Справа № 152/1098/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
28 жовтня 2025 року м. Шаргород
Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді - Роздорожної А.Г.
за участі секретаря судового засідання Сербіної М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу
за позовом керівника Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області Андрія Вітюка
в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «СХК «Вінницька промислова група»
вимоги позивача: про припинення права власності на земельну ділянку шляхом конфіскації
учасники в судове засідання не з`явилися;
після закінчення судового розгляду, ухвалив рішення про наступне:
І. Стислий виклад позиції позивача, відповідача та третьої особи.
Вказана земельна ділянка перебуває в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю «СХК» «Вінницька промислова група» на підставі договору оренди землі №38 від 1 грудня 2019 року, строк дії якого до 31 грудня 2034 року з правом пролонгації та передачі в піднайм (суборенду).
Таким чином, ОСОБА_1 успадкувала спірну земельну ділянку, зареєструвала право власності на неї та передала її в оренду. Право власності на вищевказану земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у ОСОБА_1 виникло з моменту державної реєстрації цього права, а саме з 27 січня 2020 року.
Згідно інформації Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області за № 0501.5-3868/05.3-25 від 26 травня 2025 року та за № 0501.5-4015/05.3-25 від 30 травня 2025 року встановлено, що громадянка рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про імміграцію», як особа, що має право на набуття громадянства України за територіальним походженням, отримала дозвіл на імміграцію № 2 від 12 травня 2018 року.На підставі зазначеного дозволу на імміграцію 21 січня 2019 року остання була документована посвідкою на постійне проживання № НОМЕР_1 .
В той же час, із заявами про набуття громадянства України, документування паспортом громадянина України та паспортом громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 до Управління ДМС України у Вінницькій області не зверталася. На даний час ОСОБА_1 за обліками УДМС у Вінницькій області значиться як особа, що документована посвідкою на постійне місце проживання в Україні. Відповідно до інформації Джуринської сільської ради Вінницької області № 02-18/323 від 2 червня 2025 року ОСОБА_1 в с. Голинчинці Джуринської територіальної громади Вінницької області не зареєстрована та не проживає.
2. На підтвердження позовних вимог керівник Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області надав: копію інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, копію договору оренди землі, Інформацію Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, копію державного акта, копію витягу з Державного земельного кадастру, копію витягу із технічної документації із нормативної грошової оцінки земельної ділянки, копії повідомлень Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області; копію відповіді Джуринської сільської ради та Шаргородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану, копію технічної документації із землеустрою; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
3. Відповідачка відзиву на позов не подавала.
4. 11 вересня 2025 року від представника Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області до суду надійшли пояснення, в яких він вказав, що оскільки відповідачка ОСОБА_1 , будучи іноземцем, грубо порушила національне
законодавство України, оскільки упродовж року після набуття права власності на
вказану земельну ділянку не здійснила її відчуження, вказана земельна ділянка підлягає конфіскації. Просить позов задовольнити, судові засідання проводити у відсутності представника третьої особи (а.с.90-91).
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
6. В прохальній частині додаткових пояснень, що надійшли до суду 11 вересня 2025 року від представника Головного Управління Держгеокадастру у Вінницькій області Карпишиної О.О., остання просить розгляд справи проводити у відсутність представника Головного Управління Держгеокадастру у Вінницькій області (а.с.90-91).
7. 28 жовтня 2025 року надійшла заява від прокурора Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури Гірріл І., у якій остання просить розгляд справи проводити у її відсутність, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с.133).
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
8. Ухвалою суду від 15 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Вказаною ухвалою суду відповідачці запропоновано надати в строк до 17 вересня 2025 року відзив на позовну заяву, а третій особі пояснення щодо позову; постановлено здійснити виклик відповідачки в підготовче судове засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.83).
9. Ухвалою суду від 17 вересня 2025 року закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 9 жовтня 2025 року, постановлено здійснити виклик відповідачки в судове засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.99).
11. Відповідно до оголошень про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме, розміщеного на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідачку двічі належним чином повідомлено про розгляд даної справи у суді (а.с.101, 105).
12. Таким чином, відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце його проведення, відзиву на позов не подавала. Відповідно до частини першої статті 281 ЦПК України 28 жовтня 2025 року судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом.
17. Відповідно до повідомлення УДМС у Вінницькій області, громадянка рф ОСОБА_1 значиться як особа, що отримала дозвіл на імміграцію №2 від 12 травня 2018 року, на підставі зазначеного дозволу 21 січня 2019 року ОСОБА_1 була документована посвідкою на постійне проживання № НОМЕР_1 ; із заявами про набуття громадянства України, документування паспортом громадянина України та паспортом громадянина України для виїзду за кордон до УДМС у Вінницькій області не зверталася (а.с.33).
18. Згідно з копією інформації від 2 червня 2025 року Джуринської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, ОСОБА_1 на території с. Голинчинці не зареєстрована та не проживає (а.с.37).
20. Згідно з копією повідомлення №286-28.12-35 від 10 червня 2025 року, Шаргородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив про відсутність актового запису про смерть ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому, в архіві відділу державної реєстрації актів цивільного стану відсутні відомості щодо актових записів, що були зареєстровані компетентними органами іноземних держав (а.с.40).
21. Відповідно до копії спадкової справи №422/06 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , яка розпочата та закінчена 25 липня 2006 року Шаргородською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_1 звернулася до державної нотаріальної контори із заявою, в якій вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_2 , який постійно проживав в с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області та залишив на її ім`я заповіт. Просила видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно, яке складається з: житлового будинку з господарчими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2 , земельної ділянки площею 1,5987, що знаходиться в с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області та посвідчений Державним актом на право власності на земельну ділянку ВН №004391, права на пайовий фонд майна КСП «Горизонт» с. Голинчинці реорганізоване підприємство ПП «Горизонт» с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області, частка якого визначена в розмірі 2071 грн, або 0,462 відсотка, яке відповідач прийняла. 25 липня 2006 року державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області Масилюк Р.М. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я спадкоємця ОСОБА_1 (а.с.108-132 ).
V. Оцінка Суду.
22. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
23. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
24. Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.
25. Згідно з статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
26. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
27. Згідно з статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.
28. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.
29. Згідно з частинами першою та другою статті 38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться.
30. Відповідно до статті 39 Закону України «Про міжнародне приватне право» виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Право, яке застосовується до виникнення та припинення права власності та інших речових прав, що є предметом правочину, визначається відповідно до частини першої цієї статті, якщо інше не встановлено за згодою сторін. Вибір права сторонами правочину не зачіпає прав третіх осіб. Виникнення права власності внаслідок набувальної давності визначається правом держави, у якій майно знаходилося на момент спливу строку набувальної давності.
31. Згідно з статтею 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.
32. Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 374 ЦК України суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Іноземці, особи без громадянства можуть набувати право власності на землю (земельні ділянки) відповідно до закону. Права та обов`язки суб`єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом.
33. Згідно з статтею 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.
34. Відповідно до пункту а) частини першої статті 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності.
35. Згідно з частинами другою четвертою статті 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
36. Відповідно до пункту д) статті 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є конфіскація за рішенням суду.
37. Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.
38. Відповідно до пункту в) частини першої статті 143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки.
39. Згідно з пунктом 10 частини першої статті 346 ЦК України право власності припиняється у разі конфіскації.
40. Відповідно до статті 354 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.
42. Суд, давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному прокурором в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.
VI. Розподіл судових витрат.
43. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
44. На підставі викладеного, суд вважає, що судові витрати у виді судового збору в сумі 3028 грн (а.с.1) слід стягнути з відповідачки на користь Вінницької обласної прокуратури.
Керуючись статтями 2, 4, 5, 10-13, 18, 258, 259, 263 265, 280, 281, 282 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -
1. Позов керівника Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області Андрія Вітюка, що поданий в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області до ОСОБА_1 , (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «СХК «Вінницька промислова група»), про припинення права власності на земельну ділянку шляхом конфіскації - задовольнити повністю.
3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Вінницької обласної прокуратури витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн.
Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Відповідач може подати заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення суду складено 4 листопада 2025 року.

Ім`я (найменування) сторін :

Позивач: Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, місцезнаходження вул. Келецька, 63, в м. Вінниця, .

Прокуратура, що звернулася в інтересах держави: Жмеринська окружна прокуратура Вінницької області, 23100, м. Жмеринка Вінницька область, вул. Національна, 6-а, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка російської федерації, ід.№ НОМЕР_2 , мешканка АДРЕСА_1 .

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «СХК «Вінницька промислова група», місцезнаходження вул. Зулісного Сергія, буд.54-А, м. Вінниця Вінницької області, .

Головуючий суддя Андрея РОЗДОРОЖНА