ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6292/23 Номер провадження 22-з/814/174/25 Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
05 листопада 2025 року м. Полтава
Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя:Триголов В.М..
судді: Лобов О.А., В.П.Пікуль
секретар: Горбун К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Бабенко Юрія Сергійовича, представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Прядко Олександра Олександровича на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 травня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргового зобов`язання
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 20 травня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення боргового зобов`язання - задоволено в повному обсязі.

Визнано спільним боргом колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 кошти за договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку№ 0від 19.08.2021 року, укладеного між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_3 ( ідентифікаційний НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний НОМЕР_2 ) в порядку зворотної вимоги( регресу) до солідарного боржника частку боргового зобов`язання, яке було сплачено після розірвання шлюбу за Договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 0 від 19.08.2021 року, укладеного між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_3 (ідентифікаційний НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) судові витрати, а саме судовий збір в сумі 2147,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 16 300 грн. 00 коп.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 18 червня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Прядко Олександра Олександровича залишено без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 травня 2024 року залишено без змін.

20 червня 2025 року від представника ОСОБА_1 , адвоката Бабенко Ю.С. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, разом із доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу в порядку передбаченому ч.8ст.141 ЦПК України.

Заявник просив стягнути з ОСОБА_3 на свою корись понесені судові витрати у розмірі 9 000 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені Верховним Судом у постановах у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18).

На підтвердження витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції до суду надано: Договір про надання юридичних послуг від 03 грудня 2024 року, рахунок на оплату від 13 лютого 2025 року №26, рахунок на оплату від 19 червня 2025 року №97, платіжну інструкцію на суму 4 500 грн, Акт прийому передачі наданих послуг від 26 лютого 2025 року , Акт прийому передачі наданих послуг від 18 червня 2025 року.

У актах виконаних робіт зазначено перелік наданих послуг адвокатом, а саме, вказано про участь у судових засіданнях 13.02.2025 та 18.06.2025 .

Від представника ОСОБА_3 , адвоката Прядко О.О. надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу , що обґрунтоване не співмірністю заявленої до стягнення суми із складністю справи . Вказують , що суд може визнати необхідними витрати на правничу допомогу у сумі 2 000 грн.

З огляду на положення п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Апеляційний суд оцінив заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу на предмет співмірності зі складністю цієї справи та реальності таких витрат, а також дослідив надані докази на підтвердження понесення цих витрат та дійшов висновку, що понесені стороною позивача ОСОБА_1 витрати не є співмірними зі складністю цієї справи, наданим обсягом послуг у суді апеляційної інстанції, а також не можуть бути визнані такими, що відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 18 червня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Прядко Олександра Олександровича залишено без задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача.

Водночас, колегія суддів визнала, що визначена представником ОСОБА_1 сума 9 000 грн. витрат на правничу допомогу підтверджується наданими до суду доказами понесення цих витрат, проте такий розмір не відповідає критеріям реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а відтак, слід стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 5 000 грн витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Бабенко Юрія Сергійовича про ухвалення додаткового судового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя В.М.Триголов

Судді: О.А.Лобов

В.П.Пікуль