провадження № 2/619/2171/25
Рішення

іменем України

29 жовтня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Коваленко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Носачової І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 638/13084/25,

ім`я (найменування) сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР»,

відповідач : ОСОБА_1 ,

вимоги позивача: про стягнення заборгованості,

представник позивача: Волконітіна К.Ю.

Стислий виклад позиції позивача.

Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР», в особі представника Волконітіної К.Ю., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0700-1282 від 15.05.2021 в розмірі 15000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням зобов`язань, та набуття права вимоги до відповідача.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

27 серпня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін на 30.09.2025 на 09 год 40 хв, яке було відкладено на 29.10.2025.

30.09.2025 на адресу суду від відповідача надійшли пояснення по справі, в яких він зазначив, що 15 травня 2021 року він знаходився у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 . Далі він вийшов на подвір`я, налагодив бензокосу і почав викошувати траву. Свій мобільний телефон на період виконання роботи він залишив у будинку. Закінчивши роботу, на початку 13 години, він зайшов у будинок, де дружина повідомила йому, що їй на телефон надійшло повідомлення про те, що він зареєструвався у Telegram. Однак фізично це відповідач зробити не міг, оскільки був не поруч з телефоном на протязі двух годин. Далі він розблокував екран і у той же момент отримав два повідомлення у застосунку «ПУМБ-24» про те, що з його кредитної картки банку ПУМБ, яка на той момент була відкрита на його ім`я з кредитним лімітом понад 35 тисяч грн., двома транзакціями списані грошові кошти на загальну суму більше 19 тисяч грн. Почав телефонувати зі свого телефону на гарячу лінію банку, щоб дізнатися що відбувається і, за необхідності, заблокувати кредитну картку. Але, набравши номер гарячої лінії він отримав голосове повідомлення від оператора мобільного зв`язку компанії «VODAFON», що здійснити дзвінок неможливо, так як SІМ-карта заблокована. Далі зателефонував на гарячу лінію банку ПУМБ з телефонного номера дружини, пояснив ситуацію, пройшов процедуру ідентифікації особи і заблокував кредитну картку. Після цього поїхав у м. Дергачі до райвідділу поліції, щоб зробити заяву про скоєння проти нього протиправних дій, написав заяву, яку повинні були зареєструвати. Після відділу поліції він з дружиною поїхав до найближчого відділу обслуговування клієнтів компанії «VODAFON», де йому повідомили про те, що вранці 15.05.2021 року було здійснено дистанційний перевипуск SІМ-карти телефонного номеру НОМЕР_1 , яким він на той момент користувався. Працівник «VODAFON» пояснив, що на гарячу лінію компанії зателефонувала невідома особа і повідомила про втрату мобільного телефону і попросила заблокувати SІМ-карту з зазначеним вище номером і виконати її перевипуск на «голу» SІМку, яка була у неї в наявності. Так як зазначений вище телефонний номер не був прив`язаний до його паспорту, процедуру перевипуску карти здійснили дистанційно, без участі абонента. Телефонний номер НОМЕР_1 було заблоковано, а між ним та компанією «VODAFON» (ПрАТ «ВФ Україна») був укладений Договір про надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку №68/40 від 15.05.2021, відповідно до якого за ним було закріплено телефонний номер НОМЕР_2 , яким він користується до теперішнього часу. 17.05.2021 він приїхав у Дергачівський РВ поліції і отримав у черговій частині Талон-повідомлення єдиного обліку №4758 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію. Далі він поїхав до Головного офісу банку ПУМБ у м. Харкові, написав дві заяви (окремо на кожну з транзакцій), щодо несанкціонованого списання з його кредитної картки коштів. Крім того, повідомив про зміну номеру його мобільного телефону та отримав нову кредитну карту банку на його ім`я та ПІН до неї, також повідомили про те, що рішення щодо визнання транзакцій незаконними, буде прийняте після проведення службою безпеки банку відповідної перевірки. 08.06.2021 відповідачу співробітник банку, за результатами внутрішнього розслідування, повідомив, що у зв`язку з тим, що транзакції здійснювалися з використанням телефонного номеру, яким він на той момент користувався, і на який з банку надходили коди підтвердження виконання операцій, зазначені транзакції вважаються законними, та враховуючи ситуацію, яка склалася запропонували не нараховувати за списані кошти процентну ставку, а оформити повернення коштів на півроку рівними частинами. Відповідач був змушений погодитись на умови банку і почав повертати списані з картки кошти. Останній платіж щодо закриття боргу перед банком він здійснив у листопаді 2021 року. У продовж часу погашення боргу він ще декілька разів телефонував у райвідділ поліції, щоб дізнатися про результати розгляду своєї заяви, але кожного разу повідомляли щось нове: то співробітник у відпустці, то знов хворіє, то збирається на пенсію. Потім стало не до того, бо, по-перше, сильно захворіла дружина, а по-друге, борг перед банком він закрив, а потім почалася війна. Будинок було пошкоджено у перші дні повномасштабного вторгнення і відповідач усією сім`єю переїхав у м. Валки, де мешкає і зараз. У квітні 2024 року йому зателефонували із колекторської установи і почали вимагати, щоб він повернув кредитні кошти, які взяв 15.05.2021 у якійсь фінансовій компанії. На початку серпня місяця через портал «Судова влада України» відповідач дізнався, що у Харківському районному суді Харківської області знаходиться судова справа №642/3823/24 позовною заявою ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» про стягнення з нього, ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи вимоги тим, що 15 травня 2021 року у ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» на його ім`я був укладений Договір про надання фінансових послуг №173 на суму 3000 грн. При цьому позивач просив стягнути з відповідача близько 42500 грн з урахуванням процентів за користування кредитом і компенсації своїх витрат на оформлення і подачу позову. Так як ніякого кредиту у зазначеній установі він ніколи не брав, і у нього на руках з`явились усі необхідні документи, того ж дня він звернувся до Дергачівського відділу поліції з заявою, про скоєння у відношенні мене невідомою (-мими) особою (-ами) шахрайських цій. Заява була прийнята о 17 годині 08.08.2024 року, а 09.08.2024 було відкрито кримінальне провадження №0000138 у порядку ч. 1 ст.182 КК України. Проведення розслідування було доручене дізнавачу СД ВП №3 ХРУП №3 ГУ НП у Харківській області старшому лейтенанту поліції Соломасі Д.О. Додатково повідомляє, що піц час подання заяви вказував на те, що вже звертався до поліції з приводу скоєння проти нього 15.05.2021 шахрайських дій, які полягали у заволодінні його персональними даними шляхом незаконного виготовлення копії сім- карти мобільного телефону і списанні з кредитної карти банку «ПУМБ» грошових коштів у сумі, близько 19 тис. грн., але співробітники поліції повідомили, що встановити місцезнаходження матеріалів 2021 року вони не можуть, так як в перші дні повномасштабного вторгнення усі матеріали з відділу поліції були евакуйовані, а деякі навіть знищені. 05.12.2024 з ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області відповідач отримав повідомлення про прийняття і реєстрацію заяви та копію витягу з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження №0001406 від 05.12.2024 року у порядку ч. 4 ст. 185 КК України. Наразі обидва кримінальних провадження відкриті, але їх розслідування співробітниками ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області проводиться кволо і безініціативно, що змушує відповідача весь час звертатися до відповідних органів зі скаргами на бездіяльність. Щодо справи № 638/13084/25 за позовом ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» про стягнення заборгованості з нього, ОСОБА_1 , за кредитним договором № 0700-1282 від 15.05.2021, зазначає наступне. Про вказаний кредит він дізнався 13.02.2025. На його мобільний телефон надійшов дзвінок з телефонного номера НОМЕР_3 і невідома особа, яка представилась співробітником ТОВ «Новий колектор» запропонувала йому повернути кошти у розмірі 15000,00 грн, які я, начеб то, отримав за кредитним договором від 15.05.2021. Відповідач пояснив, що ніякі кредитні договори не укладав і ніяких кредитних коштів не отримував, що 15.05.2021 року проти нього було скоєно два злочини і на теперішній час за їх фактами порушено два кримінальних провадження, слідство по яким ще досі триває, однак його доводи було проігноровано. Він пояснив, що нічого повертати без рішення суду не буде. Після цього дзвінки стали регулярними, причому кожного разу йому телефонували різні люди з різних телефонних номерів, а саме: 24 лютого 2025 року з номеру НОМЕР_4 ; 14 березня 2025 року з номеру НОМЕР_5 ; 21 березня 2025 року з номеру 063-048- 51-05; 27 березня 2025 року з номеру НОМЕР_6 ; 07 травня 2025 року з номеру НОМЕР_7 і в останнє 14 травня 2025 року з номеру НОМЕР_8 . 01 вересня 2025 року відповідач в Дергачівському районному суді Харківської області отримав копію позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором. Того ж числа він звернувся до ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області з заявою про ще один факт скоєння проти нього 15.05.2021 злочинних дій, а вже 03.09.2025 року отримав повідомлення про те, що заява приєднана до матеріалів кримінального провадження №0000138 від09.08.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України.

У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР».

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У судове засідання відповідач не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, заперечує проти задоволення позову.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

15.05.2021 між ТОВ "Укр Кредит Фінанс" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0700-1282, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 5000,00 грн. та на умовах встановлених договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним.

26.12.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено Договір факторингу №УКФ-261224-2, відповідно до умов якого до ТОВ «Новий Колектор» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №0784-5121 від 26.12.2022 р., внаслідок чого ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 у сумі 15000,00 грн., що станом на 01.07.2025 складається з: тіла кредиту у розмірі 5000,00 грн., відсотків у розмірі 10000,00 грн.

Мотиви суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15.05.2021 між ТОВ "Укр Кредит Фінанс" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0700-1282, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 5000,00 грн. та на умовах встановлених договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. У розділі відомостей про позичальника вказано прізвище, ім`я, по батькові ОСОБА_1 , дані паспорту, адреса його проживання та ідентифікаційний код. Також міститься напис про проставлення електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом.

Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору розмір наданого кредиту 5000 грн.

Відповідно до Кредитного договору строк користування кредитом 14 календарних днів з дня отримання кредиту.

До матеріалів справи також додано Правила відкриття кредитної лінії, якими передбачено, що заявник заповнює заявку на сайті кредитодавця, вказуючи всі дані, які визначені в заявці як обов`язкові для прийняття рішення про можливість надання кредиту.

За результатами заповнення заявки здійснюється одночасна перевірка дійсності та аутенфікація банківської платіжної картки та або банківського рахунку заявника відповідно до стандартів міжнародних платіжних систем, а заявник несе особисту відповідальність за правильність та достовірність даних, зазначених під час укладення договору.

Як вбачається з пункту 5.1. Правил після отримання заявником від кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання кредиту та відкриття відповідного рішення в особистому кабінету, заявник отримує гіперпосилання для ознайомлення з офертою щодо укладення договору. Після отримання заявником оферти (безпосередньо до використання заявником електронного підпису) заявнику надсилається одноразовий ідентифікатор.

Заявник надає кредитодавцю відповідь про повне та безумовне прийняття оферти щодо укладення договору в електронній формі в особистому кабінеті шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який надсилається кредитодавцем в смс-повідомленні або шляхом дзвінку на номер телефону, який вказаний заявником/позичальником в заявці, що вважається підписанням договору відповідно до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію".

Згідно пункту 5.5. кредитодавець не пізніше 3 робочих днів після укладення договору сторонами надає кредит шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на поточний картковий рахунок з використанням реквізитів платіжної картки позичальника.

У випадку відмови від укладення заявником договору чи не підписання його шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором протягом 72 годин з моменту надсилання оферти заявнику, оферта кредитодавця втрачає чинність.

До позовної заяви також надано Паспорт споживчого кредиту з інформацією щодо умов кредитування, який в розділі "підпис споживача" містить посилання на прізвище, ім`я, по батькові ОСОБА_1 з зазначенням про проставлення електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З огляду на Договір про відкриття кредитної лінії №0700-1282 від 15.05.2021, він укладений в електронній формі.

Верховний Суд у постанові від 7 жовтня 2020 року під час розгляду справи №127/33824/19 зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20.

Позивач не надав суду докази про отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти .

Проте , з матеріалів справи та письмових пояснень сторін, можна зробити висновок, що відповідач отримав одноразовий ідентифікатор на телефон у формі смс-повідомлення. Проте, номер телефону який належав відповідачу вже був у використанні невідомих осіб.

З приводу цієї події відповідач 15.05.2021 року звернувся до ВП №3 ХРУП №3 ГУ НП у Харківській області із заявою про прийняття заходів до невідомих осіб, які з кредитної карти банку ПУМБ, шляхом обману зняли грошові кошти в сумі 25000 грн. Відповідач у письмових поясненнях зазначає, що невідомі особи незаконно виготовили копію сім карти та заволоділи персональними даними для отримання кредиту. Проте, згідно відповіді ПрАТ ВФ Україна, можливість технічно зберігати інформацію становить три роки. От же, встановити яким чином була використана сім карта відповідача для отримання кредиту не видається можливим.

Позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис (або ідентифікатор) належить саме відповідачу. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в даній системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору.

При підписанні Кредитного договору було використано одноразовий ідентифікатор А757. Однак, жодних підтверджень, що вказаний ідентифікатор було використано саме відповідачем у матеріалах справи відсутні.

Тому суд не вбачає достатніх підстав в вважати, що вказаний кредитний договір укладені саме з відповідачем та у нього виникли зобов`язання, які передбачені ст.ст. 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України перед первинним кредитором.

Відповідно до змісту частини першої статті 1050 ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, банк/фінансова установа має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, а отже відповідно до змісту ст.ст. 1077, 1078, 1082 ЦК України такі документи має надати до суду фактор, який доводить отримання права вимоги у клієнта, яке існує на день звернення до суду з цим позовом.

Крім того, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року N 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій) виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки банківської установи за картковими рахунками (по кредитному договору)можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

Аналогійний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2020 року у справі N 78/2177/15-ц.

Відповідно до довідки про перерахування суми кредиту №0700-1282 від 15.05.2021 року «Укр Кредит Фінанс», 15.05.2021 було здійснено перерахування коштів через систему EASYPay_API в сумі 5 000 грн. на картку НОМЕР_9 . Вказана довідка не містить даних щодо власника банківської картки, на яку були перераховані кошти, повного номеру картки, що позбавляє можливості вважати доведеним факт переказу ТОВ «Укр Кредит Фінанс» коштів в сумі 5000,00 грн. на картковий рахунок, який належить саме відповідачу .

В якому банку відкритий вказаний рахунок и на чиє ім`я даних позивачем до суду також не надано, а відповідач заперечує щодо відкриття вказаного рахунку в будь-якому банку.

Відповідно до довідки про розмір простроченої заборгованості , доданої до позовної заяви, станом на 18.06.2025 року відповідач має заборгованість в розмірі 15000 грн., а саме: 5000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 10000 грн. заборгованість по відсоткам.

Вказані довідки , на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Виконаний позивачем розрахунок заборгованості оформлений у вигляді довідки не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок із зазначенням конкретних розмірів заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не можуть бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.

Позивачем перед судом не ставилось питання про витребування доказів щодо витребування з банківської установи інформації, чи видавалась ОСОБА_1 кредитна картка № НОМЕР_9 ; докази зарахування на картку № НОМЕР_9 кредитних коштів у сумі 5 000,00 грн., які 15.05.2021 року були на неї перераховані; виписки по ОСОБА_1 за номером картки № НОМЕР_9 ; ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки НОМЕР_9 , в тому числі, прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомості про власника вказаної картки.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про недоведеність факту укладення між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 кредитного договору та надання йому кредитних коштів, а тому, відповідно, і наявність правових підстав для стягнення коштів.

У подальшому , 26.12.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено Договір факторингу №УКФ-261224-2, відповідно до умов якого до ТОВ «Новий Колектор» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №0700-1282 від 15.05.2021 р., внаслідок чого ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 у сумі 15000,00 грн., що складається з: тіла кредиту у розмірі 5000,00 грн., відсотків у розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до ст. 55 Цивільного процесуального кодексу України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з тим, суд, аналізуючи Договір факторингу № УКФ-261224-2 від 26.12.2024, укладеного між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий Колектор», приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.2.1 Договору факторингу № УКФ-261224-2 від 26.12.2024 у відповідності до умов цього Договору Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Право вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та передає Первісному кредитору під відступлення Права вимоги грошові кошти за плату у порядку та строки, встановлені цим Договором.

Згідно п.5.2 Договору факторингу № УКФ-261224-2 від 26.12.2024 під відступлене Право вимоги до Боржника за Кредитним договором Новий кредитор сплачує Первісному кредитору суму, зазначену в Реєстрі боржників. Оплата здійснюється за кожним Реєстром боржників окремо. Загальна сума, яка належить до оплати Новим кредитором Первісному кредитору за даним Договором визначається, як сума платежів за відступлені Права вимоги згідно усіх Реєстрів боржників за цим Договором

На підтвердження факту переходу прав вимоги за Кредитним договором № 0700-1282 від 15.05.2021 до ТОВ «Новий колектор» представником позивача подано копію Договору факторингу № УКФ-261224-2 від 16.12.2024; копію реєстру боржників.

Належними та допустимими доказами відступлення права вимоги є докази, які підтверджують належність виконання правонаступником своїх фінансових зобов`язань за договором відступлення прав вимоги, у зв`язку з чим перехід прав та обов`язків до правонаступника можуть підтверджувати відповідні первинні документи щодо повної оплати відступлення права вимоги (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 910/16109/14).

Проте, доказів, які б підтверджували надання ТОВ «Новий Колектор» попередньому кредитору ТОВ «Укр кредит фінанс» грошових коштів за передачу права вимоги згідно Договору факторингу УКФ-261224-2 від 16.12.2024 представником позивача суду не надано.

Вказані обставини свідчать про те, що позивачем не доведено факт переходу до нього прав вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0700-1282 від 15.05.2021 від первісного кредитора ТОВ «Укр кредит фінанс».

Верховний Суд у постанові від 03.11.2021 року (справа № 301/2368/14-и) зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором.

На необхідність перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також посилався Верховний Суд у постанові від 29.09.2021 року в справі № 2-879/11 (провадження 61-10005св21) з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимога до боржника після здійснення оплати за вказаним договором.

Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 28.09.2022 у справі № 143/1269/17 (провадження № 61-5383св22), від 06.09.2023 у справі № 466/3066/13-ц (провадження № 61-785св23), від 26.01.2022 року у справі № 637/590/16-ц (провадження № 61-15865св21).

Крім того, як відзначив у постанові № 916/2286/16 від 17.01.2020 року Верховний Суд, відсутність доказів на підтвердження повної оплати за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволені заяви про стягнення заборгованості.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13.05.2020 року, справа № 219/1704/17, провадження № 61-1211св19.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин.

У прохальній частині позову представник позивача просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що представником позивача не доведено належними та допустимими доказами факту як укладення між кредитодавцем та відповідачем кредитного договору так і факту перерахування кредитодавцем відповідачу суми кредиту, а також сплати позивачем визначеної Договором факторингу № УКФ-261224-2 від 26.12.2024 плати за перехід права вимоги за вищезазначеним кредитним договором і, як наслідок, слід констатувати про відсутність у позивача права вимоги до відповідача та права на звернення до суду із даним позовом. За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи встановлені за наслідками розгляду справи обставини та досліджені на їх підтвердження докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» в повному обсязі.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки позов задоволенню не підлягає, тому судовий збір з відповідача не стягуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "НОВИЙ КОЛЕКТОР", місцезнаходження: вул. Генерала Алмазова, 13, оф.601, м. Київ, 01133, ;

відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_10 .

Повне судове рішення складено 03 листопада 2025 року.

Суддя Н. В. Коваленко