КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 359/7220/23
провадження № 22-ц/824/5998/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,

при секретарі Черняк Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖК «Волна», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Оздоровчий комплекс «Волна», про усунення перешкод у користуванні пляжною зоною та зоною відпочинку та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 - адвоката Корсуна Сергія Івановича на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2024 року та представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖК «Волна» - адвоката Корепанової Ольги Миколаївни на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2024 року, яка містить заперечення на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2024 року, в складі судді Яковлєвої Л. В.,

встановив:

В липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖК «Волна» (далі - ТОВ «ЖК «Волна») про усунення перешкод у користуванні пляжною зоною та зоною відпочинку та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, у травні 2023 року позивачка та мешканки Бориспільської територіальної громади Київської області разом із своїми неповнолітніми дітьми перебували на території урочища «Млиново» Золочівської сільської ради Бориспільського району. Маючи намір відпочити з дітьми на березі річки Дніпро, вони не могли потрапити до води.

Прибережна пляжна зона перебуває в оренді ТОВ «Оздоровчий комплекс «Волна». Земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:0737, загальною площею 0,2000 гектарів, передана в оренду зазначеному товариству з цільовим призначенням - під розміщення пляжної зони та влаштування зони відпочинку для мешканців територіальної громади Бориспільського району.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2018 року у справі №359/8736/17 встановлено, що до «земельної ділянки кадастровий номер :04:002:0737 дійсно відсутній безперешкодний доступ, так як остання огороджена парканом разом прилеглими земельними ділянками (що розташовані суміжно). При цьому суду не надано доказів, що паркан, який підлягає знесенню за вимогами позивача належить саме ТОВ «ОК «Волна», оскільки суміжним землекористувачем є інша юридична особа, яка до участі в справі не залучалась».

На даний час відомо, що згаданий у рішенні суду паркан побудований навколо земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0826, яка перебуває в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖК «Волна», та перекриває доступ до прибережної пляжної зони.

У відповідь на адвокатський запит від 30.05.2023 №30-05/23-01-К ТОВ «ЖК «Волна» листом від 14.06.2023 №21-а надала відповідь, що на земельній ділянці з кадастровим номером :04:002:0737 дійсно розташовані об`єкти нерухомого майна, які належать ТОВ «ЖК «Волна», право власності на які зареєстровано 02.03.2020, тобто пізніше від дати, коли відбувся суд. За таких умов ТОВ «ЖК «Волна» не вбачає необхідності у здійсненні будь-яких дій із існуючим парканом.

ОСОБА_1 зазначає, що ТОВ «ЖК «Волна» порушує конституційні принципи та використовує свою власність на шкоду інтересам людей - мешканців територіальної громади Бориспільського району Київської області. Фактично, ТОВ «ЖК «Волна» відмовило мешканцям територіальної громади у доступі до пляжної зони та зони відпочинку, до якої має забезпечуватися вільний доступ.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 просила усунути їй та мешканцям територіальної громади Бориспільського району перешкоди у користуванні пляжною зоною та зоною відпочинку, зобов`язати ТОВ «ЖК «Волна» прибрати (демонтувати) паркан, що обмежує доступ до пляжної зони та зони відпочинку.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2024 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Оздоровчий комплекс «Волна» (далі - ТОВ «Оздоровчий комплекс «Волна»).

09.10.2024 ОСОБА_1 та ТОВ «ЖК «Волна» звернулись до суду з заявою, в якій просили затвердити укладену сторонами мирову угоду на наступних умовах:

1. Відповідач - ТОВ «ЖК «Волна» підтверджує, що ним орендується земельна ділянка з кадастровим номером : :04:002:0826, площею 0,6570 гектарів, на якій розташовані належні товариству на праві приватної власності об`єкти нерухомого майна зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.03.2020, реєстраційні об`єкти нерухомого майна: 208 та 208.

2. Відповідач - ТОВ «ЖК «Волна» підтверджує, що на момент оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:0826 уже була обнесена парканом, документів про право власності на паркан ТОВ «ЖК «Волна» не має.

3. Судовим рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2018 року у справі №359/8736/17 було встановлено, що спірний паркан не належить ТОВ «Оздоровчий комплекс «Волна», яке залучено до справи №359/7220/23 у якості третьої особи.

4. З моменту набрання чинності Мировою угодою, ТОВ «ЖК «Волна» зобов`язується прибрати паркан, що обмежує доступ до пляжної зони та зони відпочинку з боку орендованої товариством земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0826, яка знаходиться на території Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області за межами населених пунктів на території урочища «Млиново».

5. З моменту набрання чинності Мировою угодою та виконання Стороною 1 пункту 4 цієї угоди, сторони - ОСОБА_1 та ТОВ «ЖК «Волна» не матимуть жодних претензій одна до одної з приводу усунення перешкод Стороні 2 та мешканцям територіальної громади Бориспільського району у користуванні пляжною зоною та зоною відпочинку.

6. Підписанням Мирової угоди Сторони підтверджують, що усі спірні питання між ними врегульовані на підставі взаємних поступок, а Мирова угода стосується виключно прав і обов`язків сторін та не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

7. Сторони повністю усвідомлюють, що ухвалою суду про затвердження Мирової угоди одночасно закривається провадження по справі і повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

8. Ухвала про затвердження Мирової угоди є виконавчим документом.

9. У разі невиконання затвердженої судом Мирової угоди ухвала суду про затвердження Мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

11.11.2024 третя особа ТОВ «Оздоровчий комплекс «Волна» подало заперечення на заяву про затвердження мирової угоди.

Вважає, що умови мирової угоди порушують його права та охоронювані законом інтереси, є невиконуваними. Зі змісту мирової угоди неможливо встановити на якій саме земельній ділянці розташований паркан (частина паркану). Сторонами не надано належного обґрунтування, у зв`язку з чим доступ до водойми має пролягати саме через земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0826 та через інші сусідні з нею земельні ділянки, в тому числі земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0473, яка перебуває в користуванні ТОВ «Оздоровчий комплекс «Волна».

ТОВ «Оздоровчий комплекс «Волна» є належним чином зареєстрованою юридичною особою з відповідним видом економічної діяльності ( 96.04 Діяльність із забезпечення фізичного комфорту), прийнятими в експлуатацію будинками відпочинку та зареєстрованим правом власності на об`єкти нерухомого майна, а тому відповідно до ч. 4 ст. 60 Земельного кодексу України, ч. 13 ст.88 Водного кодексу України доступ до земельної ділянка з кадастровим номером :04:002:0473 може бути обмеженим для загального користування.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2024 року в задоволенні спільної заяви ОСОБА_1 та ТОВ «ЖК «Волна» про затвердження мирової угоди відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що умови мирової угоди стосуються невизначеного кола осіб, які не є учасниками справи. ТОВ «ЖК «Волна» визнало, що ним орендується земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:0826, площею 0,6570 га. ТОВ «ЖК «Волна» не є власником спірного паркану. В матеріалах справи відсутні дані щодо дійсного власника паркану. Відтак, затвердження мирової угоди може призвести до порушення прав і обов`язків інших осіб, які не є учасниками справи.

Крім того, вказана земельна ділянка, згідно витягу з Державного земельного кадастру від 25 вересня 2024 року, від точки А до точки Б межує з землями загального користування, від точки Б до точки В межує з землями ТОВ «Тампер», від точки В до точки Г межує з землями ТОВ «Оздоровчий комплекс «Волна», від точки Г до точки А межує з землями ТОВ «Спортивно - оздоровчий комплекс «Волна».

За змістом умов мирової угоди є незрозумілим, в якій саме частині паркан підлягає знесенню, чи не є паркан, що огороджує земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0826, спільним для суміжних власників земельних ділянок, чи не порушить це їх права. Також не встановлені строки та порядок знесення цього паркану.

Відтак, умови мирової угоди є неконкретизованими та такими, що суперечать правам чи охоронюваним законом інтересів інших осіб.

Більш того, за змістом позовних вимог, ТОВ «ЖК «Волна» чинить перешкоди позивачу у доступі до пляжної зони та зони відпочинку. Однак з дослідженого витягу з Державного земельного кадастру від 25 вересня 2024 року вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:0826, яку орендує відповідач, межує з іншими земельними ділянками і не розташована вздовж річки чи в прибережній смузі. Тобто, через цю земельну ділянку немає доступу до пляжної зони та зони відпочинку.

Наведене, в свою чергу, свідчить про неможливість вирішення спору між сторонами по суті шляхом укладення мирової угоди, оскільки угода не може бути виконана за змістом її умов та мирова угода остаточно не вирішує спору і може призвести до виникнення нового (их) спору (ів).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «ЖК «Волна», третя особа : ТОВ «Оздоровчий комплекс «Волна» про усунення їй та мешканцям територіальної громади Бориспільського району перешкод у користуванні пляжною зоною та зоною відпочинку, зобов`язання ТОВ «ЖК «Волна» прибрати (демонтувати) паркан, що обмежує доступ до пляжної зони та зони відпочинку відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріали справи не містять жодних доказів наявності перешкод позивачу у вільному доступі до пляжної зони через земельну ділянку відповідача.

Відповідно до інформації Державного земельного кадастру, земельні ділянки розташовані на місцевості в наступному порядку : першою від урізу води є земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:0737 (орендар ТОВ «Оздоровчий комплекс «Волна»), далі, посередині, земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0473 (орендар ТОВ «Оздоровчий комплекс «Волна») і найвіддаленіше від берегу річки розташована земельна ділянка відповідача з кадастровим номером : 04:002:0826 (орендар ТОВ «ЖК «Волна»).

Наведене свідчить про те, що земельна ділянка ТОВ «ЖК «Волна» безпосередньо у береговій чи пляжній зоні не розташована та не має прямого доступу до берегу та урізу води, оскільки перед земельною ділянкою з кадастровим номером :04:002:0826, в сторону берегу та пляжу, розташовано ще дві земельні ділянки з кадастровими номерами :01:002:0473 та :04:002:0737, на яких розташовані об`єкти, які на праві приватної власності належать ТОВ «Оздоровчий комплекс «Волна».

Відтак, демонтаж спірного паркану навколо земельної ділянки, якою користується ТОВ «ЖК «Волна», не призведене до відновлення порушених прав ОСОБА_1 щодо вільного і безперешкодного доступу до пляжної зони та зони відпочинку.

Матеріали справи також не містять доказів того, що спірний паркан належить на праві власності ТОВ «ЖК «Волна».

До участі в справі не залучені власники земельних ділянок з кадастровими номерами :01:002:0473, :04:002:0737, :04:002:0826, хоча рішення суду у справі може вплинути на їх права та обов`язки.

26.12.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Корсун С. І. через систему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2024 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Посилається на порушення судом першої інстанції вимог ч. 1 ст. 53 ЦПК України щодо залучення судом до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ТОВ «Оздоровчий комплекс «Волна» в кінці сьомого судового засідання 18 вересня 2024 року. До постановлення відповідної ухвали судом була вислухана думка громадянина Шилова В. В. , останньому надано право заявляти відводи тощо.

Всупереч вимогам процесуального законодавства ( ч. 1 ст. 182 ЦПК України) третя особа у своїх поясненнях заявляє вимогу - відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, а суд першої інстанції повністю задовольняє такі вимоги, яких не може бути а priori.

Суд першої інстанції, встановивши, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки Бориспільської районної державної адміністрації та Золочівської сільської ради, не виконав вимоги ч. 3 ст. 53 ЦПК України щодо залучення таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Судом протиправно визначено збільшений строк для складання рішення, який також перевищено у 3,4 рази; порушено процесуальний порядок оформлення ухвал, постановлених в нарадчій кімнаті за наслідками розгляду клопотання позивача про витребування документів на паркан у відповідача; порушено розумний строк розгляду даної справи.

Щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права зазначив, що суд першої інстанції повністю заперечив та спростував наявність у позивачки конституційного права користуватись природними об`єктами права власності народу відповідно до закону, ввівши додаткові обмеження щодо її права на звернення до суду.

Відповідач ТОВ «ЖК «Волна» визнав, що на його земельній ділянці з кадастровим номером : 04:002:0826 знаходиться паркан, документів на право власності на який відповідач не має, тобто встановлений самочинно та незаконно. Суд трактує обставини справи виключно на користь третьої особи без перевірки та критичної оцінки.

В оскаржуваному рішенні міститься недостовірна інформація щодо цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0473, договір оренди цієї земельної ділянки не надано. Суд не звернув уваги на те, що третьою особою в прибережній захисній смузі побудовано базу відпочинку з прямим порушенням норм Земельного кодексу України.

Суд першої інстанції фактично заборонив позивачці захищати права та інтереси своїх дітей, які є мешканцями територіальної громади Бориспільського району та представниками Українського народу в суді.

30.12.2024 представник ТОВ «ЖК «Волна» - адвокат Корепанова О. М. через систему «Електронний суд» подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2024 року та ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2024 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити спільну заяву сторін та затвердити мирову угоду.

Посилається на те, що відмова суду першої інстанції у затвердженні мирової угоди є протиправною, надуманою та грубо порушує право відповідача на примирення сторін на будь-якій стадії судового процесу.

Оскаржуваним судовим рішенням суд фактично заборонив сторонам зносити тимчасово зведений паркан, який належить ТОВ «ЖК «Волна» на праві власності як будівельні матеріали, та обмежує доступ громадян до прибережної захисної смуги, яка належить на праві власності усьому народу України.

21.02.2025 представник третьої особи ТОВ «Оздоровчий комплекс «Волна» - адвокат Шилов В. В. подав відзиви на апеляційні скарги, в яких не погоджується з їх змістом та вимогами.

Зазначив, що навколо земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0826 з усіх сторін розташований паркан, проте зі змісту позовної зави, мирової угоди, апеляційних скарг та з матеріалів справи не можливо встановити, який саме паркан створює перешкоди в користуванні пляжною зоною та зоною відпочинку та який саме паркан ( чи його частину) у зв`язку з цим необхідно прибрати (демонтувати).

Сторонами не наведено належних обґрунтувань, у зв`язку з чим доступ до водойми має пролягати саме через земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0826 та через інші сусідні з нею земельні ділянки, в тому числі через земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0473, яка не призначена «для розміщення пляжної зони та влаштування зони відпочинку для мешканців територіальної громади Бориспільського району».

Сторонами не надано належних доказів на якій саме земельній ділянці розташовано спірний паркан, що вказаний паркан навколо земельної ділянки ТОВ «ЖК «Волна» належить саме вказаній особі. Твердження відповідача про належність йому паркану ґрунтується на припущеннях.

В матеріалах справи відсутні докази розташування земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0826 в межах прибережної захисної смуги.

Крім того, якщо паркан (огорожа) фактично виступає межовою спорудою, поки один із сусідів зацікавлений у подальшому існуванні спільної межової споруди, вона не може бути ліквідована або змінена без його згоди.

Позивачем не наведено доводів, яким чином залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, порушення строків розгляду справи призвели до неправильного вирішення справи.

Зазначає, що для земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0737, а не з кадастровим номером :04:002:0473, як це стверджується позивачем, передбачено використання «для розміщення пляжної зони та влаштування зони відпочинку для мешканців територіальної громади Бориспільського району».

Суд першої інстанції не заперечував та не спростував наявність у позивача права на звернення до суду, а лише додатково зазначив про відсутність доказів, які підтверджують представництво інтересів дітей позивача та інших мешканців територіальної громади.

На думку третьої особи, представник позивача - Корсун С. І., який є засновником Адвокатського об`єднання «Бона Фідес» і представник відповідача - Корепанова О. М., яка є керівником та учасником Адвокатського об`єднання «Бона Фідес» діючи в умовах наявного конфлікту інтересів та без жодних доказів, лише на підставі тверджень однієї сторони і їх визнання іншою стороною намагаються в своєрідний спосіб ( в т. ч. для можливості уникнення будь-яких узгоджень з сусідами), закріпити за собою виключні права на паркан по периметру земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0826, яка перебуває в користуванні ТОВ « ЖК «Волна».

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 - адвокат Корсун С. І., відповідача ТОВ «ЖК «Волна» - адвокат Корепанова О. М. подані ними апеляційні скарги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник третьої особи ТОВ «Оздоровчий комплекс «Волна» проти задоволення апеляційних скарг заперечував.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваних судових рішень суду першої інстанції та в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині першій статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних права, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зазначив, що порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 як на підставу позову посилалася на те, що вона разом зі своїми дітьми перебувала на території урочища «Млиново» Злочівської сільської ради Бориспільського району. Маючи намір відпочити з дітьми на березі річки «Дніпро», вона ніяким чином не могла потрапити до води через паркан, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :04:002:0826, що перебуває в оренді у відповідача ТОВ «ЖК «Волна». Вказаний відповідач відмовив мешканцям територіальної громади у доступі до пляжної зони та зони відпочинку, до якої має забезпечуватися вільний доступ.

Суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши докази у справі, дійшов висновку про відмову в позові з підстав того, що земельна ділянка ТОВ «ЖК «Волна» безпосередньо у береговій чи пляжній зоні не розташована та не має прямого доступу до берегу та урізу води. Перед земельною ділянкою з кадастровим номером :04:002:0826, власником якої є Золочівська сільська рада, в сторону берегу та пляжу розташовано ще дві земельні ділянки з кадастровими номерами :01:002:0473 та :04:002:0737, власником яких є Бориспільська районна державна адміністрація. Проте дані юридичні особи не залучені позивачем до участі у справі, хоча рішення суду у справі може вплинути на їх права та обов`язки.

Колегія суддів з погоджується з таким висновком суду першої інстанції огляду на таке.

Судом встановлено, що 14 вересня 2022 року між ТОВ «ЖК «Волна» (орендар) та Золочівською сільською радою (орендодавець) укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку комунальної власності з цільовим призначенням 07.01. Для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення площею 0,6570 гектарів, кадастровий номер :04:002:0826, яка знаходиться на території Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області за межами населених пунктів на території урочища «Млиново».

Право власності на земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.11.2021.

На вказаній земельній ділянці розташовані об`єкти нерухомого майна, які належать ТОВ «ЖК «Волна», а саме: готельний корпус, будинок охорони, будинок для відпочинку, загальною площею 2 146,6 кв.м, право власності на які зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.03.2020, та готельний корпус загальною площею 1 737,7 кв.м., право власності на який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.03.2020 .

Позивач посилалася на ту обставину, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:0826 огороджена парканом.

За твердженням ТОВ «ЖК «Волна», у нього відсутні будь-які документи на вказаний паркан.

Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки :04:002:0826, від А до Б - землі загального користування; від Б до В - ТОВ «Тампер», від В до Г - ТОВ «Оздоровчий комплекс «Волна», від Г до А - ТОВ «Спортивно-оздоровчий комплекс «База Волна».

Відповідно до відомостей з кадастрової картки земельні ділянки розташовані наступним чином: найвіддаленіше від берегу річки - земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:0826 ( ТОВ «ЖК «Волна»); посередині земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:0473 ( ТОВ «Оздоровчий комплекс «Волна») перша від урізу води земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:0737 (ТОВ «Оздоровчий комплекс «Волна»).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2018 року (справа №359/8736/17) зобов`язано ТОВ «Оздоровчий комплекс «Волна» вжити заходів для забезпечення безперешкодного доступу мешканців Бориспільського району Київської області до земельної ділянки кадастровий номер :04:002:0737, площею 0,2000 га, розташованої на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області, у відповідності до договору оренди земельної ділянки від 17.12.2008 року, укладеного між Бориспільською районною державною адміністрацією та ТОВ «Оздоровчий комплекс «Волна».

Як вбачається зі змісту вказаного судового рішення, 03.10.2017 року комісією по контролю за використанням та охороною земель, лісів, надр, водоймищ (річок, ставків, озер), атмосферного повітря, рослинного і тваринного світу та інших природних ресурсів Бориспільського району виявлено факт огородженої закритої території ТОВ «Оздоровчий комплекс «Волна» та ТОВ «Спортивно-оздоровчий комплекс «База Волна».

Крім того, 17.11.2017 Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного правління Держгеокадастру у Київській області була проведена перевірка дотримання вимог законодавства при використанні земельних ділянок, як об`єктів перевірки, з кадастровими номерами: :01:002:0474, :04:002:0738, :01:002:0473, :04:002:0737, які розташовані на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області.

За результатами перевірки було складено акт від 17 листопада 2017 р. №303- ДК/260/АП/09/01/-1, відповідно до якого було встановлено, що вище вказані земельні ділянки є суміжними, по зовнішньому периметру огороджені спільним парканом (крім берега р. Дніпро). На території розташовано базу відпочинку « Волна », яка обслуговується під спільним знаком для товарів та послуг « Riverside Family Club ». На території бази відпочинку здійснено благоустрій, розташовано дерев`яні двоповерхові будинки, басейни, господарські приміщення. Доступ до земельних ділянок здійснюється через металеві ворота, розташовані з південно-східної сторони. По берегу р. Дніпро облаштовано берегоукріплення, доступ до берегу з території бази « Волна » до р. Дніпро вільний.

18.06.2018 року під час виїзного судового засідання судом було встановлено, що до спірної земельної ділянки кадастровий номер :04:002:0737 дійсно відсутній безперешкодний доступ, так як остання огороджена парканом разом з прилеглими земельними ділянками (що розташовані суміжно). При цьому суду не надано доказів тому, що паркан, який підлягає знесенню за вимогами позивача належить саме ТОВ « Оздоровчий комплекс «Волна», оскільки суміжним землекористувачем є інша юридична особа, яка до участі в справі не залучалась.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 не було надано належних доказів на підтвердження точного місця розташування паркану, який обмежує доступ її та мешканців територіальної громади до пляжної зони та зони відпочинку, його розмірів, що ускладнить або зробить неможливим примусове виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Позивачем також не доведено, що саме ТОВ « ЖК «Волна» є відповідальною особою за надання такого доступу.

До участі в справі суміжних землекористувачів, якими є ТОВ «Тампер», ТОВ «Оздоровчий комплекс «Волна», ТОВ «Спортивно-оздоровчий комплекс «База Волна» залучено не було.

Позивачкою також не було притягнуто до участі в справі в якості співвідповідачів власника земельної ділянки, на якій розташована спірна споруда та власників земельних ділянок, які з нею межують.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (див.: постанову Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 457/726/17 (провадження № 61-43201св18)).

З огляду на те, що рішення в даній справі може вплинути на права та обов`язки власника земельної ділянки, яка передана в оренду ТОВ "ЖК "Волна", а також власників земельних ділянок, які з нею межують, про те вказані особи до участі в справі в якості співвідповідачів притягнуто не було, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в позові.

Висновки суду першої інстанції про відсутність доказів звернення позивачки до сільської ради з вимогою провести перевірку додержання вимог земельного та водного законодавства з боку відповідача не можуть слугувати підставою для висновку про заперечення існування у позивачки права на звернення до суду.

Судом першої інстанції розглянуто даний позов в межах наведених в позовній заяві доводів, з наданням відповідної правової оцінки фактичним обставинам справи.

За відсутності належного складу відповідачів суд позбавлений можливості надати оцінку доводам позивача про порушення її прав саме ТОВ «ЖК «Волна», який по суті не заперечує проти знесення паркану на орендованій ним земельній ділянці.

Щодо неправильності ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2024 року про відмову в задоволенні спільної заяви сторін про затвердження мирової угоди суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Договір є універсальним регулятором приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі (частини перша-четверта статті 207 ЦПК України).

Виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом і має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень (стаття 208 ЦПК України).

Мирова угода - це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору та на умовах, погоджених сторонами. Тобто, відмовившись від судового захисту, сторони ліквідують наявний правовий конфлікт через самостійне врегулювання розбіжностей на погоджених умовах.

Мирова угода є вираженням взаємного волевиявлення сторін, що спрямоване на вирішення спору між ними на основі компромісу та припинення його подальшого судового розгляду. У ній можуть вирішуватися питання, що стосуються виключно прав і обов`язків сторін.

Таким чином, сторонам надано можливість комплексно врегулювати відносини між собою в тому числі не обмежуючись обсягом вимог, що були заявлені у позові.

До основних завдань та переваг мирової угоди належать процесуальна економія, спрощення роботи суду, можливість сторонам самостійно врегулювати основні питання пов`язані із захистом порушених прав, за умови комплексного врахування інтересів всіх сторін.

У такий спосіб мирова угода є однією з форм прояву свободи (диспозитивності) в реалізації сторонами господарського процесу своїх прав, що проявляється в укладенні між ними угоди про заміну зобов`язання, на підставі якого й виник спір, іншим зобов`язанням з метою врегулювання такого спору.

Такі висновки викладено у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2020 року у справі № 911/427/19.

На відміну від звичайного договору мирова угода в позовному провадженні укладається у процесі розгляду справи в суді у формі та на умовах, передбачених процесуальним законодавством; підлягає затвердженню судом; припиняє процесуально-правові відносини сторін; якщо мирова угода не виконується добровільно, вона виконується в порядку, встановленому для виконання судового рішення.

Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/661/20 та у постановах Верховного Суду від 21 березня 2023 року у справі № 914/3014/20, від 12 травня 2021 року у справі № 910/11213/20.

З урахуванням наведених норм та обставин справи, суд першої інстанції правильно залишив без задоволення спільну заяву ОСОБА_1 та ТОВ «ЖК «Волна» про затвердження мирової угоди та продовжив розгляд справи, враховуючи те, що земельна ділянка відповідача межує з іншими земельними ділянками, не розташована вздовж річки чи в прибережній смузі, що свідчить про те, що мирова угода не вирішує спору по суті, її умови стосуються прав та інтересів інших осіб, які не залучені до участі в справі.

Підстав для скасування вказаної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги немає.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції вимог ч. 1 ст. 53 ЦПК України є необґрунтованими.

ТОВ «Оздоровчий комплекс «Волна» зазначено в якості третьої особи в позовній заяві, вказана особа зазначена в ухвалі про відкриття провадження у справі, а тому вказана особа мала процесуальне право брати участь в судових засідання, заявляти відводи, користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Допущене судом першої інстанції порушення строку розгляду справи, виготовлення повного судового рішення не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Наявність обставин, за яких відповідно до статті 376 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2024 року, оскільки суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційних скарг без задоволення, а оскаржуваного судового рішення без змін.

Керуючись ст. 353, 367, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Корсуна Сергія Івановича та апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖК «Волна» - адвоката Корепанової Ольги Миколаївни залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03.11.2025.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук