконавче провадежння» №606-ХІV строки для повторного пред`явлення виконавчого документу до виконання сплили та питання щодо їх поновлення стягувачем не ініціювалось. Виконавче провадження знищене за спливом строку зберігання.

Окрім того суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності (закінчення) виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №2/0301/806/11. Правова позиція, викладена у вказаній постанові, спростовує доводи представника органу ДВС у частині того, щос уд не має права зобов`язувати державного виконавця до вчинення дій щодо зняття арешту з майна відповідача у спірному випадку.

Посилання представника суб`єкта оскарження на знищення виконавчого провадження у зв`язку із закінченням терміну його зберігання, суд не бере до уваги, так як положення чинного законодавства не встановлюють, що вказані обставини звільняють виконавця, який допустив відповідне порушення закону, від обов`язку зняти арешт з майна у випадку закінчення виконавчого провадження.

Статтею 451 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Виконавче провадження закінчене і знищене за закінченням строку зберігання. Законодавством, яке діяло на момент накладення арешту на майно боржника та діючим законодавством не врегульований порядок скасування арешту майна боржника після закінчення виконавчого провадження, у разі спливу строку для повторного пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання.

Враховуючи встановлені судом обставини та наведені положення діючого законодавства, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги, тому що відсутність відкритого виконавчого провадження та знищення матеріалів виконавчого провадження за терміном зберігання свідчить про безпідставність продовження дії арешту майна боржника, однак в діях державних виконавців відсутня будь-яка бездіяльність,

За таких обставин, суд вважає за необхідне встановити зобов`язання для відповідного відділу державної виконавчої служби вчинити дії щодо зняття арешту з нерухомого майна скаржника, що в ефективний спосіб дозволить відновити право боржника на мирне володіння його майном.

На підставі викладеного та керуючись ст.367,369,374,376,381,382 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу представника скаржника адвоката Борщевича Ігоря Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на дії посадових осіб державної виконавчої служби та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати посадових осіб Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинити дії щодо зняття арешту з нерухомого майна та заборони на його відчуження боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , накладеного постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції б/н від 12.08.2010 року, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 10139380 від 13.08.2010 року, реєстратор Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстицію України.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua .

Суддя В.Г. Гречана