КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М. МИКОЛАЄВА
Справа № 488/3960/20
Провадження № 2/488/71/25
УХВАЛА

Іменем України

16.10.2025 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва Чернявська Я.А., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок вчинення злочину та відшкодування шкоди внаслідок втрати годувальника,

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Корабельного районного суду м. Миколаєва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок вчинення злочину та відшкодування шкоди внаслідок втрати годувальника.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02 грудня 2020 року у зазначеній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Копію ухвали надіслано сторонам для відома та виконання.

З метою розгляду цієї заяви судом неодноразово призначалися судові засідання, про які позивач та її представник були повідомлені своєчасно та належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи відмітками на поштових повідомленнях.

У судове засідання, призначене на 16 жовтня 2025 року, сторони не з`явилися, хоча про дату, час і місце його проведення були повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення. На цьому акцентувала увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 січня 2023 року по справі № 9901/278/21.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що представником відповідача адвокатом Трубою К.Б. до суду подано клопотання про зупинення провадження у зв`язку з розглядом іншої справи в порядку кримінального судочинства до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні.

У судове засідання, призначене на 07 жовтня 2021 року, позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак подала письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та відмовити у задоволенні зазначеного клопотання представника відповідача.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 07 жовтня 2021 року клопотання представника відповідача задоволено, провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням у кримінальному провадженні, а сторони зобов`язано повідомити суд про це.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, 21 жовтня 2021 року позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу суду та повернути справу для продовження розгляду.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року апеляційну скаргу позивача задоволено, ухвалу суду першої інстанції скасовано, справу направлено до Корабельного районного суду м. Миколаєва для продовження розгляду.

Після надходження справи до суду першої інстанції було призначено кілька судових засідань. Зокрема, у засідання, призначене на 26 жовтня 2023 року, позивач і її представник адвокат Мілюченко В.А. не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду.

Водночас представник позивача подала заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на зайнятість у іншому судовому засіданні та відсутність можливості прибуття позивача.

Згодом, 17 липня 2025 року, через підсистему «Електронний суд» від адвоката Мілюченко В.А. надійшла заява про розірвання договору про надання правничої допомоги № 27 від 05.08.2019, укладеного між нею та позивачем ОСОБА_1 . У заяві зазначено, що у зв`язку з порушенням клієнтом умов договору адвокат достроково припинила його дію та відповідно більше не є представником Попової А.В. та повідомила, що про призначення слухання на 17.07.2025 року о 15:00 вона була поінформована через додаток «Viber».

Як убачається з матеріалів справи, суд неодноразово надсилав позивачеві поштові повістки про виклик у судові засідання, призначені на 20 березня, 30 квітня, 13 червня та 17 липня 2025 року, однак зазначені конверти повернулись до суду з відмітками працівників поштового відділення про відсутність адресата за вказаною адресою.

З метою з`ясування обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, судом було прийнято рішення про визнання явки позивача обов`язковою, однак у призначене судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, причин неявки не повідомила, доказів поважності такої неявки не надала.

Таким чином, судом встановлено, що позивач протягом тривалого часу не забезпечує участь у судовому процесі, не повідомляє суд про зміну адреси проживання, не вживає заходів для отримання судових повісток та не виконує процесуальний обов`язок щодо сприяння суду в з`ясуванні всіх обставин справи.

Такі дії суд розцінює як ухилення від участі у розгляді справи та неналежне користування процесуальними правами, що перешкоджає подальшому розгляду спору по суті.

За вказаних фактичних обставин, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду, виходячи з наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно із ч. 1ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання правами не допускається.

Згідно приписів ст. 58, ч. ч. 3, 5 ст.223 ЦПК України позивач може забезпечити свою участь в судовому засіданні особисто або шляхом участі повноважного представника, при цьому особиста участь позивача не позбавляє його права мати при розгляді справі й представника, неявка ж представника за умови участі позивача не є перешкодою в розгляді справи, відкладення розгляду справи у такому випадку є правом, а не обов`язком суду, коли з урахуванням обставин суд дійде поважності причин та підстав відкладення справи, в той час у разі одночасної повторної неявки позивача та його представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від цих учасників процесу надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, та не з`явлення безпосередньо позивача не перешкоджає вирішенню спору.

Судом встановлено, що на позивача ухвалою суду від 17.07.2025 р. було покладено обов`язок щодо обов`язкової присутності в судовому засіданні з метою з`ясування усіх обставин справи, які мають істотне значення, для встановлення істини у справі та ухвалення вмотивованого рішення суду.

За правилом частини першої статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Також, відповідно до пункту 5 частини другої статті 223 цього Кодексу суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з такої підстави: якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Тобто, у випадку визнання явки сторони у справі обов`язковою процесуальний закон не передбачає можливості виконання такого обов`язку представником сторони, яку суд викликав для дачі особистих пояснень, а покладає такий обов`язок безпосередньо на таку сторону.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суду у постанові від 06 квітня 2020 року у справі № 727/2484/17.

У разі повторної неявки позивача (усіх позивачів) в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Неявка позивачів, участь яких у засіданні визнана судом обов`язковою для дачі особистих пояснень, може мати наслідком залишення позовної заяви без розгляду за правилами пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суду у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 201/10953/18-ц (провадження № 61-7240св19).

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини своєї неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Враховуючи викладене, а також, зважаючи на розумні строки розгляду справ, суд вважає за доцільне залишити позовну заяву без розгляду, оскільки, позивач не з`являється в судове засідання та зловживає процесуальними правами, щодо розгляду справи.

Відповідно до ст. 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови; судові накази.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Керуючись ст. ст. 13, 257, 260, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок вчинення злочину та відшкодування шкоди внаслідок втрати годувальника залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, зазначений строк обчислюється з дня вручення їй відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 29 жовтня 2025 року.

Суддя Я.А. Чернявська