Справа № 953/8419/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2025 року м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Демченко С.В.,
заявниці - ОСОБА_1 ,
представника заявниці адвоката Біловус Р.В.,
секретар судового засідання Кошова О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Харківський національний університет ім. В.Н. Каразіна, Міністерство освіти і науки України про встановлення фактів, що мають юридичне значення,
ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АХ № 1281998 від 13 серпня 2025 року, звернувся до Київського районного суду м. Харкова засобами «Електронний суд» із заявою про встановлення факту належності документів про науковий ступінь.
В обґрунтування заяви посилався на те, що заявниця ОСОБА_1 навчалася у Харківському державному університеті та в 1998 році отримала диплом спеціаліста серії НОМЕР_1 . Диплом виданий на ім`я ОСОБА_1 . Зазначив, що прізвище заявниці відповідно паспорта громадянина України є ОСОБА_1 . Разом з тим, диплом кандидата наук НОМЕР_2 , виданий на підставі рішення президії Вищої атестаційної комісії України від 21 травня 2003 року (протокол № 17-06/5), яким на підставі рішення спеціалізованої вченої ради Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна Міністерства освіти і науки України заявниці наданий науковий ступінь кандидата філологічних наук зі спеціальності українська мова, виданий на ім`я « ОСОБА_1 ». Крім того, рішенням Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України від 19 лютого 2009 року заявниці присвоєно вчене звання доцента кафедри української мови та виданий атестат доцента 12ДЦ № 022272 на ім`я « ОСОБА_1 ». Отже, зазначене в дипломі кандидата наук НОМЕР_2 та в атестаті доцента 12ДЦ № 022272 прізвище - « ОСОБА_3 » не відповідає дійсному прізвищу заявниці - « ОСОБА_4 ». Наявні помилки в написанні прізвища заявниці в дипломі кандидата наук НОМЕР_2 та в атестаті доцента 12ДЦ № 022272 безпосередньо впливають на права заявниці як працівника при встановленні розміру та умов оплати її праці, виплати надбавок, переведення/призначення на відповідні посади, у тому числі щодо підтвердження її наукового ступеня та присвоєного вченого звання, так як не визнаються (ставляться під сумнів) роботодавцем як належні їй правовстановлюючі документи, оскільки її прізвище в цих документах не відповідає даним паспорта громадянина України заявниці. Встановлення факту має юридичне значення, оскільки від нього залежить реалізація гарантованого Конституцією України та іншими законами права на працю за отриманою професією та спеціальністю.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2025 року заяву було залишено без руху, заявнику наданий строк для усунення недоліків 10 днів з дня вручення копії ухвали.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2025 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами окремого провадження. Справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
11 вересня 2025 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення від представника Міністерства освіти і науки України Халько В.А., в яких зазначила, що постановою президії ВАК України від 21 травня 2003 року № 17-06/5 прийнято рішення про видачу ОСОБА_1 диплома кандидата філологічних наук НОМЕР_2 . На обкладинці дисертації та авторефераті ОСОБА_1 її прізвище наведено нею з літерою «е». Зауважила на тому, що заявниця у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення вказує, що її прізвище у паспорті зазначено з літерою «є». При цьому, паспорт заявниці виданий у 2021 році. Однак, у заяві відсутня інформація щодо написання прізвища заявниці у паспорті, який у неї був у 2003 і 2009 роках. Твердження заявниці щодо розбіжностей в написанні її прізвища, які, на переконання заявниці, виникли внаслідок неусталеності правил і принципів міжмовного перетворення, що спричинило сплутування літер е/є, не є переконливим аргументом.
22 жовтня 2025 року на адресу суду від представника заявниці адвоката Біловуса Р.В. надійшли додаткові пояснення, в яких зазначив, що у своїх поясненнях МОН України не оспорює та не спростовує факт видачі ОСОБА_1 диплома кандидата філологічних наук НОМЕР_2 . Водночас, ОСОБА_1 не звернула увагу на той факт, що при написанні наукових робіт, дисертаційного дослідження та при подачі документів до Вищої атестаційної комісії України, Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України, її прізвище вказувалося через «е», вважаючи, що це не є значною помилкою, враховуючи, що в українських документальних записах прізвищ поширені випадки одночасного написання літер е/є в основах, що зумовлює орфографічну відмінність в різних документах однієї особи або членів однієї родини. При цьому, в поданій заяві ОСОБА_1 жодним чином не зазначає, що вказана невідповідність в написанні її прізвища сталася саме з вини заінтересованих осіб по справі. Вказана невідповідність виникла через неуважність та некоректне написання при транслітерації просійської літери «е» в українську «є».
Заявниця та представник заявниці адвокат Біловус Р.В. у судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити з підстав викладених у заяві.
Представник заінтересованої особи Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна Герасименко М.В. у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за відстуності представника заінтересованої особи.
Представник заінтересованої особи Міністерство освіти і науки України Халько В.А. у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за відстуності представника заінтересованої особи.
Суд, вислухавши думку сторін по справі, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, вважає, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав.
Суд встановив, що ОСОБА_1 28 липня 1995 року уклала шлюб з ОСОБА_5 та під час реєстрації шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище із « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_4 », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 від 28 липня 1995 року.
30 червня 1998 року на ім`я ОСОБА_1 виданий диплом спеціаліста серії НОМЕР_1 , з якого вбачається, що ОСОБА_1 закінчила Харківський державний університет за спеціальністю українська мова та література.
З долученої до матеріалів справи копії диплому кандидата наук серії НОМЕР_2 , виданого на підставі рішення президії Вищої атестаційної комісії України від 21 травня 2003 року (протокол № 17-06/5) вбачається, що на підставі рішення спеціалізованої вченої ради Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна Міністерства освіти і науки України ОСОБА_1 присвоєний науковий ступінь кандидата філологічних наук зі спеціальності українська мова.
Відповідно до копії атестату доцента 12ДЦ № 022272, виданого на підставі рішення Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України від 19 лютого 2009 року (протокол №1/49-Д), ОСОБА_1 присвоєно вчене звання Доцента кафедри української мови.
Вказані вище документи, а саме: диплом кандидата наук серії НОМЕР_2 та атестат доцента 12ДЦ № 022272 видані на ім`я ОСОБА_1 , тобто прізвище заявниці в них зазначено через літеру «е».
До матеріалів справи долучена копія паспорта громадянина України № НОМЕР_4 від 24 вересня 2021 року, виданого на ім`я ОСОБА_1 .
З долучених до матеріалів справи документів вбачається невідповідність прізвища заявниці, яке відповідно до паспорта громадянина України № НОМЕР_4 від 24 вересня 2021 року зазначено як « ОСОБА_4 », тоді як в дипломі кандидата наук НОМЕР_2 та атестаті доцента 12ДЦ №022272 прізвище заявниці зазначено як « ОСОБА_3 ».
Із поданої заяви та додаткових пояснень вбачається, що ОСОБА_1 є доцентом кафедри української мови Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна.
З наданих Міністерством освіти і науки України пояснень вбачається, що документообіг при видачі диплома кандидата філологічних наук ДК №018713 та атестата доцента 12ДЦ № 022272 здійснювався на ім`я ОСОБА_1 , тобто прізвище заявниці зазначалося через літеру «е».
Аналізуючи досліджені у судовому засіданні письмові докази у їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає, що заявниця надала достатньо доказів для встановлення заявленого факту.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Положеннями ст. 315 ЦПК України встановлений перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку.
У п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України вказано, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
У п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.
При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо.
Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Як вбачається зі змісту заяви, ОСОБА_1 звернулася із заявою про встановлення факту належності їй вказаних вище документів у зв`язку з невідповідністю у них написання її прізвища, яке не співпадає з написанням її прізвища у паспорті громадянина України, а не за фактом їх втрати, тому відсутня необхідність звернення особи до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, так як сам документ є в наявності у заявниці.
З наданих Міністерством освіти і науки України пояснень та документів суд встановив, що документообіг при видачі диплома кандидата філологічних наук ДК № 018713 та атестата доцента 12ДЦ № 022272 здійснювався на ім`я ОСОБА_1 , тобто прізвище заявниці зазначалося через літеру «е». При цьому, в наданих поясненнях не заперечується та не спростовується той факт, що вищевказані документи належать заявниці та підтверджують зазначені в них відомості.
На підставі досліджених у судовому засіданні доказів, суд встановив, що прізвище « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_3 », попри розбіжності у написанні літери «е/є» у вищевказаних документах, є по суті ідентичними, а формальна невідповідність в написанні однієї літери у прізвищі заявниці не може бути підставою для сумнів у належності їй диплома кандидата філологічних наук ДК №018713 та атестата доцента 12ДЦ № 022272.
Окрім того, суд враховує, що виправлення даної помилки у дипломі кандидата наук НОМЕР_2 та в атестаті доцента 12ДЦ № 022272 органом, який видав вказані документи, неможливий.
Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 09.12.2010 № 1085/2010 Вища атестаційна комісія України була ліквідована.
На цей час в Україні відсутній орган, який може внести зміни до диплому кандидата наук, виданого Вищою атестаційною комісією України у 2003 році та атестату доцента, виданого Атестаційною колегією у 2009 році.
На даний момент повноваження Міністерства освіти і науки України, визначені у Положенні, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 р. № 30. З 01.09.2016 року, змінені, в Україні зазнала змін сама система присудження наукових ступенів, були змінені їх назви (замість кандидата наук впроваджено науковий ступінь доктор філософії/доктор мистецтва).
У зв`язку з чим у заявниці відсутня можливість усунути помилки у дипломі кандидата наук ДК № 018713 та в атестаті доцента 12ДЦ № 022272 будь-яким іншим способом.
Чинним законодавством України не передбачений інший порядок встановлення належності диплому кандидата наук та атестату доцента, у якому було допущено друкарську помилку у прізвищі особи.
Суд приходить до висновку, що вирішити питання про усунення невідповідності написання прізвища заявниці у заявлених документах, яке не співпадає з написанням її прізвища у паспорті громадянина України, заявниця не має можливості, окрім як звернутись з відповідною заявою до суду, тому зазначена невідповідність у правовстановлюючих документах для заявника має юридичні наслідки, а встановити його іншим шляхом неможливо, то суд вправі встановити даний факт у судовому порядку.
Заявниця скористалася своїм правом на звернення до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та надала відповідні докази на підтвердження вказаного факту. Підстав вважати про наявність спору про право у суду немає.
Суд, надавши належну правову оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 141, 263-265, 268, 272, 354-355, 430 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Харківський національний університет ім. В.Н. Каразіна, Міністерство освіти і науки України про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ) диплому кандидата наук НОМЕР_2 , виданого на підставі рішення президії Вищої атестаційної комісії України від 21 травня 2003 року (протокол № 17-06/5), яким на підставі рішення спеціалізованої вченої ради Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна Міністерства освіти і науки України Губарєвій Галині Анатоліївні присуджено науковий ступінь кандидата філологічних наук зі спеціальності українська мова.
Встановити факт належності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ) атестату доцента 12ДЦ № 022272, виданого на підставі рішення Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України від 19 лютого 2009 року (протокол № 1/49-Д), яким ОСОБА_1 присвоєно вчене звання Доцента кафедри української мови.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявниця - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа - Харківський національний університет ім. В.Н. Каразіна, , м. Харків, м-н Свободи, буд. 4.

Заінтересована особа - Міністерство освіти і науки України, , м. Київ, пр. Берестейський, буд. 10.

Суддя С. В. Демченко