Номер провадження № 6/521/614/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2025 року м. Одеса

Суддя Хаджибейського районного суду міста Одеси Плавич І.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 , адвокат -Щербаков Ю.С. звернувся до суду із заявою, в якій просить про тимчасове обмеження відносно ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон України,.

Дослідивши заяву ОСОБА_1 та додані до неї матеріали було встановлено, що порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, оформлення документів для закордонних поїздок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України врегульовано Законом України «Про порядок виїзду з Країни і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року.

Відповідно до положень ст. 441 ЦПК України визначено порядок вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. При цьому, нормами ЦПК України не передбачено порядку вирішення судом питання про обмеженні тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон.

Водночас, порядок заборони тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України врегульовано «Інструкцією з організацією примусового виконання рішень» затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5.

Ідповідно до ч. 9 ст 71 ЗУ «Про виконавче провадження», Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням (п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV).

Таким чином, питання тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відноситься до компетенції органу Держаної виконавчої служби, який здійснював примусове стягнення у межах відповідного виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013, за яким тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України покладено на суд, а припинення обмеження виїзду у зв`язку з виконанням обов`язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що заявнику слід відмовити у відкритті провадження зі його заявою про тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки така заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 184, 441 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Розяснити ОСОБА_1 що питання про тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України відноситься до компетенції органу Держаної виконавчої служби, який здійснював примусове стягнення у межах відповідного виконавчого провадження в порядку передбаченому «Інструкцією з організацією примусового виконання рішень» затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І.В. Плавич