Справа №639/244/25
Провадження №2/639/648/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопала 2025 року

Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Рубіжний С.О.,

за участю секретаря Чубенко О.С.,

представника позивача Шумілової Н.І.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новобаварського районного суду міста Харкова цивільну справу а позовною заявою Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованост,

ВСТАНОВИВ:

13 січня 2025 року до Жовтнеого районного суду м. Харкова звернувся представник Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорам у розмірі 120947,36 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_2 укладені кредитні договори: 12.07.2015 кредитний договір № 4395, за яким позичальнику видано кредит у сумі 55600,00 грн; 29.09.2021 кредитний договір № 801, за яким позичальнику видано кредит у сумі 25000,00 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим станом на 31.10.2024 утворилась заборгованість: за кредитним договором № 4395 від 12.07.2015 86128,33 грн., з яких: 55583,89 грн. заборгованість за кредитом, 30544,44 грн. заборгованість за процентами; 0,00 грн. заборгованість за комісією; за кредитним договором № 801 від 29.09.2021 34819,03 грн., з яких: 20811,78 грн. заборгованість за кредитом, 4,23 грн. заборгованість за процентами, 14003,02 грн заборгованість за комісією. Загальна сума заборгованості за кредитними договорами станом на 31.10.2024 склала 120947,36 грн. Позивач, посилаючись на приписи пунктів 12, 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, зазначив, що на момент подання позову позовна давність не спливла.У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Вказана позовна заява містить відомості про те, що документ сформовано в системі «Електронний суд».

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 счіня 2025 року Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Призначено справу до судового розгляду.

19 лютого 2025 року представником відповідача адвокатом Малихіною Н.С. в системі «Електронний суд» сформовано заяву про запереченння проти розгляду справи в порядку спрощенного позовного првадження. Відповідно до заяви просила визнати причини пропуску відповідачем строку на подання заяви про заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження поважними. Заяву представника відповідача задовольнити. Постановити ухвалу, якою вирішити судовий розгляд у справі № 639/244/25 здійснювати в загальному позовному провадженні з викликом сторін.

24.02.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву поданий представником відповідача. Вважаємо викладені в позові вимоги незаконним та необґрунтованими, а отже такими, що не підлягають задоволенню. З аналізу змісту долученої до позову Пропозиції вбачається, що пунктом 2.4 Частини 2 «Основні умови Договору карткового рахунку (базові умови)» визначено строк користування Овердрафтом (в місяцях) 60, тобто до 15.07.2020. Умови автоматичної пролонгації укладеного кредитного договору Пропозицією чи іншими угодами, що у своїй сукупності складають умови та повний текст укладеного кредитного договору, не встановлені. Зазначене у свою чергу свідчить про безпідставність вимог позивача: - На стягнення грошових коштів, наданих банком після 15.07.2020 на підставі умов кредитного договору від 12.07.2015 № 4395, який в цей період припинив свою дію, Нарахування та стягнення з відповідача процентів за користування кредитом після 15.07.2020. Як вбачається з розрахунку простроченої заборгованості Відповідача за відсотками за користування кредитом, позивачем визначено період такого нарахування з 30.10.2016 по 30.08.2023, тобто поза межами строку дії укладеного кредитного договору, що є невірним, адже після спливу строку дії кредитного договору позивач втрачає право нараховувати та стягувати такі відсотки.

З огляду на вказане, нарахування процентів з 16.07.2020 по 30.08.2023 є неправомірним, що у свою чергу призводить до невірності розрахунків позивача та необґрунтованості заявленої до стягнення суми заборгованості за кредитом.

На підтвердження вірності заперечень відповідач вважає за необхідне навести контррозрахунок. Так, за відомостями наданого позивачем розрахунку заборгованості за тілом кредиту та виписками по рахунку з моменту укладення договору до кінця дії його строку (12.07.2015-15.07.2020) відповідачка фактично скористувалась грошовими коштами в розмірі 88696,29 грн. (арифметична сума показників стовпчика 2 «Використане тіло» за розрахунку суми заборгованості з погашення суми кредиту, вирахувана за період з 02.10.2016 по 15.07.2020). Також за даними вказаного розрахунку відповідачкою було здійснено погашення (внесення) грошових коштів за цим кредитним договором в загальному розмірі 45252,47 грн. (арифметична сума показників стовпчика «фактичне погашення» за період з 02.10.2016 по 15.07.2020).

Отже, відповідачкою на момент припинення дії кредитного договору від 12.07.2015 № 4395 15.07.2020 обраховується заборгованість в розмірі 43 443,82 грн.: 88696.29-45252,47=43443,82 грн.

Також з даних Розрахунку суми простроченої заборгованості відповідача за відсотками за користування кредитом вбачається, що за період з 30.10.2016 по 15.07.2020 позивачем було нараховано відсотків за користування кредитом в розмірі 38175,20 грн. (арифметична сума показників стовпчика 2 «сума нарахованих відсотків» за період з 02.10.2016 по 15.07.2020).

Разом з цим відповідачем на погашення нарахованих відсотків сплачено (арифметична сума показників стовпчика «фактичне погашення» за період з 02.10.2016 по 15.07.2020) 40597,12 грн.

Таким чином, за нарахованими відсотками за користування кредитом станом на 15.07.2020 року обраховується переплата на користь відповідачки: 38175,20- 40597,12= -2421,92 грн., яка мала бути віднесена банком на погашення суми за тілом кредиту.

Слід також звернути увагу, що згідно наведених відповідачем Розрахунків заборгованості як за основним кредитом, так і за відсотками, випискок по рахунках можна чітко встановити, що після 15.07.2020 року відповідачкою вносилися грошові кошти в розмірі: 29010,92 грн за тілом кредиту та 32381,28 грн. - безпідставно розподілені позивачем на погашення нарахованих відсотків, що в сукупності становить: 29010,92+32381,28=61392,20 грн.

Таким чином, дійсний стан розрахунків за кредитним договором від 12.07.2015 № 4395 станом на дату його припинення (15.07.2020) має наступний вигляд:

43443,82- 2491,92-61392,20 = -20370,30 грн., де

43443,82 грн - загальна сума заборгованості за тілом кредиту

2491,92 грн. переплата за відсотками до 15.07.2020

61392,20 грн. загальний розмір внесених відповідачкою грошових коштів після припинення дії кредитного договору.

Тобто за кредитним договором від 12.07.2015 № 4395 за відповідачем обліковується переплата у вказаному розмірі, що підлягає поверненню АТ «ПУМБ», а не заборгованість, як зазначено в позовній заяві. Щодо заявлення позивачем вимог про стягнення грошових коштів в період після 15.07.2020, то такі вимоги в будь-якому разі не можуть ґрунтуватися на укладеному та припиненому 15.07.2020 кредитному договорі № 4395, і свідчать про обрання позивачем неефективного способу правового захисту, за наслідками чого настають самостійні підстави для відмови в задоволенні позову.

Крім того, заперечувала і проти стягнення комісії, з посиланням на Постанови Верховного Суду.

21.03.2025 надійшла відповідь на відзив. Відповідно до якого позивач просить задовольнити позовні вимого в повному обсязі. Між Банком і Відповідачем було укладено у письмовій формі договір, згідно якого Відповідач отримала кредит. Відповідач зобов`язався сплатити проценти за користування кредитом, комісію та повернути кредит в порядку та у строки, обумовлені договором. Кредит наданий, а договір укладений шляхом підписання Заяви, яка містить усі суттєві умові, притаманні кредитному договору, згідно ЦК України. Окрім того, 29.09.20021 Відповідач, поряд із Заявою, підписала «Паспорт споживчого кредиту. Паспорт споживчого кредиту був підписаний до моменту підписання Відповідачем Заяви. Мета підписання Паспорту - ознайомлення Відповідача з детальними умовами кредитування. У Паспорті споживчого кредиту зазначено детальну інформацію про: - кредитодавця Банк; - суму кредиту; - строк кредитування; - мета отримання кредиту; - спосіб та строк надання кредиту; - розмір реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача; - розмір комісії. Паспорт споживчого кредиту був наданий Відповідачу попередньо в якості інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит в порядку ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Після ознайомлення з інформацією про споживчий кредит, яка наведена у Паспорті споживчого кредиту, Відповідач підписала Заяву.

Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. банківські виписки за рахунками позичальника підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у розрахунку.

- умова про комісію була узгоджена між Банком і Відповідачем, що підтверджується згодою Відповідача; - підписавши кредитний договір (Заяву), Паспорт споживчого кредиту, Відповідач погодилася на умови кредитування, визначені у Заяві; - Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право кредитодавця на встановлення комісії.

12.07.2015 Відповідач звернулася до АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є Банк, з метою отримання кредиту. Підтвердженням укладення кредитного договору є: - Пропозиція укласти договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) від 12.07.2015 (надалі Пропозиція), яка була підписана Відповідачем; - Загальні умови договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків (надалі Умови, які були підписані Відповідачем. /копії пропозиції і загальних умов додавалися до позовної заяви/. Пропозиція містить усі суттєві умови, притаманні кредитному договору, в якій зазначено, що Відповідачу встановлений кредитний ліміт у формі овердрафту, зазначений ліміт овердрафту, розмір процентної ставки, строк кредитування.

Протягом дії кредитного договору (Пропозиції) Відповідач не надавала заперечень Банку, що не погоджується з розміром збільшеного кредитного ліміту, навпаки, активно користувався карткою і після збільшення розміру кредитного ліміту, що підтверджується Випискою з особового рахунку. Окрім того, ні на момент укладення кредитного договору, ні протягом строку його дії, Відповідач не зверталася до Банку про надання роз`яснень незрозумілих їй умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, тим самим надала згоду на умови кредитування.

Кредитування Відповідача за Пропозицією відбувалося на умовах овердрафту, що передбачає: надання кредитних коштів в межах Кредитного ліміту для здійснення платіжних операцій понад залишок власних коштів Клієнта на Картковому рахунку. Обслуговування Карткового рахунку, за яким встановлено Овердрафт, здійснюється за Дебетно-кредитною схемою; - всі зарахування Відповідача в якості погашення заборгованості по овердрафту були Банком враховані.

24.03.2025 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив. Кредитний договір від 29.09.2021 № 801 та інші матеріали справи не містять доказів вимоги відповідача щодо отримання інформації за кредитом більше одного разу на місяць, а також переліку послуг, які пов`язані з обслуговуванням кредитної заборгованості та за які необхідно сплачувати щомісячну комісію, доказів їх реального надання позивачем та користування ними відповідачем. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Щодо наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором від 12.07.2015 № 4395. У наданому відзиві на позов відповідачем зверталася увагу, що з наведених розрахунків заборгованості у тому вигляді, в якому вони представлені в якості додатку до позову: не вбачається за можливе обґрунтовано встановити, який саме розмір процентів був застосований при розрахунку, підстави для застосування відсоткової ставки саме в обраному позивачем розмірі, обґрунтування настання періоду заборгованості за відсотками тощо; відомості за операціями в розрахунках наведені ним по 30.08.2023, а у виписках банку за рахунками лише по 30.09.2022, з чого випливає, що заявлені вимоги за період з 01.10.2022 по 31.10.2024 не підтверджено належними та допустимими доказами.

Зазначає, що після 15.07.2020 року відповідачкою вносилися грошові кошти в розмірі: 29010,92 грн. та 32381,28 грн., які безпідставно були розподілені позивачем на погашення нарахованих відсотків, а не за тілом кредиту.

Надані позивачем додатки не містять окремого документу «Графік платежів», а наявні докази не мають відповідного розділу чи додатку з такою назвою та змістом, з огляду на що, визначення позивачем періодів простроченої заборгованості Відповідача за відсотками за користування кредитом, розміру таких нарахованих відсотків є необґрунтованим жодним доказом настання термінів такого прострочення.

Законом України від 26 лютого 2025 року № 4273-IX внесено зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів, який набув чинності 25.04.2025. Зокрема, змінено найменування Жовтневого районного суду міста Харкова на Новобаварський районний суд міста Харкова.

Матеріали вказаної цивільної справи містять заяву представника позивача АТ «Перший Український міжнародний банк», в якій останній просить розглянути вказану справу у його відсутність, у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи.

У судовому засіданні 12.06.2025 року судом, без складання окремого документу, визнано явку представника позивача АТ «Перший Український міжнародний банк» обов`язковою для надання особистих пояснень у судовому засіданні, про що надіслано відповідного листа та розяснено право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 20 серпня 2025 року відкладено судовий розгляд справи за позовом Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості до 14 год 00 хвилин 24 вересня 2025 року.

Визнано явку представника позивача Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» та відповідача ОСОБА_2 обов`язковою.26.08.2025 року на адресу Новобаварського районного суду міста Харкова надійшло клопотання від представника відповідача Жмуркової В.Ю., відповідно до якого вона просить суд проводити судові засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, за допомогою додатку EasyСon (https://vkz.court.gov.ua/).

Ухвалою суду від 29 серпня 2025 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Жмуркової Владислави Юріївни про проведення судових засідань в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та за допомогою додатку EasyСon по цивільній справі №639/244/25 задоволено.

01.09.2025 року на адресу Новобаварського районного суду міста Харкова надійшло клопотання від представника позивача Шумілової Н.І., відповідно до якого вона просить суд проводити судові засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, за допомогою додатку EasyСon (https://vkz.court.gov.ua/).

Ухвалою суду від 18 вересня 2025 року клопотання представника позивача Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» адвоката Шумілової Наталі Ігорівни про проведення судових засідань в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та за допомогою додатку EasyСon по цивільній справі №639/244/25 задоволено.

В судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог, та надала пояснення аналогічні викладеним у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити в позові, надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві та запереченні на відповідь на відзив.

Суд вислухавши учасників, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12.07.2015 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір шляхом підписання пропозиції укласти Договір катркового рахунку та договір страхування (оферти) №4395, за яким відповідачу видано кредитну картку з кредитним лімітом 1000,00 грн, який пізніше було збільшено до 55600,00 грн., строк користування овердрафтом 60 місяців. (а.с. 10).

Відповідно до пропозиції від 12.07.2015 року про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідач ОСОБА_2 погодилась з умовами договору, про що свідчить наявність її власноручного підпису в заявах.

Свої зобов`язання за кредитним договором АТ «ПУМБ» виконав у повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_2 платіжну картку № НОМЕР_1 , про що свідчить розписка держателя картки (зворот а.с. 12).

Кредитний ліміт збільшувався на протязі користування ОСОБА_2 кредитною картою 12.07.2015 всатновлено 1 000,00 грн., 09.10.2015 збільшено до 3 000,00 грн., 06.01.2016 до 4 000,00 грн., 06.04.2016 до 6 500,00 грн., 06.07.2016 до 9 500,00 грн., 15.02.2016 до 24 400,00 грн., 21.06.2018 до 27 400,00 грн., 21.11.2018 до 30 400,00 грн., 15.03.2019 до 33 400 грн., 11.07.2019 до 38 400,00 грн., 19.11.2019 до 43 000,00 грн., 10.07.2020 до 48 200,00 грн.,15.12.2020 до 49 900,00 грн., 27.02.2022 до 49 900, грн., 26.05.2023 до 55 600,00 грн,, що підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту ( зворот а.с. 30).

Згідно з п. 2.3.3 розділу 4 загальних умов кредитування, відкриття та ведення рахунків сторони дійшли згоди, що банк має право на умовах взначених договром карткового рахунку та протягом строку його дії, встановлювати Клієнту Ліміт овердрафту та строк коритсування ним, письмово повідомивши про це Клієнта, шляхом направлення письмового повідомлення, не пізніше ніж за 5 (п`ять) днів до дати встановлення / зміни.

Відповідно до п. 6.3 Закриття карткового рахунку та повернення Бвнком залишку коштів з Карткового рахунку здійснюється на підставі заяви Клієнта ( зворот а.с. 10 -12).

Факт користування ОСОБА_2 кредитними коштами підтверджується банківськими виписками з рахунку про рух коштів (а.с. 38-46).

Згідно з розрахунком заборгованості, доданим до позовної заяви, станом на 31.10.2024 року за відповідачем утворилася заборгованість за кредитним договором №4395 від 12.07.2015 року у розмірі 86128,33 грн., з яких: 55583,89 грн. - заборгованість за кредитом; 30544,44 грн. заборгованість за процентами; 0,00 грн. - заборгованість за комісією (а.с.33-36).

29.09.2021 між АТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_2 складена та підписана Заява № 801 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.8-9).

Згідно з інформацією, викладеною у вказаній заяві, її підписання є беззастережним підтвердженням, що відповідач приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування і погоджується з тим, що може обрати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості Банку), а при обранні послуги з укладання договору страхування, підписанням цієї Заяви підтверджує свою згоду на укладання договору страхування на зазначених умовах.

У Заяві відповідач просила банк надати їй споживчий кредит на таких умовах: найменування кредитного продукту - кредит на загальні цілі, без довідки банківський переказ; цільове призначення: а)загальні споживчі цілі, б) сплата разової комісії банку; сума кредиту 25000,00 грн, строк 24 місяці, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%; розмір процентної ставки 0,01% річних; разова комісія 0,00%; повернення кредиту ануїтетна (рівними платежами), спосіб надання споживчого кредиту банківський переказ на рахунок в АТ «ПУМБ», отримувач ОСОБА_2 .. Заява містить Графік платежів з 29.09.2021 по 29.09.2023.

Також 29.09.2021 ОСОБА_2 підписала паспорт споживчого кредиту АТ «ПУМБ», який містить інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, що є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування та на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі; щодо порядку повернення кредиту тощо (зворот а.с. 9).

Відповідач з викладеними у заяві умовами кредитування погодилася без будь-яких зауважень або застережень, на підтвердження чого проставила свій підпис.

Видача банком позичальнику кредитних коштів за договором № 801 від 29.09.2021 у розмірі 25000,00 грн. підтверджується копією платіжної інструкції №ТR.52522449.5012.8810 від 29.09.2021 та випискою по рахунку з 31.01.2022 по 01.12.2023 (а.с.31, 37).

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором № 801 від 29.09.2021 станом на 31.10.2024 включно становить 34819,03 грн., з яких: 20811,78 грн. заборгованість за кредитом; 4,23 грн. заборгованість по процентам, 14003,02 грн. заборгованість за комісією (зворот а.с.31-32).

Позивач АТ «ПУМБ» з метою досудового добровільного врегулювання спору на адресу позичальника ОСОБА_2 04.11.2024 року направляв письмову вимогу про погашення заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 120947,36 грн. (а.с.28-30).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенізакономяк істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому зазакономнадані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625 цього Кодексу.

Доводи відповідача, щодо безпідставності нарахування відсотків після 15.07.2020 року за договором №4395 від 12.07.2015, суд вважає безпідставними.

Згідно з п. 2.3.2., 2.3.3 розділу 4 Банк має право: в одностороньому порядку змінювати Тарифи або Правила Користування платіжними картками Банку з повідомленням про це Клієнта не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до введеня в дію таких змін одним або декількома з способів визначених в п. 1.3 цього розділу. На умовах, визначених Договором карткового рахунку та протягом строку його дії, всатноити КлієнтуЛіміт овердрафту та строк користування офердрафтом, а також збільшувати розмір ліміту овердрафту та/або продовжувати строк коистування ним, письмово повідомивши про це клієнта , шляхом направлення письмового повідомлення, не пізніже ніж за 5 (п`ять) днів до дати встановлення зміни.

З наданих позивачем доказів, а саме довідки про збільшення кредитного ліміту, виписки з особового рахунку вбачається, що після 15.07.2020 відповідач продовжувала коритсуватись кредитним лімітом, здійснювала покупки, отримувала готівку через банкомати, здійнювались інші банківські операції.

Відповідно до п. 6.3 Закриття карткового рахунку та повернення Банком залишку з Карткового рахунку здійснюєтьмя на підставі заяви Клієнта або з інших підстав, пердбачених Догвором картокового рахунку, після закінчення 45 днів після повернення до Банку Картки, виданої у рамках Договору карткового рахунку. У випадку відмови Клієнта повернути Картку Банку закриття Карткового рахунку та повернення залишку коштів з Карткового рахунку здійснюється на підставі заяви Клієнта після закінчення 45 днів з дати закінчення строку дії Картки.

Доказів того, що відповідач звертався до банку із заявою про закриття карткового рахунку суду не надано.

При досліджені розрахунку за кредитним договором №4395 від 12.07.2015 року, встановлено, що проведені нарахування по 30.09.2023, в той час як виписка по особовому рахунку надана лише до 30.09.2022 (а.с. 33-46).

Отже суд не приймає як достатній та достовірний доказ, в розумінні ст. 79, 80 ЦПК України, розрахунок за кредитним договором №4395 від 12.07.2015. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, сплату тіла кредиту, відсотків, комісії, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, передбачено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16.09.2020 у справі №200/5647/18, від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц, від 26.05.2021 у справі №204/2972/20, від 13.10.2021 у справі №209/3046/20.

Також у постанові Верховного Суду від 31.05.2022 у справі № 194/329/15 зазначено, що виписка з особового рахунку може бути належним доказом заборгованості відповідача за кредитом, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами.

Отже, виписки з рахунку є належними доказами, щодо заборгованості за кредитним договором, проте з наданої виписки вбачається, що останні нарахування відсотків за користування лімітом здійснені 30.09.2022 року (а.с. 37-46).

Отже враховуючи виписку, з розрахунку вбачається, що за кредитним довгором №4395 від 12.07.2125 станом на 31.10.2024 заборгованість за кредитом 55583,89 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 12505,35 грн..

Що стосується заборгованості за договором № 801 від 29.09.2021, зокрема нарахування комісії, суд виходить з наступного.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст. 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частини першої, другої та п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 461/2857/20.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що: «у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

З матеріалів даної справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням та комісії за обслуговування кредиту, банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються ОСОБА_2 та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості.

Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення договору та вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23.

Виходячи з наведеного вимоги банку щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по кредитному договору №801 від 29.09.2021 за комісією в розмірі 14 003,02 грн задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що відповідно до розрахунку заборгованостіза кредитним договором №801 від 29.09.2021 стягнуто в рахунок комісії (яка є некчемною) - 2990,00 грн., а заборгованість за кредитом складає - 20811,78 грн., заборгованість за процентами 4,23 грн., то надмірно стягнуті 2990,00 грн. слід зарахувати в рахунок заборгованості за кредитом та відсотками.

Згідно з положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Положеннями ч. 2ст. 78 ЦПК Українивизначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положеньст. 83 ЦПК Українипозивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.

На підставі досліджених письмових доказів, наданих позивачем та відповідачем, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги АТ «ПУМБ» підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 85915,25 грн. станом на 01.12.2024, з яких за кредитним договором №14395 від 12.07.2015 року в розмірі 68089,24 грн., з яких: 55583,89 грн. - заборгованість за кредитом; 12505,35 грн. - заборгованість за процентами; за кредитним договром №801 від 29.09.2021 року в розмірі 17826,01 грн., з яких: 17826,01 грн. - заборгованість за кредитом.

В іншій частині позов задоволенню не підлягає, з підстав зазначених вище.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі в розмірі 1720,87 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 166, 256, 263-265, 280, 282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитними договорами станом на 31.10.2024 у розмірі 85 915 (вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот п`ятнадцять) гривень 25 копійок, з яких: за кредитним договором №14395 від 12.07.2015 в розмірі 68089,24 грн., з яких: 55583,89 грн. - заборгованість за кредитом; 12505,35 грн. - заборгованість за процентами; за кредитним договром №801 від 29.09.2021 в розмірі 17826,01 грн., з яких: 17826,01 грн. - заборгованість за кредитом.

В іншій частині позивних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судовий збір у розмірі 1720 (одна тисяча сімсот двадцять) гривень 87 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Найменування учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», , адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 03.11.2025.

Суддя С.О. Рубіжний