Виноградівський районний суд Закарпатської області
_______________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2474/25
Номер провадження 2/299/822/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30.10.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючий суддя - Надопта А.А.,

секретар судового засідання - Стрижак О.М.,

за участі позивачки ОСОБА_1 , представника позивача, адвоката Дидинської Б.М. розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Виноградівська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною заявою, вказуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її співмешканець ОСОБА_3 , з яким з березня 2005 року заявниця безперервно, постійно проживала однією сім`єю, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу в будинку його матері у АДРЕСА_1 , а після її смерті, починаючи з 2017 року, вони продовжили проживати у будинку позивачки за адресою АДРЕСА_2

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований на АДРЕСА_1 , який він успадкував після смерті батька ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім будинку, до спадкового майна належить земельна ділянка площею 0.55 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Петрівської сільської ради, яка належала на праві власності ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на землю серії II- ЗК №021439 від 05.11.2001 року, виданого на підставі рішення 19 сесії 23 скликання Петрівської сільської ради

За життя ОСОБА_3 заповідального розпорядження не залишив, у нього є дочка, відповідачка по справі ОСОБА_2 , яка у шестимісячний термін після смерті батька спадщину не прийняла. З батьком не проживала разом і не спілкувалася майже 20 років.

Заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вели спільне господарство, були поєднані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, використовували спільні кошти для проживання, харчування, опалення помешкання, оплати комунальних платежів, лікування та вирішення всіх інших побутових питань, дбали одне про одного. Заявниця дбала про батьків ОСОБА_3 , здійснила їх поховання.

Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла позивачка, яка є спадкоємицею четвертої черги. Вона звернулася із заявою про прийняття спадщини до Виноградівської державної нотаріальної контори

20 лютого 2024 року завідувач Виноградівської державної нотаріальної контори повідомила заявницю про те, що для оформлення спадщини, необхідно надати докази родинних відносин або встановити факт проживання однією сім`єю, у зв`язку із чим рекомендувала звернутися до суду із відповідною заявою про встановлення юридичного факту.

Таким чином, відсутність документального підтвердження споріднення між заявницею та померлим є перешкодою у оформленні нею спадкових справ, а тому просить встановити факт того що вона та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період часу з 2005 року по по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні адвокат Дидинська Б.М. та позивачка ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримали і просили заяву задоволити і встановити факт проживання однією сім`єю між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про час і місце судового засідання був повідомлена належним чином, а відтак, враховуючи, що відповідачка повідомлена про місце і час розгляду справи у суді, а тому є всі підстави для вирішення справу на підставі наявних в ній та поданих сторонами доказів та матеріалів.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 показали, що заявниця дійсно проживала разом із покійним ОСОБА_3 як одна сім`я, вели спільний побут, заявниця ОСОБА_1 доглядала за батьками ОСОБА_3 , здійснила їх поховання. Сама позивачка поховала і ОСОБА_3 . Зазначили, що вони гарно жили, старалися один для одного, як сім`я. Про те, чи була відповідачка ОСОБА_2 на похоронах свого батька, не знають.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню по наступним підставам.

В судовому засідання достатніми і допустими доказами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , з яким заявниця ОСОБА_1 з 2005 року безперервно, постійно проживала однією сім`єю, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу в будинку його матері у АДРЕСА_1 , а після її смерті, починаючи з 2017 року, вони продовжили проживати у будинку позивачки за адресою АДРЕСА_2

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований на АДРЕСА_1 , який він успадкував після смерті батька ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім будинку, до спадкового майна належить земельна ділянка площею 0.55 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Петрівської сільської ради, яка належала на праві власності ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на землю серії II- ЗК №021439 від 05.11.2001 року, виданого на підставі рішення 19 сесії 23 скликання Петрівської сільської ради

За життя ОСОБА_3 заповідального розпорядження не залишив, у нього є дочка, відповідачка по справі ОСОБА_2 , яка у шестимясчний термін після смерті батька спадщину не прийняла. З батьком не проживала разом і не спілкувалася майже 20 років.

Організацію та проведення поховання ОСОБА_3 було здійснено заявницею одноособово та за власний рахунок

Довідкою голови Пийтерфолвівської сілької ради від 28.02.2024 року також встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно паспорту був прописаний за адресою: АДРЕСА_1 . Фактично гр.. ОСОБА_3 проживав разом із співмешканкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2

У лютому 2024 року заявниця звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

20 лютого 2024 року завідувач Виноградівської державної нотаріальної контори повідомила заявницю про те, що для оформлення спадщини, необхідно надати докази родинних відносин або встановити факт проживання однією сім`єю, у зв`язку із чим рекомендувала звернутися до суду із відповідною заявою про встановлення юридичного факту.

Метою встановлення факту спільного проживання заявниці зі спадкодавцем ОСОБА_3 є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За приписами п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

В силу ч.ч.2, 4 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно вимог ч.4 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.36 цього Кодексу, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту, доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , з березня 2005 і до 18.08.2023 року проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу. Увесь цей час були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали єдиний сімейний бюджет, за спільні кошти купували майно для потреб сім`ї, піклувалися один про одного та виконували інші взаємні обов`язки, які притаманні подружжю.

Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення для реалізації спадкових прав.

Приймаючи рішення про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу, суд не визнає за позивачкою право власності на спадкове майно, що не позбавляє осіб, віднесених до іншої черги спадкування, права звернутися у встановленому законом порядку із заявою про прийняття спадщини.

Судові витрати по справі слід віднести на рахунок заявника.

На підставі ст.ст.3, 4, 21, 36 СК України та керуючись ст.ст.83, 259, 261, 293, 294, 315-316, 319 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ) разом із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , без реєстрації шлюбу у період з березня 2005 року і до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , права спадкування, як спадкоємець четвертої черги.

Відповідачка може подати заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Надопта А. А.