Справа № 182/4550/25
Провадження № 2-о/0182/166/2025
У Х В А Л А

Іменем України

24.10.2025 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька - Шаховал І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Нікопольської міської ради, про визнання особи безвісно відсутньою -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області суду надійшла заява ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Нікопольської міської ради, про визнання особи безвісно відсутньою.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2025 року вищевказану заяву було залишено без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Частиною 4 статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Отже, заяви у справах окремого провадження повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим статтями 175, 177 ЦПК України, так і спеціальним нормам процесуального законодавства, що врегульовують порядок вирішення судом порушеного питання, зокрема, у справах за заявами про розгляд судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, встановленого статтями 305-309 ЦПК України.

Як вбачалось з викладених обставин, представник заявника зазначив, що в період з 01 серпня 2024 року по 18 серпня 2024 року ОСОБА_3 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, та під час виконання бойового завдання 18 серпня 2024 року, перебуваючи в с.Невське, с.Макіївка Сватівського району Луганської області, зник безвісті. При цьому, заявниця як мати ОСОБА_3 позбавлена права в позасудовому порядку вирішити питання та реалізувати своє право на отримання пільг, визначених законодавством, у зв`язку з тим, що її син зник безвісті, що й стало підставою для звернення до суду з даною заявою.

Однак, стороною заявника, при подачі заяви до суду, суб`єктний склад було визначено: заявник (матір військовослужбовця) та заінтересована особа (Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Нікопольської міської ради). Проте, з даним твердження погодитись неможливо, виходячи з наступного.

Частиною 4 статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

З матеріалів справи вбачалось, що солдат ОСОБА_3 проходив військову службу по мобілізації у Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України та, згідно з Інструкцією з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженою Наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 року № 280, не виключаються із списків особового складу військової частини, а обліковуються як тимчасово відсутні особи, які зникли безвісти, - до визнання їх у судовому порядку безвісно відсутніми або оголошеними померлими.

Відповідно до Наказу Міністерства Оборони України № 280 від 15 вересня 2023 року, підставою для призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення та виключення із списків особового складу військової частини є рішення суду (або належним чином завірена його копія) про оголошення таких військовослужбовців безвісно відсутніми або померлими.

Крім того, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 884 від 30 листопада 2016 року Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державних або безвісно відсутніх, виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця, на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей до дня набрання законної сили рішення суду про оголошення безвісті відсутнього померлим.

З урахуванням викладеного та зазначеної в заяві мети, заявнику необхідно було визначити коло осіб, які можуть бути залучені до участі у справі в якості заінтересованих осіб, з врахуванням їх юридичного інтересу.

Окрім цього, представником заявника до матеріалів справи було долучено свідоцтво про народження ОСОБА_3 , з якого вбачається, що в графі мати зазначена ОСОБА_2 та графі батько вказано ОСОБА_4 , проте, представником заявника в якості заінтересованих осіб, з урахуванням юридичного інтересу, не були залучені не тільки інші особи, права яких може торкнутись рішення суду, а й батько зниклого безвісті військовослужбовця, що є недопустимим.

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу суду від ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , надійшла заява про усунення недоліків, яка фактично є ідентичною первісній заяві, яка була подана раніше. Представник заявника недоліки, зазначені в ухвалі суду, усунув частково, лише в частині уточнення суб`єктного складу (а саме: ВЧ НОМЕР_1 ), натомість, обов`язкові учасники справи, про які суддя зазначала в ухвалі суду від 29 серпня 2025 року, зазначені так і не були, що дає суду підстави вважати, що недоліки усунуті не були.

Частинами першою та другою статті 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга статті 2 ЦПК України)

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що право на звернення до суду гарантовано, доступ до суду має бути забезпечено.

Верховний Суд в Постановах від 22 грудня 2021 року в справі № 591/4922/21 (провадження № 61-16576св21), від 11 вересня 2024 року в справі № 757/68189/21-ц (провадження № 61-5209св24) зазначив, що одне з найважливіших процесуальних питань, яке має вирішити суд під час відкриття провадження у справі, це питання про підсудність справи цьому суду і вказане має велике значення, оскільки означає дотримання судами положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Крім того, частиною першою статті 8 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Стороні заявника було надано тривалий термін для усунення недоліків та було роз`яснено, що саме на заявника покладатиметься обов`язок забезпечення належним чином подані документи. Однак, всупереч вимогам ухвали суду, сторона заявника недоліки не усунула та фактично подав ідентичну заяву первісній.

З огляду на викладене, суддя, здійснивши аналіз норм законодавства, зробила висновок, що і суд, і особа, яка подала заяву, наділена низкою процесуальних прав та обов`язків, зокрема, в разі подання особою позовної заяви, оформленої з порушенням вимог статей 175 і 177 ЦПК України, або без сплати судового збору за подання такої позовної заяви, суддя зобов`язаний постановити ухвалу про залишення позову без руху із зазначенням його недоліків.

Також, слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі, й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо), не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

З урахуванням вище викладеного та зазначеного, заявниця та її представник не виконали вимоги ухвали суду, а тому, згідно ч.3 ст.185 ЦПК України, матеріали заяви вважаються неподаними і повертаються заявнику.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.175, 177, 185, 353 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Нікопольської міської ради, про визнання особи безвісно відсутньою - вважати неподаною та повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що, згідно з ч.7 ст.185 ЦПК України, повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал