Справа № 157/693/24
Провадження №2/157/753/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання Солошик Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитних договорах,

в с т а н о в и в :

АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» звернулося у суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість по кредитних договорах № 401 від 15 березня 2021 року та № від 15 листопада 2021 року у розмірі 176 898 гривень 04 копійки та судові витрати у розмірі 2 422 гривні 40 копійок. В обґрунтування вимог представник позивача зазначає, що між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори: 15.03.2021 - кредитний договір №401, за яким позичальнику видано кредит у сумі 55 000 гривень; 15.11.2021 - кредитний договір №, за яким позичальнику видано кредит у сумі 70 000 гривень. Відповідачка не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідачки перед позивачем станом на 01.02.2024 склала: по кредитному договору від 15.03.2021 № 401 96 240 гривень 30 копійок, з яких: 62 444 гривні 89 копійок - заборгованість за кредитом; 33 795 гривень 41 копійка - заборгованість за процентами; по кредитному договору від 15.11.2021 № 80 657 гривень 74 копійки, з яких: 48 059 гривень 04 копійки - заборгованість за кредитом; 5 гривень 43 копійки заборгованість за процентами; 32 593 гривні 27 копійок - заборгованість за комісією. Тобто, загальна сума заборгованості по вищевказаних кредитних договорах станом на 01.02.2024 склала 176 898 гривень 04 копійки. Детальні розрахунки заборгованості додаються до позовної заяви. Позивач направив письмові вимоги (повідомлення) відповідачці на адресу місця проживання, яку вона зазначила у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачкою погашена не була. Кредитний договір від 15.03.2021 № 401 укладено між сторонами процесу 15.03.2021. Однак відповідачка здійснювала платежі до 16.02.2023, що відображено в розрахунку заборгованості та виписках по рахунку. Оскільки позивач звертається до суду 01.04.2024, строки позовної давності в даному випадку повністю дотримано.

Ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 18 вересня 2025 року за заявою відповідачки ОСОБА_1 скасовано заочне рішення цього суду від 19 серпня 2024 року, згідно з яким позовні вимоги Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» були задоволені повністю, та постановлено призначити справу до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні.

У заяві про скасування заочного рішення суду відповідачка ОСОБА_1 просить у позові в частині стягнення відсотків та комісії відмовити. В обґрунтування зазначає, що 15.03.2021 вона звернулася до AT «ПУМБ» та отримала на кредитну картку 55 000 грн кредитного ліміту у вигляді овердрафту, також 15.11.2021 отримала в AT «ПУМБ» кредит у сумі 70 000 грн на зарплатну картку. У позовній заяві вказана всього заборгованість 176 898 грн 04 коп., з яких по кредитному договору № 401 від 15.03.2021 - 96 240 грн 30 коп., з яких 62 444 грн 89 коп. заборгованість за кредитом; 33 795 грн 41 коп. заборгованість за процентами; по кредитному договору № від 15.11.2021 - 80 657 грн 74 коп., з яких: 48 059 грн 04 коп. - заборгованість за кредитом; 05 грн 43 коп. - заборгованість процентами; 32 593 грн 27 коп. - заборгованість за комісією. У розрахунку заборгованості по кредиту від 15.03.2021 вказана менша сума заборгованості по кредиту, а саме тіла кредиту - 33 795 грн 41 коп., але в позовній заяві вказана інша сума 96 240 грн 30 коп. У позовній заяві позивач помилково вважає кредитними договорами підписані нею заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Нею 15.03.2021 була підписана заява № 401 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій вона просила надати їй кредит на таких умовах: кредит на загальні цілі в сумі 55 000 грн, строк кредиту 24 місяці, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99 %, розмір процентної ставки річних 0,01 %, але позивач помилково у позові вказує, що вона отримала 15.03.2021 кредит у сумі 70 000 грн, а 15.11.2021 була підписана заява № про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій вона просила надати їй кредит на таких умовах: кредит на загальні цілі в сумі 70 000 грн, строк кредиту 24 місяці, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%, розмір процентної ставки річних 0,01 %, але позивач помилково у позові вказує, що вона отримала 15.11.2021 кредит у сумі 55 000 грн. Так, дійсно їй оформили кредитні кошти в сумі 55 000 (кредитний ліміт на кредитну карту у вигляді овердрафт) + 70 000 грн, всього 125 000 грн. Щодо кредитного овердрафту на 55 000 грн, то всю суму 55 000 вона не використала, тому відсотки мали нараховуватись лише на частину використаних коштів, у наданому розрахунку позивача ця інформація відсутня, а тому розрахунки є недопустими доказами, так як викликають сумніви у їх достовірності. Вона частково визнає позов про стягнення тіла кредиту: 33 795 грн 41 коп. по кредитному договору від 15.03.2021 та 48 059 грн 04 коп. по кредитному договору від 15.11.2021. Відповідно до п. 2.1.2 Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, то банк у разі акцепту клієнтом публічної пропозиції на укладення договору зобов`язується надавати клієнту визначені договором послуги, а клієнт зобов`язується їх оплатити в розмірах і порядку, передбачених договором і тарифами. Пунктом 2.2.2 публічної пропозиції передбачено, що дата набрання чинності договору визначається заявою на приєднання до договору, якщо інше передбачено умовами договору та/або заявою на приєднання до договору. Укладаючи цей договір, клієнт та банк приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, передбачених договором (п. 2.2.3). Також, п. 5.1.7 Публічної пропозиції передбачено, що клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості на умовах, строках та у розмірі, які передбачені цим договором. Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути й заборгованість за комісією за обслуговування кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11 частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Окрім того, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06.11.2023 по справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У п. 1 заяви № 401 на приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб від 15.03.2021 зазначено, що щомісячна комісії за обслуговування кредиту - 2,90 %. У п. 1 заяви № на приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб від 15.11.2021 зазначено, що щомісячна комісії за обслуговування кредиту - 2,99 %. Однак в кредитних договорах не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, також AT «ПУМБ» не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», в зв`язку з чим відсутні правові підстави для стягнення нарахованої позивачем у справі заборгованість по комісії за обслуговування кредитних заборгованостей у сумі 34 749 грн 79 коп., а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 23 травня 2022. року у справі № 393/126/20, способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту, який не є складником кредитного договору. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит і дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не фіксується воля сторін договору та його зміст. Паспорт споживчого кредиту, оформлений на 60 000 грн від 15.03.2021 № 401 є недійсним, тому що вона оформила кредитний ліміт на 55 000 грн, про що також зазначив позивач у позовній заяві. Суду наданий примірник з штампом «Для банку», паспорт з її підписом не наданий. Копія цього документа має бути виключена з числа доказів, так як викликає в неї сумніви щодо його достовірності. У другому паспорті споживчого кредиту № на 70 000 грн вказані неправильні дати підписання зі сторони позичальника 27.02.2021, з сторони банку 15.11.2021. Тому копія цього документа (27.02.2021; 15.11.2021) також має бути виключена з числа доказів, так як викликає у неї сумніви щодо його достовірності. Паспорта споживчого кредиту підписані лише в односторонньому порядку, тобто ці документи сформовані в односторонньому порядку, які повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони. Ніяких заяв на отримання кредиту № від 27.02.2021 до AT «ПУМБ» нею не подавалися. Дані паспорта по кредитам: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , нею власноручним підписом не підписувалися, її власноручний підпис там відсутній, це видно візуально. В цих паспортах лише вказано, що він підписаний власноручним підписом. Але позивачем оригінали або належно завірені копії з її власноручним підписом як докази до суду не подані. Внаслідок цього визначення ціни договору від 15.03.2021, 15.11.2021 не відбулося, а тому вимоги про стягнення відсотків, комісії по них є нікчемними і в цій частині задоволенню не підлягають. Кредит від 15.11.2021 на 70 000 грн оформлявся через мобільний застосунок «ПУМБ онлайн». Позивачем не додано до позовної заяви докази виконання AT «ПУМБ» вимог ч. 6 статті Закону України «Про споживче кредитування» щодо ознайомлення її з умовами кредитування станом на 15.03.2021 на 55 000 грн, на 15.11.2021 на 70 000 грн. Таким чином, позивачем не доведено, що вона надала AT «ПУМБ» підтвердження про ознайомлення з інформацією щодо умов кредитування станом на 15.03.2021, 15.11.2021. Вважає, що надані позивачем документи не можуть підтверджувати факт існування боргу відповідача перед позивачем, обґрунтування чого полягає в наступному: розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування боргу, оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно не може підтверджувати існування тих чи інших фінансових операцій; позивачем не надано детального розрахунку заборгованості по тілу кредиту, відсотках, комісії, не наведено математичні формули, алгоритми розрахунку, посилання на пункти договору. На підставі вищевикладеного повідомляє, що частково визнає позов про стягнення тіла кредиту: 33 795 грн 41 коп. по кредитному договору від 15.03.2021, 48 059 грн 04 коп. по кредитному договору від 15.11.2021. Вона знаходиться в скрутному матеріальному становищі, є переселенкою та біженкою. Кредити, які вона позичала в AT «ПУМБ» були використані нею для ремонту та будівництва будинку в АДРЕСА_1 . В Авдіївці до війни 2022 року вона працювала та фактично проживала. Внаслідок збройної агресії росії проти України, відповідно до повідомлення про пошкоджене майно або втрачене нерухоме майно від 07.04.2022, її будинок непридатний до експлуатації. Із-за війни вона вимушена була переїхати в статусі тимчасово переміщеної особи в АДРЕСА_2 . На даний час перебуває в статусі біженки за кордоном в Німеччині. Внаслідок об`єктивних життєвих обставин їй важко своєчасно сплачувати кредит, що призвело до виникнення заборгованості, але не в тому розмірі, який просить стягнути позивач. Дані кредити для неї є обтяжливими. Також, нею до AT «ПУМБ» подана заява про прощення боргу, про результати розгляду повідомлено буде додатково.

Представник позивача ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, зважаючи на таке.

Суд встановив, що 15 березня 2021 року між АТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №401 шляхом підписання заяви № 401 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 13).

Згідно з умовами зазначеного кредитного договору, відповідачці встановлено кредитний ліміт у сумі 60 000 грн на поточний рахунок, строк дії ліміту становить 12 місяців з дня його надання, стандартна процентна ставка та реальна річна процентна ставка складає 47,88%.

Відповідачкою 15 березня 2021 року також було підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 13 зворот).

15 листопада 2021 року між АТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № шляхом підписання заяви № на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 11 12).

Згідно з умовами кредитного договору від 15 листопада 2021 року відповідачці ОСОБА_1 надано кредит у сумі 70 000 грн шляхом безготівкого переказу на її рахунок, що підтверджується копією платіжної інструкції №TR.53651061.70314.25578 від 15 листопада 2021 року (а.с. 42), строком на 24 місяці, розмір процентної ставки становить 0,01 % річних, розмір щомісячної комісії за обслуговування кредиту встановлено 2,99%, база нарахування щомісячної комісії нараховується щомісячно, від суми споживчого кредиту.

Із змісту заяви № на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 15 листопада 2021 року вбачається, що підписанням цієї заяви відповідачка підтвердила, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), які розміщені на сайті АТ «ПУМБ»:pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку).

Згідно з цією заявою від 15 листопада 2021 року відповідачка просила надати їй споживчий кредит у сумі 70 000 грн. Строк кредитування 24 місяці, розмір процентної ставки 0,01 % річних. , схема повернення кредиту ануїтентна (рівними платежами).

У заяві на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 15 листопада 2021 року наведено графік платежів, відповідно до якого реальна річна процентна ставка становить 77,174 %, також зазначено загальні витрати за споживчим кредитом та загальну вартість кредиту.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст. 1046-1053 ЦК), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України (параграф 1) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Позивач свої зобов`язання за договорами про надання кредиту виконав, тобто надав відповідачці кредитні кошти у спосіб, передбачений зазначеними договорами, а саме шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії в межах встановленого кредитного ліміту (60 000 грн) на картковий рахунок, а також шляхом безготівкового переказу на рахунок відповідачки (70 000 грн).

Встановлення кредитного ліміту у сумі 60 000 грн. підтверджується, зокрема, підписаною відповідачкою заявою № 401 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, з якої чітко вбачається, що ОСОБА_1 просить встановити на її поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією заявою, кредитний ліміт у сумі 60 000 грн (розділ заяви «Кредитна картка), а тому доводи останньої про встановлення їй кредитного ліміту у розмірі 55 000 грн є безпідставними.

З наданої позивачем довідки про збільшення кредитного ліміту по договору № 401 від 15 березня 2021 року вбачається, що мало місце як збільшення кредитного ліміту, так і його зменшення: 15.03.2021 встановлено кредитний ліміт 60 000 грн., 16.06.2021 збільшено кредитний ліміт: 90 000 грн, 22.07.2021 збільшено кредитний ліміт: 120 000 грн, 18.08.2021 збільшено кредитний ліміт: 150 000 грн, 31.08.2021 зменшено кредитний ліміт 55 000 грн., 27.02.2022 зменшено кредитний ліміт: 53 397 грн., 03.03.2022 збільшено кредитний ліміт: 55 000 грн.

Відповідачка не виконала своїх обов`язків та не повернула кpeдитних коштів, відсотків, комісії в строки, передбачені договорами.

Як вбачається із заяви відповідачки, вона частково позов визнає, а саме у частині стягнення заборгованості по тілу кредиту по кредитному договору від 15 листопада 2021 року у заявленому позивачем розмірі 48059 грн 04 коп, а також у частині стягнення заборгованості по тілу кредиту по кредитному договору від 15 березня 2021 року, однак у розмірі 33 795 грн 41 коп, а не у розмірі 62 444 грн 89 коп, як про це просить позивач.

Разом з тим, з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором від 15 березня 2021 року вбачається, що розмір заборгованості за відсотками за користування кредитом станом на 30 січня 2024 року становить 33 795 грн 41 коп, розмір заборгованості по тілу кредиту станом на 01 лютого 2024 року 62 444 грн 89 коп, загальний розмір заборгованості 96 240 грн 30 коп.

Зазначений розрахунок заборгованості відповідачкою не спростований жодними доказами, конррозрахунку останньою не надано, а тому суд з урахуванням умов договору кредиту від 15 березня 2021 року, зазначених, зокрема, у підписаній ОСОБА_1 заяві № 401 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, вважає його належним, достатнім, допустимим та достовірним доказом на підтвердження вимог позивача по кредитному договору від 15 березня 2021 року.

Доводи відповідачки у заяві про те, що у розрахунку заборгованості зазначена менша сума заборгованості, ніж у позовній заяві, є помилковими і не ґрунтуються на змісті вказаного розрахунку і позовної заяви, у якій позивач зазначив розмір заборгованості по кредитному договору від 15 березня 2021 року такий, як у наданому розрахунку заборгованості (а.с. 46-47) .

Розмір заборгованості відповідачки по кредитному договору від 15 листопада 2021 року підтверджується наданими позивачем випискою по її рахунку та розрахунком заборгованості станом на 01 лютого 2024 року, згідно з яким заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором склала 48 059 грн 04 коп (36 785, 76 +11 273,28), що ОСОБА_1 визнала, зазначивши у своїй письмовій заяві, а заборгованість по процентах склала 5 грн 43 коп.

Зазначений розрахунок заборгованості у сукупності з підписаною ОСОБА_1 15 листопада 2021 року заявою № на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також з урахуванням виписки по рахунку відповідачки, суд вважає належним, достатнім, допустимим та достовірним доказом на підтвердження вимог позивача по кредитному договору від 15 листопада 2021 року.

Із зазначеного розрахунку заборгованості по кредитному договору вбачається і те, що позивачем нараховано заборгованість по комісії за кредитним договором від 15 листопада 2021 року у розмірі 32 593 грн 27 коп.

Згідно з частинами 1-3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами 2, 3 ст. 215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Відповідно до пункту 5 зазначених Правил банк про споживчий кредит надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Зазначений правовий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06 листопада 2023 року по справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно із підписаною відповідачкою заявою № на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 15 листопада 2021 року, остання просила надати їй споживчий кредит, цільове призначення: загальні споживчі цілі. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості встановлено 2,99%.

У графіку платежів зазначено комісію за обслуговування кредитної заборгованості щомісячну 2 093 грн, усього за 24 місяці - 50 232 грн.

У зазначеному кредитному договорі від 15 листопада 2021 року зазначено, що інші комісії за послуги Банку, які не передбачають регулярність їх сплати (в тому числі, але не виключено за внесення готівки через касу АТ «ПУМБ» тощо), - сплачуються за ініціативою клієнта та не входять до суми щомісячних платежів за споживчим кредитом, та визначаються у ДКБО, Тарифах банку; зміст послуги банку визначається у ДКБО.

У кредитному договорі від 15 листопада 2021 року, укладеному з відповідачкою, конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачці та за які банком встановлена щомісячна комісія, не вказано.

Також АТ «ПУМБ» не надано доказів погодження таких послуг зі споживачем при укладенні кредитного договору.

Пунктом 5.7.3 публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 01 листопада 2021 року) визначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги Банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту.

Згідно зі ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у цивільній справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) наведено правовий висновок, згідно з яким банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону № 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

Зміст вищезазначеного пункту 5.7.3 публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб свідчить, що сплату відповідної комісії банк покладає на позичальника попри те, що дії, за які вона справляється, вчиняються на користь банку, зокрема, послуги щодо списання та зарахування коштів з метою повернення кредиту, розрахунково-касове обслуговування кредиту.

З огляду на вищезазначене у сукупності, доводи відповідачки про нікчемність положення кредитного договору щодо обов`язку щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є обґрунтованими.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитними договорами по тілу кредиту та відсотках у заявленому ним розмірі належить задовольнити, стягнути з останньої заборгованість по кредитних договорах № 401 від 15 березня 2021 року та № від 15 листопада 2021 року у сумі 144 304 грн 77 коп (62 444, 89 грн заборгованість за тілом кредиту та 33 795,41 грн заборгованість за процентами по кредитному договору від 15 березня 2021 року і 48 059,04 грн заборгованість за тілом кредиту та 5,43 грн заборгованість за процентами по кредитному договору від 15 листопада 2021 року), а у частині вимог про стягнення комісії по кредитному договору від 15 листопада 2021 року у розмірі 32 593 грн 27 коп належить відмовити.

Оскільки позов задоволено частково, а саме на 81,58 %, тому на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачки ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь позивача понесені останнім та документально підтвердженні витрати, пов`язані з оплатою судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 1 976 грн 19 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 27, 78 - 81, 141, 263, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (місцезнаходження: вул. Андріївська, 4, м. Київ, код ЄРДПОУ 14282829) заборгованість по кредитних договорах № 401 від 15 березня 2021 року та № від 15 листопада 2021 року у сумі 144 304 (сто сорок чотири тисячі триста чотири) гривні 77 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 976 (одну тисячу дев`ятсот сімдесят шість) гривень 19 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Камінь-Каширським районним судом Волинської області за письмовою заявою відповідачки. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржене безпосереднього до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за вебадресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет: https://km.vl.court.gov.ua/sud0304/gromadyanam/csz/.

Дата складення повного судового рішення - 31 жовтня 2025 року.

Головуючий: О.В. Антонюк