ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 596/4/25Головуючий у 1-й інстанції Лисюк І.О.
Провадження № 22-ц/817/967/25 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення сторін цивільну справу №596/4/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 22 квітня 2025 року, ухвалене суддею Лисюк І.О., повний текст якого складено 22 квітня 2025 року, у справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач) звернулося з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі відповідачка, апелянт) про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 11.09.2023, 08.11.2023 та 17.11.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_2 було укладено три кредитні договори №15089-09/2023, №10861-11/2023 та №23439-11/2023, які було підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.

Кошти кредиту надаються ТОВ «Аванс Кредит» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачкою первісному кредитору з метою отримання кредиту.

21.03.2024 та 29.04.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено два договори факторингу № 21032024 та № 29042024, у відповідності до умов яких ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 21.03.2024 до договору факторингу №21032024 від 21.03.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки:

за кредитним договором №15089-09/2023 в розмірі 36012.50 грн, з яких:

- 9750 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 26262.50 грн - сума заборгованості за відсотками.

за кредитним договором № 10861-11/2023 в розмірі 17000 грн, з яких:

- 4000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 13000 грн сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до реєстру боржників від 29.04.2024 до договору факторингу №29042024 від 29.04.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18000 грн, з яких:

- 4000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 14000 грн - сума заборгованості за відсотками.

Крім цього, 01.12.2023 між ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 було укладено договір позики № 4153127. Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».

14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників №23 від 11.04.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 13244 грн, з яких:

- 3200 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 10044 грн - сума заборгованості за відсотками.

Наявність заборгованості відповідачки підтверджено відповідними розрахунками.

Зазначає, що відповідачка умови укладених договорів не виконує, в зв`язку із чим позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість:

- за кредитним договором №15089-09/2023 в розмірі 36012.50 грн, з яких: 9750 грн - основна сума боргу; 26262.50 грн - відсотки;

- за кредитним договором № 10861-11/2023 в розмірі 17000.00 грн, з яких: 4000 грн - основна сума боргу; 13000 грн - відсотки;

- за кредитним договором № 23439-11/2023 в розмірі 18000 грн, з яких: 4000 грн - основна сума боргу; 14000 грн - відсотки;

- за договором позики № 4153127 в розмірі 13244 грн, з яких: 3200 грн - основна сума боргу; 10044 грн відсотки,

а всього на загальну суму 84256.50 грн та понесені судові витрати.

Заочним рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 22.04.2025 позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості у розмірі 84256 (вісімдесят чотири тисячі двісті п`ятдесят шість) гривень 50 копійок, що складається:

- за кредитним договором № 15089-09/2023 в розмірі 36012.50 грн, з яких: 9750 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 26262.50 грн - сума заборгованості за відсотками;

- за кредитним договором №10861-11/2023 в розмірі 17000 грн, з яких: 4000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13000 грн - сума заборгованості за відсотками;

- за кредитним договором №23439-11/2023 в розмірі 18000 грн, з яких: 4000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14000 грн - сума заборгованості за відсотками;

- за договором позики № 4153127 в розмірі 13244 грн, з яких: 3200 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10044 грн - сума заборгованості за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» 3028 гривень сплаченого судового збору.

Ухвалою Гусятинського районного суду від 08 липня 2025 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 22 квітня 2025 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить оскаржуване рішення суду скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зокрема зазначає, що позивачем не долучено до матеріалів справи жодного документа на підтвердження здійснення переказу коштів відповідачці за спірними договорами, а також реєстрів боржників, на які суд першої інстанції посилається у своєму рішенні, оскільки наявні витяги з реєстрів боржників підписані лише представником позивача та не містять підпису інших сторін, з якими укладено договори факторингу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення, оскільки вважає законним та обґрунтованим.

Зокрема зазначає, що укладені з відповідачкою договори позики, а також договори факторингу в судовому порядку не були розірвані та недійсними не визнані, тобто в силу ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. Крім цього вказує, що відповідно до ч.1 ст.638 та ч.1 ст.640 ЦПК України та правової позиції Верховного Суду України по справі №6-63цс12 кредитний договір є укладеним не з моменту передачі грошей, а з моменту досягнення сторонами в письмовій формі згод з усіх істотних умов такого договору.

Вважає посилання апелянта на те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано суду доказів отримання нею кредитних коштів від первісних кредиторів помилковими та безпідставними, оскільки факти їх надання підтверджуються наявними у матеріалах справи кредитними договорами, які є дійсними в силу приписів ст.204 ЦК України про правомірність правочинів. Зазначені правочини підтверджують факт наявності відповідних правовідносин, їх зміст та погоджені сторонами обставини щодо передання в позику чи кредит відповідачу коштів у погодженому розмірі.

Також вказує, що відповідачка не була позбавлена можливості надати докази, які підтверджують або спростовують отримання ОСОБА_2 кредитних коштів, при тому, що на підтвердження заявлених позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» надано копії відповідних договорів, договорів факторингу із відповідними додатками та розрахунки заборгованості за договорами, які апелянт належними доказами не спростував.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи категорію та складність даної справи, справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

11.09.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 15089-09/2023 (а.с.8-10).

08.11.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 10861-11/2023 (а.с.17-19).

Кредитні договори підписано електронним підписом Позичальника, що відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, який зазначений в п.8 кредитного договору, реквізити та підписи сторін.

Відповідно до пп.1.6 п.1 кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «Аванс Кредит» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачкою первісному кредитору з метою отримання кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Аванс Кредит» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно пп.1.6 п.1 кредитного договору.

Підписанням кредитних договорів відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Аванс Кредит» (далі - Правила) (пп.7.6 Кредитного договору), які розмішені на веб-сайті товариства. Приймаючи умови кредитного договору, відповідачка підтверджує, що вона повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил.

Ці Правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

21.03.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 21032024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.26-28).

Згідно п.1.1 договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Згідно п.1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (а.с.29).

На підтвердження переходу права вимоги від Клієнта до Фактора та розміру заборгованості відповідачки позивачем надано витяг з реєстру боржників від 21.03.2024 до договору факторингу №21032024 від 21.03.2024 (а.с.30), згідно якого:

за кредитним договором №15089-09/2023 ОСОБА_2 має заборгованість в розмірі 36012.50 грн, з яких:

- 9750 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 26262.50 грн - сума заборгованості за відсотками.

за кредитним договором № 10861-11/2023 ОСОБА_2 має заборгованість в розмірі 17000 грн, з яких:

- 4000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 13000 грн сума заборгованості за відсотками.

На підтвердження розміру заборгованості відповідачки за кредитним договором №15089-09/2023 від 11.09.2023позивачем надано розрахунок заборгованості на суму 36012.50 грн, з яких:

- 9750 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 26262.50 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.16).

На підтвердження розміру заборгованості відповідачки за кредитним договором №10861-11/2023 від 08.11.2023 позивачем надано розрахунок заборгованості на суму 17000 грн, з яких:

- 4000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу;

13000 грн сума заборгованості за відсотками (а.с.25).

17.11.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №23439-11/2023 (а.с.31-33).

Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, що відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, який зазначений в п.8 кредитного договору, реквізити та підписи сторін.

Відповідно до пп.1.6 п.1 кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «Аванс Кредит» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачкою первісному кредитору з метою отримання кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Аванс Кредит» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно пп.1.6 п.1 кредитного договору.

Підписанням кредитного договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Аванс Кредит» (п.п.7.6 кредитного договору), які розміщені на веб-сайті товариства. Приймаючи умови кредитного договору, відповідачка підтверджує, що вона повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил.

Ці Правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

29.04.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 29042024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.37-39).

Згідно п.1.1 договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Згідно п.1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (а.с.40).

На підтвердження переходу права вимоги від Клієнта до Фактора та розміру заборгованості відповідачки за договором №23439-11/2023 позивачем надано витяг з реєстру боржників від 29.04.2024 до договору факторингу №29042024 від 29.04.2024 (а.с.41), згідно якого ОСОБА_2 має заборгованість:

- 4000 грн - за основною сумою боргу;

- 14000 грн - за відсотками.

На підтвердження заборгованості відповідачки за кредитним договором №23439-11/2023 від 17.11.2023 позивачем надано розрахунок заборгованості на суму 18000 грн, з яких:

- 4000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу;

-14000 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.42).

01.12.2023 між ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 було укладено договір позики № 4153127 (а.с.45-47).

Згідно з п.1 договору позики, за цим договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами договору строк (надалі - «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Підписанням цього договору позики відповідачка підтверджує, що вона ознайомилася на сайті https://clickcredit.ua/informaciуa з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», (пп.5.1 п.5 договору позики), а також погодилася, що до моменту підписання договору вивчила цей договір та Правила надання грошових коштів у позику за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «ClickCredit» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://clickcredit.ua/informaciуa (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього договору, йому зрозумілі (пп.5.3 п.5 договору позики).

Відповідно до п.20 договору позики цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно з п.24 договору позики, він укладений на взаємовигідних умовах, на принципах ст.ст.6, 627 ЦК України.

14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.49-50).

Згідно п.1.1 договору факторингу, згідно умов цього договору Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п.2.1.7 договору факторингу, на день підписання відповідного реєстру боржників, право вимоги, яке відступається за відповідним реєстром боржників, не перебуває в заставі, дійсно має місце заборгованість боржників перед клієнтом, що ця заборгованість виникла на законних підставах (незалежно від наявності факту прострочки зобов`язань з боку Боржників, але за наявності законних підстав для стягнення заборгованості), що вона повністю не погашена, не прощена, не стягнена, а також, що права вимоги повернення заборгованості по боржникам не відступлені Клієнтом третім особам, Клієнтом не укладено угод про заміну зобов`язань по поверненню такої заборгованості іншими зобов`язаннями.

Відповідно п.1.3 договору факторингу з відповідними змінами, внесеними додатковою угодою №2 від 28.07.2021, ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ», повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ», надати інформацію передбачену чинним законодавством про ТОВ «ФК «ЄАПБ», у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства.

Згідно п.3.7 договору факторингу, ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів» зобов`язується перерахувати на банківський рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ» будь-які грошові кошти, отримані від боржників на виконання ними своїх зобов`язань за договорами позики, право вимоги за якими відступлено Фактору, після передачі права вимоги до Фактора.

Згідно п.1.2 перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (а.с.53).

На підтвердження переходу права вимоги від Клієнта до Фактора та розміру заборгованості відповідачки за договором позики №4153127 позивачем надано витяг з реєстру боржників №23 від 11.04.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 (а.с.54), згідно якого ОСОБА_2 має заборгованість:

- 3200 грн - за основною сумою боргу;

- 10044 грн - за відсотками.

На підтвердження розміру заборгованості відповідачки за кредитним договором №4153127 від 01.12.2023 позивачем надано розрахунок заборгованості на суму 13244 грн, з яких:

- 3200 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу;

-10044 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.55).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. При цьому суд зазначив, що за відсутності доказів, які б спростовували подані позивачем розрахунки заборгованості за спірними договорами, суд не мав підстав піддавати їх сумніву.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року №127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Як встановлено судом першої інстанції, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду, спірні кредитні договори укладені між первісними кредиторами та відповідачкою в електронній формі за допомогою електронних підписів з відповідними ідентифікаторами, а тому між сторонами виникли відповідні правовідносини на умовах, передбачених цими договорами.

Крім того в апеляційній скарзі апелянт не заперечує факту укладення спірних кредитних договорів, а лише вказує на відсутність підстав виникнення у позивача права вимоги за кредитними договорами, а також доказів переказу коштів.

Так, у відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В цивільних (господарських) справах стандартом доказування є «перевага доказів», стандарт також відомий як «баланс ймовірностей», де основним принципом є змагальність сторін, а суд виступає лише арбітром.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано, зокрема, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постановах від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 14.12.2021 у справі №917/2117/19.

Разом з тим, як зазначено у правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 11.06.2020 у справі № 757/1782/18, засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

Згідно з постановою КЦС ВС від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15, у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Однак, як вірно зазначив апелянт у своїй апеляційній скарзі, позивачем не долучено до матеріалів справи, в тому числі до відзиву на апеляційну скаргу, будь-яких доказів про переказ коштів за спірними кредитними договорами позичальнику, зокрема квитанцій, платіжних інструкцій, тощо.

При цьому, самі по собі розрахунки заборгованості ТОВ «ЄАПБ» не підтверджують суму заборгованості за кредитом, оскільки зазначені документи не є доказами виконаних позивачем банківських операцій та повністю залежить від волевиявлення позивача. Крім того, вони не є первинними бухгалтерськими документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договорів на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а тому не є належними доказами наявності заборгованості.

Ці розрахунки із зазначенням конкретного розміру заборгованості є документами, що створені самим позивачем, як новим заінтересованим кредитором, який зацікавлений у капіталізації придбаного активу, а відтак, інформація, зазначена в розрахунках, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.

Апеляційний суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Такими доказами також можуть бути квитанції чи платіжні інструкції щодо перерахування кредитних коштів позичальнику на його банківський рахунок.

Разом з тим, позивачем не надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що відповідачці були перераховані грошові кошти у розмірах, які зазначені позивачем у справі та на виконання умов договорів, а у відповідачки, відповідно, виник обов`язок з повернення цих коштів.

За таких обставин суд був позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з відповідачки за спірними кредитними договорами.

Доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу про те, що факти надання відповідачці кредитних коштів підтверджуються наявними у матеріалах справи кредитними договорами, які є дійсними в силу приписів ст.204 ЦК України про правомірність правочинів, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки сам факт укладення кредитних договорів не свідчить про їх належне виконання первісними кредиторами.

Також заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги і щодо відсутності підстав для переходу права вимоги до позивача за договорами факторингів.

Так, Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Однак, позивачем до матеріалів справи не долучено жодного відповідного реєстру договорів (боржників) за договорами факторингу, а самі по собі витяги з реєстрів боржників, які підписані лише позивачем, без наявності в матеріалах справи підписаних між Клієнтом і Фактором реєстрів боржників, не свідчать про перехід права вимоги до боржників за кредитними договорами.

З огляду на наведене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неналежним чином встановив обставини справи та не надав вірної оцінки доказам у ній, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а тому рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 22.04.2025 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають новому розподілу.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 22 квітня 2025 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) 3633.60 грн за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді