РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2025 року

м. Рівне

Справа № 570/2604/24

Провадження № 22-ц/4815/1163/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс»,

відповідач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Власик Вікторії Яківни на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 11 квітня 2025 року у складі судді Гладишевої Х. В., ухвалене м. Рівне, повний текст якого складено 23 квітня 2025 року,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» звернулося до Рівненського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення 3%, інфляційних збитків у відповідності до ст.625 ЦК України. Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що що між ОСОБА_2 та АКБ «Форум» 14.09.2007 було укладено кредитний договір № 0050/07/16-А за умовами якого банк надав позичальнику ОСОБА_4 кредит у розмірі 34642,00 дол. США зі сплатою 12% річних. З метою забезпечення виконання кредитного зобов`язання між банком і ОСОБА_3 укладений договір поруки. 07.10.2010 Рівненським районним судом Рівненської області ухвалено рішення по цивільній справі №2-41/10, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 489089,40 грн заборгованості за Кредитним договором та судові витрати. Вказує на те, що ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 15.08.2018 стягувача в справі № 2-41/10 було замінено на ТОВ «ФК «Женева». 08.12.2020 укладено договір про відступлення права вимоги №04/12-20-3 згідно якого ТОВ «ФК «Женева» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитним договором №0050/07/16-А. Крім того, відповідно до договору про відступлення права вимоги №10-03/23 від 10.03.2023 ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Кампсіс Лігал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників та/ або поручителів, в тому числі за Договором № 0050/07/16-А. 17.05.2023 було укладено договір про відступлення прав вимоги № 17-05/23 відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Лігал» відступило на користь ТОВ «Дебет Форс» права вимог за кредитними договорами до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором № 0050/07/16-А. Таким чином, ТОВ «Дебт Форс» наділені правом грошової вимоги до відповідачів. З огляду на те, що позичальником після набрання законної сили не було виконано, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення 3% річних та інфляційних втрат. Загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат та 3% річних за рішенням суду, що підлягає стягненню станом на 30.04.2024 відповідно до розрахунку заборгованості становить 51452,50 грн, з яких: 12019,53 грн 3% річних; 39432,97 грн втрати від інфляції. Просило стягнути солідарно з боржників (відповідачів по справі) на користь позивача 3% та інфляційні втрати у розмірі 51 452,20 грн., з яких: 12 019,53 грн. - 3% річних; 39 432,97 грн. втрати від інфляції, а також витрати на правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн..

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 11 квітня 2025 року вказаний позов задоволено. Стягнуто солідарно з боржників, якими є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» 3% та інфляційних втрат у розмірі 51 452,20 грн.. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028 грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 6 000,00 грн., що становить в загальній сумі 9 028,00 грн.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права та за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, представник ОСОБА_1 адвокат Власик Вікторія Яківна оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення було ухвалено судом за відсутності відповідача ОСОБА_1 та її представника адвоката Власик В. Я. Зауважує, що суд помилково в оскаржуваному рішенні зазначив, що 17.05.2023р. було укладено договір про відступлення прав вимоги № 17-05/23, відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Лігал» відступило на користь ТОВ «Дебт Форс» права вимог за кредитними договорами до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором №0050/07/16-А. Стверджує, що таким чином, ТОВ «Дебт Форс» наділене правом грошової вимоги до відповідачів. Вказує, що до позивача згідно умов договору відступлення прав вимоги № 17-05/23 не перейшло право вимоги до її довірительки ОСОБА_6 , а лише до позичальника. Згідно договору №17-05/23 про відступлення права вимоги від 17.05.2025р. та реєстру боржників, ОСОБА_6 відсутня як боржник. Оскільки ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило на користь ТОВ «Дебт Форс» право вимоги до боржників, зазначених в реєстрі боржників (додатки №1 та №3), серед яких немає ОСОБА_6 , висновок суду про те, що ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги до неї є безпідставним. Вважає, що після стягнення з ОСОБА_6 як поручителя заборгованості по основній сумі боргу за кредитним договором, вона є самостійним боржником перед кредитором за виконання цього рішення суду і відповідно право вимоги до неї як боржника за рішенням суду повинно перейти до нового кредитора відповідно до умов договору. З наведених підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині задоволення позову до ОСОБА_1 про стягнення 3%, інфляційних збитків у відповідності до ст. 625 ЦК України та судових витрат та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «Дебт Форс» до ОСОБА_1 .

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що Між ОСОБА_2 та АКБ «Форум» 14.09.2007 укладено кредитний договір № 0050/07/16-А за умовами якого банк надав позичальнику ОСОБА_2 кредит у розмірі 34642,00 дол. США зі сплатою 12% річних, для придбання автомобіля марки Mitsubishi, модель Pajero.

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору № 0050/07/16-А, сторонами погоджено, що забезпеченням повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування та можливої неустойки (штраф, пеня) є договір застави 0050/07/16-A/S-1 від 14.09.2007 автомобіля марки Mitsubishi, модель Pajero, підписаний між банком та позичальником, договір поруки 0050/07/16-A/P-1 від 14.09.2007, підписаний між банком та ОСОБА_3 ( ОСОБА_7 , ідентицікаціний номер НОМЕР_1 ).

Відповідно до п. 1.1 договору поруки 0050/07/16-A/P-1 від 14.09.2007, підписаного між банком та ОСОБА_3 ( ОСОБА_7 , ідентицікаціний номер НОМЕР_1 ), поручитель поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) зобов`язань за кредитним договором № 0050/07/16-А від 14.09.2007, який було укладено з кредитором та боржником у повному обсязі за умовами якого боржник зобов`язаний повернути кредиторові кошти в сумі 34642,00 дол. США з кінцевим терміном повернення 12.09.2014, сплачувати нараховані проценти за користування кредитними коштами із розрахунку 12% річних і можливі неустойки у розмірах та у випадках, передбачених кредитним договором.

Згідно з п.2.1 договору поруки 0050/07/16-A/P-1 від 14.09.2007, поручитель зобов`язується в разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобов`язань перед кредитором погасити заборгованість по кредитному договору, а саме суму кредиту, нараховані проценти по кредиту, відсотки по простроченій позиці (штраф, пеню) та інші платежі, передбачені кредитним договором.

07.10.2010 Рівненський районний суд Рівненської області ухвалив рішення по справі № 2-41/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ОСОБА_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором № 0050/07/16-А., в розмірі 489089,40 грн.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 15.08.2018 у справі №570/3657/18 (провадження №6/570/49/2018) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» про заміну стягувача на правонаступника задоволено. Замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Женева» за правом грошової вимоги до ОСОБА_2 та ОСОБА_9 на користь ПАТ «Банк Форум» по заборгованості за кредитним договором № 0050/07/16-А від 14.09.2007 на підставі рішення суду, ухваленого Рівненським районним судом Рівненської області 07.10.2010 у справі № 2-41/10, при цьому Постановою Рівненського апеляційного суду від 08.02.2022 у справі № 570/3657/18 (провадження № 22-ц/4815/136/22) апеляційну скаргу представника боржника адвоката Власик В.Я. залишено без задоволення, а ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 15.08.2018 без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

08.12.2020 між ТОВ «ФК «Женева» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір про відступлення права вимоги та заміну кредитора № 04/12-20-3, відповідно до якого ТОВ «ФК «Женева» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором № 0050/07/16-А.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 10.02.2022 у справі №570/366/20 у задоволені заяви ТОВ «ФК «Женева» про видачу дублікату виконавчого листа №2-41/10, виданого на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 07.10.2010 по цивільній справі №2-41/10 про солідарне стягнення з боржників: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості у розмірі 489 089 грн 40 коп за кредитним договором №0050/07/16-А, та поновлення строку для пред`явлення даного виконавчого листа на примусове виконання відмовлено. Суд встановив, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 07.10.2010 цивільній справі №2-41/10, сплинув ще до придбання 14.03.2018 ТОВ «ФК «Женева» у ПАТ «Банк Форум» права вимоги до ОСОБА_2 як позичальника за кредитним договором №0050/07/16-А та до ОСОБА_10 як поручителя за договором поруки №0050/07/16А/Р-1.

10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» укладено Договір №10-03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс», а ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло права вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором № 0050/07/16-А.

17.05.2023 між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» було укладено Договір №17-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло права вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором №0050/07/16-А.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 30.04.2024 (за період з 01.05.2021 по 23.02.2022) заборгованість ОСОБА_2 за ставкою 3% складає 12019,53 грн.; сума заборгованості за інфляційними витратами складає 39432,97 грн. Загальна сума заборгованості 51452,50 грн. Даний розрахунок проведений на загальну суму заборгованості 489089,40 грн, згідно рішення Рівненського районного суду Рівненської області у справі № 2-41/10.

Звертаючись до суду з цим позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» обґрунтовувало свої вимоги тим, що позичальниками з кредитним договором не було виконано після набрання ним законної сили рішення суду про стягнення заборгованості, а тому у кредитора (стягувача) виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення 3% річних та інфляційних втрат у відповідності до ст.625 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 105 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Частина 2 статті 625 ЦК України встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суми, які кредитор може стягнути з боржника відповідно до ст. 625 ЦК України носять компенсаторний характер, а право на їх стягнення з`являється у кредитора після прострочення боржника, тобто у разі неправомірного користування боржником грошовими коштами кредитора.

Відтак, права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.10.2014 у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження 254цс 19). Позивач має право на компенсацію знецінення неповернутих коштів за час невиконання рішення суду про стягнення суми, яке викликане недобросовісною поведінкою боржника та недосконалістю системи виконання судових рішень у державі.

Як встановлено судом, рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 07.10.2010 у справі № 2-41/10 ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ОСОБА_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість у розмірі 489089,40 грн. Рішення набрало законної сили.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 30.04.2024 (за період з 01.05.2021 по 23.02.2022) заборгованість ОСОБА_2 за ставкою 3% складає 12019,53 грн.; сума заборгованості за інфляційними витратами складає 39432,97 грн. Загальна сума заборгованості 51452,50 грн.. Цей розрахунок проведений на загальну суму заборгованості 489089,40 грн, згідно рішення Рівненського районного суду Рівненської області у справі № 2-41/10, яке не виконане обома відповідачами.

Покликання адвоката Власик В.Я. у апеляційній скарзі на те, що до її довірительки до ОСОБА_6 не перейшло право вимоги за договором факторигну в частині солідарного стягнення з відповідачів 3%, інфляційних збитків у відповідності до ст.625 ЦК України, то воно апеляційним судом відхиляється, оскільки відступлення права вимоги за основним зобов`язанням включає право вимоги і до поручителя, адже порука є способом забезпечення зобов`язання, а не самостійним зобов`язанням.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

На правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості поширюється і порука, оскільки наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором кредиту солідарно як з боржника так і з поручителя, яке не виконане останніми, не звільняє їх від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України. Вказана норма не містить застереження щодо неможливості солідарної відповідальності боржника та поручителя за порушення грошового зобов`язання.

Як встановлено судом, 17.05.2023 було укладено договір про відступлення прав вимоги № 17-05/23, відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Лігал» відступило на користь ТОВ «Дебет Форс» права вимог за кредитними договорами до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором № 0050/07/16-А. Таким чином, ТОВ «Дебт Форс» наділене правом грошової вимоги до обох відповідачів.

Апеляційний судж відхиляє покликання апелянта на відсутність перебування на примусовому виконанні рішення суду від 07.10.2010 у справі №2-41/10 як на підставу відмови у задоволенні вимог до її довірительки, оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України сум.

Статтею 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Такий правовий висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), у якій відступлено від правового висновку, зробленого Верховним Судом України у постановах від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникаютьз приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України); та правового висновку у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15, який полягав у тому, що дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що норми статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Оцінюючи встановлені обставини справи в сукупності з нормами закону, що їх регулюють, апеляційний суд приходить до переконання, що первісний кредитор ПАТ «Банк Форум» правомірно скористався судовим захистом, адже рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 07.10.2010 у справі № 2-41/10 на його користь стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ОСОБА_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заборгованість, а відтакк новий кредитор ТОВ «Дебт Форс» має право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Правовий аналіз статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Власик Вікторії Яківни залишити без задоволення.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 11 квітня 2025 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 11 квітня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 листопада 2025 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Шимків С. С.