Справа № 702/1067/24
Провадження № 2/702/63/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області у складі

головуючої судді Барської Т. М.,

за участю секретаря судового засідання Возної В. В.,

представника позивача адвоката Підчасюка В. Ю.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Долженка Ю. В. (в режимі відеоконференції),

позивач ОСОБА_2 не з`явилась,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків, завданих працівниками під час виконання своїх трудових обов`язків,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_2 (далі у тексті рішення також позивач) через свого представника адвоката Підчасюка В.Ю. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі у тексті також відповідач) про стягнення матеріальних збитків, завданих працівниками під час виконання своїх трудових обов`язків.

Заявлені вимоги свого довірителя представник позивача обґрунтовував тим, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 ОСОБА_2 є власником автомобіля марки AUDI Q7 реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , коричневого кольору, 2020 року випуску.

Також на праві власності їй належить земельна ділянка по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :01:001:1607 площею 0,1108 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Упродовж часу з 22.03.2024 по 25.03.2024 позивач залишала належний їй на праві власності автомобіль на паркувальному майданчику прилеглої до магазину «Лідер» території по АДРЕСА_1 .

25.03.2024 близько 09 год. 00 хв. позивач виявила на всій поверхні свого автомобіля нашарування фарби темного кольору у вигляді засохлих крапель маленьких розмірів, яке відчувалось на дотик долоні.

Представник позивача стверджує, що нашарування було помітним на всій поверхні кузова та пластикових деталях автомобіля, було відчутним на дотик, а також було виявлене на інших автомобілях.

Переглядом відео зображення з камер спостереження позивач з`ясувала, що вранці 22.03.2024 на прилеглій до земельної ділянки позивача території виконувалась робота з фарбування металевої конструкції, яка на цій території зведена, тому із заявою про пошкодження належного їй автомобіля вона звернулася до органу поліції.

Розглядом заяви ОСОБА_2 встановлена відсутність події кримінального правопорушення, а позивачу відповідальна особа поліції рекомендувала звернутись з позовом до суду.

Посилаючись на наведені обставини та норми ст. 1172 ЦК України ОСОБА_2 просила суд захистити її порушене право та стягнути з власниці земельної ділянки, на якій зведена металева конструкція, ОСОБА_1 111920,00 гривень завданої матеріальної шкоди (а.с.2-3).

Постановленою 21.11.2024 ухвалою у справі відкрите спрощене позовне провадження, призначене судове засідання та встановлений сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

У поданому 07.01.2025 представником відповідача адвокатом Долженком Ю.В. відзиві сторона відповідача заявлені ОСОБА_2 вимоги не визнала повністю та зазначила, що роботи з монтажу металоконструкцій виконував ОСОБА_3 згідно з укладеним між ним та ФОП ОСОБА_1 16.10.2023 цивільно правовим договором, який по своїй суті є договором підряду, що виключає наявність трудових відносин між відповідачем та особами, які зводили металеву конструкцію та фарбували її, а тому в силу вимог ч.2 ст. 1210 ЦК України завдана шкода підлягає відшкодуванню виконавцем цих робіт.

Представник відповідача зазначає, що з ОСОБА_4 у відповідача відсутні трудові відносини, оскільки ця особа є тільки її довіреною особою в межах цивільно правового договору.

За твердженням представника відповідача, позивачем не надані докази протиправності дій ОСОБА_1 , а приєднаний до позову звіт оцінювача ФОП ОСОБА_5 не відповідає вимогам та методології проведення оцінки, оскільки не містить встановленого та підтвердженого характеру пошкоджень, не визначений їх обсяг, а ґрунтується на припущеннях щодо механізму їх виникнення; оцінювач не провів аналіз цін на аналогічні роботи, не вказав в який спосіб мають бути проведені відновлювальні роботи, скільки часу необхідно для виконання робіт з очищення кузову, зважаючи на метод, із застосуванням якого будуть виконуватись ці роботи. Відповідач ставить під сумнів і факт заподіяння позивачу матеріальної шкоди, і її розмір (а.с.62-64).

У призначені на 18.12.2024, 15.01.2025, 28.02.2025, 03.04.2025, 25.04.2025, 23.05.2025, 24.06.2025, 11.08.2025, 30.09.2025 та 30.10.2025 позивач Салій В.В. не з`явилась, про час та місце їх проведення щораз повідомлялась у встановленому нормами процесуального закону порядку.

Зважаючи на відсутність передбачених ст. 223 ЦПК України перешкод розгляду справи по суті, позицію представника позивача адвоката Підчасюка В.Ю., який настоював на розгляді справи за відсутності ОСОБА_2 , суд у кожному судовому засіданні постановляв ухвали про вирішення спору без участі позивача.

Представник позивача адвокат Підчасюк В.Ю. заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав повністю, свою позицію обґрунтовував наведеними у позові доводами, стверджував, що позивач належний їй автомобіль не ремонтувала, нашарування фарби не знімала.

Відповідач ОСОБА_6 заявлені вимоги не визнала повністю. На обґрунтування своєї позиції вказала, що уклала цивільно правовий договір на виконання робіт з монтажу металоконструкцій, процес координації виконання цих робіт забезпечував товариш батьків відповідача ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 настоює на тому, що є неналежним відповідачем у справі і за заявленою вимогою відповідальності не несе.

Представник відповідача адвокат Долженко Ю.В. підтримав позицію своєї довірительки і додатково вказав, що наданий суду Звіт оцінювача ОСОБА_5 є неналежним доказом, оскільки виконаний особою, в якої Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності припинив дію 20.10.2023; огляд автомобіля позивача проведений оцінювачем без участі відповідача чи її представника; висновок про те, що кузов транспортного засобу пошкоджений внаслідок нанесення фарби на металічні конструкції є недоведеним припущенням.

Свідок ОСОБА_7 показав, що відповідач є його дружиною, а позивач конкурент по бізнесу, з яким наразі існує конфлікт.

Свідок стверджує, що дійсно в період часу з 18 по 22 березня 2024 року на виконання умов цивільно правового договору проводилось фарбування металевих конструкцій. Про проведення фарбувальних робіт зведеної металевої конструкції свідок особисто попереджав позивача ОСОБА_2 телефоном ІНФОРМАЦІЯ_1 о 10 год. 20 хв. та її брата Пір`ян.

Свідок настоює на тому, що роботи проводились у безвітряну погоду, дуже обережно і ніякої шкоди нікому під час їх виконання завдано не було.

Свідок ОСОБА_8 показав, що з позивачем ОСОБА_2 перебуває у службових стосунках, позаяк надає їй консультаційні послуги.

Свідок вказує, що 23 і 24 березня 2024 року на сусідній земельній ділянці проводились фарбувальні роботи, погода була вітряною і розпиленою фарбою накрило припарковані біля магазину «Лідер» автомобілі. Належний свідку автомобіль білого кольору також постраждав, фарби на поверхні кузова видно не було, але під долонею відчувався абразив.

Свідок зазначає, що застережливих знаків виставлено не було, на його автомобілі білого кольору фарби іншого кольору видно не було, лише під рукою відчувався легкий абразив.

Свідок ОСОБА_9 показав, що працює бухгалтером у ФОП ОСОБА_2 і на роботу прибуває автомобілем «Волга» чорного кольору, який паркує на майданчику магазину «Лідер».

За твердженням свідка, у березні минулого року, у 23,24 числах, бачив, що на сусідній земельній ділянці на будівництві працювали люди. Коли увечері сів за кермо належного йому автомобіля, то почув скрегіт «двірників» по лобовому склу транспортного засобу. Згодом йому повідомили, що це фарбували дах і фарба розсіялась навколо.

Свідок зазначає, що шкода йому не завдана, а автомобіль ОСОБА_2 постраждав найбільше, оскільки знаходився майже під самою новобудовою.

Свідок ОСОБА_10 зазначив, що позивач доводиться йому матір`ю. ОСОБА_11 випадки, що мати залишає належний їй автомобіль марки AUDI Q7 на паркувальному майданчику біля магазину «Лідер» на кілька днів.

В один із днів такого перебування автомобіля біля магазину на його лобовому склі мати помітила нашарування фарби.

Оскільки у цей період часу виконувались фарбувальні роботи на сусідній земельній ділянці, власником якої є відповідач, то брат свідка з цього приводу зателефонував чоловіку відповідача ОСОБА_7 , але ОСОБА_7 свою провину у пошкодженні автомобіля заперечив і вказав, що не винен в тому, що таким був напрям вітру.

Свідок стверджує, що нашарування було на автомобілях матері, його брата ОСОБА_12 та ще п`яти автомобілях.

Свідок ОСОБА_13 зазначив, що працює у позивача за трудовим договором.

В один із днів близько року тому, уже в теплу пору року, свідок залишив належний йому автомобіль «Ланос» сірого кольору на паркувальному майданчику магазину «Лідер», а сам вантажним автомобілем поїхав у відрядження.

Повернувшись з відрядження, сів за кермо свого автомобіля і почув скрегіт «двірників» по лобовому склу свого транспортного засобу.

Свідок вважає, що фарба була нанесена під час виконання робіт з фарбування металевої конструкції, що зводиться на сусідній земельній ділянці, де знаходиться магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

До експерта свідок не звертався, поліцію про подію не повідомляв, лише розповів іншим працівникам позивача ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_3 показав, що згідно умов цивільно правового договору виконував роботи з монтажу металоконструкцій та їх фарбування. Металоконструкції фарбували у тиху сонячну погоду, жодного пошкодженого автомобіля свідок не бачив. Свідок стверджує, що на будівельному майданчику, де монтувалась металоконструкція, тобто з безпосередній близькості до місця фарбування, також знаходились автомобілі працівників магазину «Піраміда», але жодних претензій з приводу їх пошкодження фарбою не було.

Свідок ОСОБА_4 показав, що він, як досвідчена в галузі будівництва особа, контролював хід виконання робіт з монтажу металоконструкцій громадянином ОСОБА_3 . Правовідносини з ОСОБА_1 він ніяк не оформляв, просто допомагав на засадах добросусідства.

Свідок переконаний, що під час виконання робіт з фарбування металевих конструкцій, вимоги правил виконання такого характеру робіт було дотримано і з приводу пофарбованих автомобілів до нього ніхто не звертався.

Слухи про виїзд працівників поліції до нього доходили, але він особисто у цих подіях участі не брав.

За клопотанням сторони позивача суд витребував Довідку №3150 про результати розгляду матеріалів, зареєстрованих в ІКС ІПНП (ЄО) №5493 від 25.03.2024 та №7108 від 16.04.2024, а за клопотанням сторони відповідача оглянув колісний транспортний засіб, як речовий доказ.

Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, створивши при цьому учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.

Вирішуючи юридичний спір суд встановив, що земельна ділянка кадастровий номер :01:001:1607, площею 0,1108 га, що розташована по АДРЕСА_1 та призначена для будівництва та обслуговування будівлі торгівлі, на праві власності на підставі укладеного 15.07.2016 договору купівлі продажу належить позивачу ОСОБА_2 , що підтверджує Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №398710614 від 10.10.2024 (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 ОСОБА_2 з 24.01.2023 є власником автомобіля AUDI Q7 реєстраційний номер НОМЕР_2 , коричневого кольору, 2020 року випуску (а.с.7).

За змістом датованої 22.04.2024 Довідки по факту пошкодження майна ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 в діях робітників магазину «Піраміда» відсутні ознаки такого кримінального правопорушення, як навмисне пошкодження, або знищення чужого майна. Вчинене діяння не становить суспільної небезпеки, тому подальший розгляд звернення ОСОБА_16 припинений, а заявнику для вирішення цивільно правового спору рекомендовано звернутись до суду (а. с. 8; 106).

Паперова копія електронного рапорту від 25.03.2024 № 5498 підтверджує, що 25.03.2024 о 10 год. 01 хв. зі служби «102» до ВПД №3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення, за змістом якого 25.03.2024 о 10:00 за адресою Монастирищенський район м. Монастирище вул. Соборна, буд 118 біля торгівельного центру «Лідер» на паркувальному майданчику робітники під час проведення ремонтних робіт з фарбування фасаду пошкодили близько 10 автомобілів, у тому числі і автомобіль Ауді НОМЕР_2 (на кузові автомобіля сліди фарби) (а. с. 9).

Досліджений протокол огляду місця події від 25.03.2024 містить відомості про те, що прилегла до магазину «Лідер» територія для паркування автомобілів межує із торгівельним комплексом «Піраміда». На момент огляду на території комплексу «Піраміда» проводяться будівельні роботи з металоконструкціями, частина яких містить ознаки фарбування фарбою темного кольору.

Слідчий ОСОБА_17 констатує, що на автомобілях, які знаходяться на майданчику магазину «Лідер», при детальному огляді виявлені дрібні нашарування темної речовини (можливо фарби), що в хаотичному порядку розміщуються на різних частинах авто.

Слідчий у протоколі також виснує, що цілком можливо, що фарбою, якою пофарбована металоконструкція, і були пошкоджені автомобілі(а.с.35 матеріалів Довідки №3150).

Огляд проведений 25.03.2024 в період часу з 11.00 до 12.10.

У виконаному на замовлення ОСОБА_2 . Звіті про проведення незалежної оцінки по визнанню матеріального збитку, завданого (з технічної точки зору) власнику автомобіля AUDI Q7 загальний легковий універсал реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2020 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3 ФОП ОСОБА_5 зазначає, що огляд автомобіля проведений тільки в присутності ОСОБА_2 25.03.2024 в світлий час доби (з 10.00 до 12.00). Під час огляду здійснювалось фотографування автомобіля AUDI Q7, а також використані Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність», Національний стандарт №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений Постановою КМУ №1440 від 10.09.2003, Методика визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу (12.2.03), Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, довідник «Бюлетень авто товарознавця (випуск №133,2023р.), комп`ютерні програми, дані мережі Інтернет.

На думку оцінювача, вартість матеріального збитку, завданого (з технічної точки зору) власнику автомобіля AUDI Q7 загальний легковий універсал реєстраційний номер НОМЕР_2 реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2020 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження в цінах станом на момент виконання дослідження становить 105420,00 гривень (а.с.11-27).

Строк дії сертифіката суб`єкта оціночної діяльності №926/2020 до 20.10.2023 (а.с.29).

За послугу зі складення Звіту позивач заплатила ФОП ОСОБА_5 6500,00 гривень, що підтверджує квитанція до прибуткового касового ордеру №03/04/01 від 03.04.2024 (а .с 31).

21.06.2024 ОСОБА_2 склала вимогу ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в розмірі 105420,00 гривень (а.с.32).

Доказів надіслання чи вручення вимоги відповідачу суду не надано.

Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №380619152 від 29.05.2024, підтверджує, що земельна ділянка кадастровий номер :01:001:2396, площею 0,346 га по АДРЕСА_1 на праві приватної власності, згідно укладеним 28.09.2017 договором купівлі продажу, належить відповідачу ОСОБА_1 (а .с 33).

Витяг з реєстру будівельної діяльності єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 16.08.2023 підтверджує, що 15.08.2023 за номером 44245840 Державна інспекція архітектури та містобудування України зареєструвала повідомлення ОСОБА_1 про виконання будівельних робіт з реконструкції складу з добудовою складських та торгівельних приміщень по АДРЕСА_1 . Гранично допустима висотність будинків 9,2 м, максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки 62,1, площа земельної ділянки 0,346 га (а.с.34-35, 170-174).

Дослідженням копії цивільно правового договору б/н від 16.10.2023 суд встановив, що в означену дату ФОП ОСОБА_1 та громадянин ОСОБА_3 уклали договір, за умовами якого замовник, в особі ФОП ОСОБА_1 , доручає, а ОСОБА_3 , як виконавець, бере на себе зобов`язання виконати роботи з монтажу металоконструкцій. Координацію та контроль виконання робіт покладений на уповноваженого представника замовника ОСОБА_4 (а.с.66-67).

Умов щодо особи, відповідальної за завдану під час виконання робіт шкоду, договір не передбачає. Також в умовах цивільно правового договору відсутні відомості щодо місця виконання договору, тобто щодо місця здійснення монтажу металоконструкцій.

Проведеним оглядом автомобіля AUDI Q7 загальний легковий універсал реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2020 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3 , як речового доказу, суд встановив, що на колісному транспортному засобі наявне нашарування бруду, автомобіль коричневого кольору, візуально нашарування на автомобілі фарби відсутнє.

Представник позивача під час огляду вказував на наявність на панелі, яка закриває моторний відсік у передній частині автомобіля, 8-9 плям діаметром 1- 1,5 см, а також стверджував, що нашарування фарби відчутне, якщо по кузову автомобіля провести рукою.

Переглядом запису з камер відео спостереження суд встановив, що на диску наявні 13 файлів «DAV», переглядом яких суд встановив, що 22.03.2024 в період часу з 13:36:15 до 13:45:44 автомобіль AUDI Q7 знаходився по АДРЕСА_1 .

Також відеозаписи з камер спостереження підтверджують, що в цей період часу на сусідній земельній ділянці проводились роботи на металевій конструкції. Однак характер проведених робіт відеозапис не відображає.

Автомобіль AUDI Q7 коричневого кольору розташований лівою стороною до будівництва, а задньою його частиною до будівлі, яка не реконструюється. Зліва та справа від автомобіля AUDI Q7 знаходяться транспортні засоби сірого кольору.

Довідка №3150 про результати розгляду матеріалів, зареєстрованих в ІКС ІПНП (ЄО) від 25.03.2024 та №7108 від 16.04.2024 містить такі документи:

- паперову копію рапорту від 16.04.2024, за змістом якого 16.04.2024 о 19:12 зі служби «102» надійшло повідомлення про пошкодження автомобіля ОСОБА_2 ;

- протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 23.03.2024, за змістом якого в період часу з 22.03.2024 по 23.03.2024 в результаті фарбування металевих конструкції по території магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » був пошкоджений припаркований автомобіль AUDI Q7 н.з. НОМЕР_2 ;

- протокол про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 25.03.2024, за змістом якого в період часу з 22.03.2024 по 23.03.2024 під час виконання будівельних робіт на ТК «Піраміда» здійснили нанесення фарби темного кольору на автомобіль KIA SPORTAGE д.н.з. ДНЗ НОМЕР_4 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , відповідно до якого автомобіль марки KIA SPORTAGE д.н.з. НОМЕР_4 належить ОСОБА_8 ;

- протокол про прийняття зави про кримінальне правопорушення та іншу подію від 23.03.2024, за змістом якого в період часу з 22.03.2024 по 23.03.2024 робітники ТК «Піраміда» під час виконання будівельних робіт пофарбували фарбою темного кольору припаркований автомобіль Volkswagen ID 4;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , відповідно до якого автомобіль марки Volkswagen ID 4 д.н.з. НОМЕР_7 належить ОСОБА_14 ;

- протокол про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 25.03.2024, за змістом якого в період часу з 22.03.2024 по 23.03.2024 робітники ТК «Піраміда» під час виконання будівельних робіт нашарували фарбу темного кольору на припаркований автомобіль ГАЗ 31105-121 д.н.з. НОМЕР_8 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 , відповідно до якого автомобіль марки ГАЗ 31105-121 д.н.з. НОМЕР_8 належить ОСОБА_9 ;

- протокол про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 25.03.2024, за змістом якого в період часу з 22.03.2024 по 23.03.2024 робітники ТК «Піраміда» під час виконання будівельних робіт нашарували фарбу темного кольору на припаркований автомобіль Volkswagen Golf Variant д.н.з. НОМЕР_10 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_11 , відповідно до якого автомобіль марки Volkswagen Golf Variant д.н.з. НОМЕР_10 належить ОСОБА_15 ;

- протокол про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 25.03.2024, за змістом якого в період часу з 22.03.2024 по 23.03.2024 робітники ТК «Піраміда» під час виконання будівельних робіт здійснили нашарування фарби темного кольору на припаркований автомобіль ЗАЗ Lanos сірого кольору д.н.з. НОМЕР_12 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_13 , відповідно до якого автомобіль марки ЗАЗ Lanos сірого кольору д.н.з. НОМЕР_12 належить ОСОБА_13 .

Вирішуючи спірні правовідносини суд враховує, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною першою статті 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Звертаючись до суду з вимогою до ОСОБА_1 , позивач ОСОБА_2 стверджує, що, внаслідок виконання упродовж 22-25 березня 2024 року робіт з фарбування змонтованої на належній відповідачу земельній ділянці по вулиці Соборна 118-Г металевої конструкції, пошкоджень зазнав автомобіль AUDI Q7 н.з. НОМЕР_2 , власником якого є позивач і який вона припаркувала на належній їй земельній ділянці по АДРЕСА_1 .

Суд встановив, і це визнається сторонами, що відповідач ОСОБА_1 15.08.2023 повідомила Державну інспекцію архітектури та містобудування України про початок виконання будівельних робіт з реконструкції складу з добудовою складських та торгівельних приміщень по АДРЕСА_1 .

Площа земельної ділянки, на якій здійснюється реконструкція з добудовою складає 0,346 га.

Роботи з монтажу металоконструкцій за цивільно правовим договором виконував ОСОБА_3 , а координував процес їх виконання ОСОБА_4 , як довірена відповідачем особа.

Станом на 22-25 березня 2024 року будівельні роботи не були завершені, що відповідач підтверджує.

Позивач ОСОБА_2 є власницею земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,1108 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, на якій, за її твердженням, розташовується магазин «Лідер» та майданчик для паркування автомобіля.

На переконання позивача в період часу з 22.03.2024 по 25.03.2024 належний їй автомобіль AUDI Q7 н.з. НОМЕР_2 зазнав пошкоджень внаслідок розпилювання фарби на металеві конструкції, що зводить відповідач.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).

У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Втім, щодо розміру матеріальної шкоди не застосовується презумпція, передбачена ч.2 ст.1166 ЦПК України, оскільки в ній чітко зазначено, що тільки обов`язок доказування відсутності вини у заподіянні шкоди лежить на відповідачу, а про розмір заподіяної шкоди мова не йде.

Правові висновки щодо застосування норм права, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 03 грудня 2014 року №6-183цс14 зводяться до такого: законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач має довести факт завдання шкоди (збитків) відповідачем та обґрунтувати її розмір. Такий висновок Верховний Суд виклав у постанові від 25 лютого 2019 року у справі №466/4051/15-ц.

Зважаючи на наведене, саме позивач має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди у загальному порядку, передбаченому ЦПК України, зокрема ст.81 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У частині першій статті 627 ЦК України закріплено правило, згідно з яким відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частина третя статті 6 ЦК України).

За правилом частини другої статті 1172 ЦК України замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.

Такий обов`язок на замовника законодавець покладає у зв`язку з тим, що замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору (стаття 849 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 850 ЦК України замовник зобов`язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду.

Відповідно до статті 858 ЦК України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов`язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків. Умова договору підряду про звільнення підрядника від відповідальності за певні недоліки роботи не звільняє його від відповідальності за недоліки, які виникли внаслідок умисних дій або бездіяльності підрядника. Підрядник, який надав матеріал для виконання роботи, відповідає за його якість відповідно до положень про відповідальність продавця за товари неналежної якості.

Гарантія якості роботи передбачена статтею 859 ЦК України. Якщо договором або законом передбачено надання підрядником замовникові гарантії якості роботи, підрядник зобов`язаний передати замовникові результат роботи, який має відповідати вимогам статті 857 цього Кодексу протягом усього гарантійного строку. Гарантія якості роботи поширюється на все, що становить результат роботи, якщо інше не встановлено договором підряду.

Перебіг гарантійного строку починається з моменту, коли виконана робота була прийнята або мала бути прийнята замовником, якщо інше не встановлено договором підряду. До обчислення гарантійного строку за договором підряду застосовуються положення статті 676 ЦК України, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 860 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16 квітня 2020 року у справі № 904/5489/18 зроблений висновок про те, що у разі завдання шкоди підрядником, який діяв за завданням замовника та під його контролем за безпечним виконанням робіт, то відповідно до частини другої статті 1172 ЦК України відшкодувати її повинен замовник.

При розгляді зазначеної категорії спорів підлягає з`ясуванню, чи було заподіяно таку шкоду внаслідок самостійних дій підрядника, або внаслідок виконання ним зобов`язань за договором.

Доказів вчинення підрядником ОСОБА_3 самостійних дій з фарбування змонтованих металоконструкцій відповідачем не надано. Навпаки, свідок ОСОБА_7 показав, що роботи з фарбування здійснювались в межах укладеного з ОСОБА_3 цивільно правового договору і про виконання цих робіт він особисто повідомляв позивача ОСОБА_2 .

Отже, ОСОБА_1 , як особа, яка доручила виконання робіт з монтажу металоконструкцій, мала обов`язок забезпечити, щоб вони виконувалися підрядником належним чином, щоб не завдати шкоди людям, які проїжджають чи зупиняються повз територію, де проводились роботи, тобто щоб підрядник виконав свій обов`язок з обережності.

За наведеного відповідач ОСОБА_1 є належним відповідачем у справі, оскільки саме до її повноважень та обов`язків належав вибір підрядника, який на її замовлення здійснював монтаж та фарбування металоконструкцій.

При вирішенні спірних правовідносин, норми ст. 1210 ЦК України суд не застосовує, оскільки ці норми регулюють відносини з відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), і застосовуються у випадку завдання шкоди виготовлювачем товару фізичній або юридичній особі внаслідок конструктивних, технологічних, рецептурних та інших недоліків товару, робіт (послуг), а також недостовірної або недостатньої інформації про них.

Водночас суд звертає увагу, що відповідно до частини першої та третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення цивільного судочинства відповідно до ст.2 ЦПК України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993р. Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

В контексті наведених засад цивільного судочинства суд звертає увагу учасників судового процесу на приписи ст.89 ЦПК України, згідно яких суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17.

Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (Постанова Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц).

Як зазначено вище, обов`язок довести факт завдання шкоди (збитків) відповідачем та обґрунтувати її розмір законодавець покладає на позивача.

На підтвердження факту завдання відповідачем шкоди, позивач просила суд дослідити Довідку №3150 про результати розгляду матеріалів зареєстрованих в ІКС ІПНП (ЄО), яка не є рішенням, не створює для суду жодної преюдиції, а, відтак, і ту обставину, що автомобіль позивача був пошкоджений в час та спосіб, про який вона зазначає, не доводить.

Зазначений документ є письмовим доказом, який суд досліджує та оцінює як окремо, так і в цілому в сукупності з іншими залученими до справи доказами з точки зору належності, допустимості, достовірності, за внутрішнім переконанням, керуючись законом, та має зробити висновок про наявність або відсутність можливості достовірно встановити обставини, які входять до предмету доказування.

Ця позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23 травня 2018 року в справі № 922/1909/17.

Досліджені судом матеріали Довідки №3150 не дають підстав дійти висновку, що автомобіль позивача отримав пошкодження в час та спосіб, про який вона зазначає, оскільки фактично кожен із документів, який наявний у матеріалах, складений зі слів позивача та її працівників, кожен з яких також вказував на пошкодження його колісного транспортного засобу (протоколи відібрання усних заяв, паперові копії електронних рапортів про отримані від позивача телефонні повідомлення).

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі у тексті також Закон).

Стаття 5 цього Закону унормовує, що суб`єктами оціночної діяльності є суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі.

Оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону (частина перша ст. 6 Закону).

Документом, що засвідчує внесення інформації про суб`єкта оціночної діяльності до Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності та надає право здійснювати оціночну діяльність у формі практичної діяльності з оцінки майна за напрямами оцінки майна, що в ньому зазначені, є сертифікат суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання (частина перша ст. 19 Закону).

Згідно з доєднаними до Звіту про оцінку матеріального збитку копіями кваліфікаційного свідоцтва МФ №4003 від 26.11.2005 та сертифікату №926/2020, суб`єкту підприємницької діяльності ОСОБА_5 дозволені такі напрями оцінки майна: оцінка об`єктів у матеріальній формі; оцінка нерухомих речей(нерухомого майна, нерухомості), в тому числі земельних ділянок та майнових прав на них; оцінка машин та обладнання; оцінка рухомих речей, крім таких, що віднесені до машин та обладнання, колісних транспортних засобів, літальних апаратів, судноплавних засобів та тих, що становлять культурну цінність (а.с.29).

Аналізуючи копії цих документів, суд приходить до висновку, що правом визначати розмір заподіяної особі шкоди, суб`єкт підприємницької діяльності оцінювач ОСОБА_5 не наділений.

З Державного реєстру атестованих експертів суд встановив, що ОСОБА_5 з 20.02.2021 по 08.06.2024 мав право здійснювати експертну діяльність за індексом 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу».

Однак, цим наявним у нього правом він не скористався, експертизу не проводив і, відповідно, експертним шляхом розмір збитку не визначав.

Крім іншого, суд також зауважує, що виконана оцінка не містить жодного посилання на застосовані норми Національного стандарту №1 та застосовані оцінювачем Методики, а фактично зведена до того, щоб підтвердити виданий ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» рахунок фактуру.

При цьому жодного обґрунтування необхідності, часу та вартості вказаних у рахунку фактурі та Звіті про оцінку робіт/матеріалів ФОП ОСОБА_5 не наводить.

Поряд з цим жодна із сторін спору клопотань про проведення експертного дослідження лакофарбових матеріалів з метою встановлення: чи є на предметі-носії (автомобілі AUDI Q7 н.з. НОМЕР_2 ) сліди (нашарування, плями, бризки) або частинки лакофарбових матеріалів (покриттів); чи є дана речовина фарбою, до якого виду фарби вона належить; чи придатні частинки фарби, знайдені на місці події (предметі-носії), для ідентифікації за ними конкретної пофарбованої поверхні; чи мають надані зразки лакофарбових речовин (частинок покриттів) спільну родову (групову) належність; до суду не зверталась, виконаних за їх замовленням висновків експерта не надала.

Доводи представника відповідача адвоката Долженка Ю.В. про сплив строку дії сертифікату оцінювача ОСОБА_5 №926/2020 суд відхиляє, позаяк постановою Кабінету Міністрів України №314 від 18.03.2022 ( в редакції станом на 25.04.2024 03.04.2024) строки дії діючих строкових ліцензій та документів дозвільного характеру автоматично продовжувались на період воєнного стану та три місяці з дня його припинення чи скасування.

Отже, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків, завданих працівниками під час виконання своїх трудових обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні позову слід відмовити, суд вважає за необхідне судовий збір залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2-7, 9-13, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків, завданих працівниками під час виконання своїх трудових обов`язків, залишити без задоволення.

Судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_14 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_15

Суддя Тетяна БАРСЬКА