Справа №601/2440/25
Провадження № 2/601/833/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2025 року Кременецький районний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Клим Т.П.,

з участю секретаря судового засідання Коляди О.В.,

представника позивача Хлопкова М.С.

представника відповідача адвоката Зачепіло З.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кременець в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на суму 25 881,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 12.11.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний догові №836559503 на суму 5000 грн. Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV3P7H5. У кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору. Згідно умов кредитного договору первісний кредитор виконав свої зобов`язання та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти в сумі 5000 грн. на банківську карту № НОМЕР_1 відповідачу, яку відповідач вказав у заявці про укладенні кредитного договору.

28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався укладенням додаткових угод, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором від 12.11.2022 № 836559503.

10.10.2024 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №10/1024-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором.

В подальшому, 04.06.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №04/06/25-Ю, за результатами якого право грошової вимоги за кредитним договором від 12.11.2022 №836559503 перейшло до ТОВ «Юніт Капітал».

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, заборгованість ОСОБА_1 станом на день подання позову становить 25 881,00 грн., яка складається з наступного: 5 000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 20 881,00 грн. - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом.

У зв`язку з чим, представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором в розмірі 25 881,00 грн., судові витрати в розмірі 2422,40 грн., та витрати за професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 гривень.

Ухвалою суду 19 серпня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Представник позивача «Юніт Капітал» у поданому позові просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача. Позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Зачепіло З.Я. поступив письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вона не погоджується з позовними вимогами ТОВ «Юніт Капітал», викладеними у позовній заяві.

Зазначила, що вважає не доведеними належними та допустимими доказами позовні вимоги позивача, а надані ним докази недостатніми та такими, що не дають підстави дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмету доказування. Так, надані позивачем кредитний договір, договори факторингу, реєстр боржників, розрахунок заборгованості вважає неналежними доказами, оскільки дані докази доводять перехід права від первісного кредитора до позивача, однак жодним чином не підтверджують наявність прав вимоги в кредиторів. А також, реєстр права вимоги не є документами, які підтверджують факти передачі кредитних коштів і не можуть бути доказами у справі на підтвердження доводів позивача про існування будь-яких кредитних зобов`язань перед позивачем.

Звертає увагу суду, що як вбачається з матеріалів справи позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісному кредиторі за передачу права грошової вимоги та зарахування їх на рахунок останнього. Кредитний договір між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено 12.11.2022, тобто правовідносини за кредитним договором між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем виникли 12.11.2022, значно пізніше ніж було укладено договір факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», у якому предмет договору не індивідуалізовано належним чином, а отже на час укладення даного договору у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було відсутнє право вимоги до відповідача за зазначеним кредитним договором. Таким чином, ТОВ «Таліон плюс» не могло відступити ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», а ті в свою чергу ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги за кредитним договором №836559503 від 12.11.2022, оскільки що у ТОВ «Таліон плюс», що у ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було відсутнє таке право грошової вимоги. Також зазначила, що на час виконання кредитних правовідносин був військовослужбовцем, тому має певні пільги передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме, нараховані відсотки за кредитними договорами підлягають списанню, оскільки не повинні нараховуватися.

У зв`язку з наведеним просить в задоволенні позову відмовити частково в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 20 881,00 грн. а також зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до розміру 2000,00 грн.

Від представника позивача ТОВ «Юніт Капітал» - Хлопкової М.С. поступила письмова заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій зазначено, що сторона позивача просить суд зменшити розмір позовних вимог, оскільки згідно з пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» перелічені у ній військовослужбовці, які мають кредитні зобов`язання перед банками, мають право на встановлені законодавством пільги, а саме: звільнення від сплати відсотків за користування кредитом, звільнення від сплати штрафів/пені за несвоєчасну сплату платежів по кредиту. А також, стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 5 000,00 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задоволити.

Представник відповідача просила відмовити в позові, а у випадку задоволення позовних вимог просила зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до розміру 2000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 12.11.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір № 836559503 на суму 5 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі, що вказаний у договорі.

Із дослідженого судом договору №836559503 від 12.11.2022 встановлено, що ОСОБА_1 ознайомлений та згідний з умовами договору, що підтверджується його електронним підписом. Зокрема, ОСОБА_1 зобов`язався здійснювати повернення суми кредиту, нарахованих процентів та ознайомлений з загальною вартістю кредиту, реальною річною ставкою, тарифами банку.

Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні і в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, інше не встановлено договором або законом.

28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01 та додаткові угоди .

10.10.2024 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 10/1024-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором.

04.06.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт капітал» уклали договір факторингу №04/06/25-Ю, за результатами якого право грошової вимоги за кредитним договором № 836559503 від 12.11.2022 перейшло до ТОВ «Юніт капітал», що стверджується реєстром боржників до договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025.

Оскільки на підставі даних договорів відбулась заміна первісного кредитора на ТОВ «Юніт Капітал», тому останній вправі заявляти вимоги до відповідача про повернення кредитної заборгованості.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Із дослідженої судом виписки з особового рахунку за кредитним договором №836559503 від 12.11.2022 встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконує умови договору, тому на даний час існує заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 5 000,00 грн. - заборгованість по кредиту.

З огляду вищенаведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не належним чином виконує умови зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, відповідач не надав суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання ним умов договору, наявність заборгованості за цим договором, а також її розмір.

Згідно з пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що відповідач порушивши зобов`язання по умовах кредитного договору №836559503 від 12.11.2022, має заборгованість перед ТОВ «Юніт Капітал» за договором, проте на час виконання кредитних зобов`язань був військовослужбовцем, тому на нього поширюються пільги передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Отже, ОСОБА_1 звільняється від сплати відсотків за користування кредитом, а заборгованість за договором буде становити 5 000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належить витрати на надання професійної правничої допомоги.

Як слідує з договору про надання правової допомоги №05/06/25-01 від 05 червня 2025 року стороною позивача був укладений договір з Адвокатським бюро «Тараненко та партнери».

Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025 та додаткової угоди №3 до вищевказаного договору, ТОВ «Юніт капітал» сплатив Адвокатському бюро «Тараненко та партнери» 7 000 гривень за надання правової допомоги.

Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 7000 грн., суд приймає до уваги наступне.

Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При цьому адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 2 статті 141 ЦПК України, відповідно до якого інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом із цим, у частині 3 статті 137 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18 та у справі №922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Виходячи з визначених у частині 3 статті 137 ЦПК України критеріїв, суд зазначає, що розмір гонорару адвоката позивача свідчить про необґрунтованість та непропорційність цих витрат до предмета спору.

Тому суд, при розподілі витрат на професійну правничу допомогу, враховує, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому суд вважає за необхідне зменшити суму стягнення з відповідача на користь позивача до 3000 грн. витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.

Отже сплачена позивачем сума судового збору та витрати на правничу допомогу повинні бути стягнуті із відповідача, оскільки позовні вимоги позивача задоволені.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 81, 141, 229, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 205, 207, 512, 514, 526, 610, 626, 638, 639, 1048, 1052, 1054, 1077, 1078, 1082 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» () заборгованість за кредитним договором №836559503 від 12.11.2022 у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» () витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень та судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», місцезнаходження: м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4А, офіс 10, код ЄДРПОУ: 43541163.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Головуючий: