Справа № 404/1166/24
Номер провадження 2/404/322/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м. Кропивницький

Фортечний районний суд м. Кропивницького в складі:

головуючої судді Варакіної Н.Б.

за участі секретаря Щербини А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (вул. В. Перспективна, 55, м. Кропивницький, 25006) про визнання права власності за набувальною власністю

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просить визнати за ним право власності в порядку набувальної давності.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, належить ? частка квартири АДРЕСА_2 та на підставі договору дарування, серія та номер 2-219, виданого 02.08.2018 року Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою № 2,зареєстрованого 02.08.2018 року в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, належить ? частка квартири АДРЕСА_2 . В цілому, по вищевказаним правовстановлюючим документам позивачу належить ? частина вказаної квартири.

Відповідно до архівної довідки ОКИ «Кіровоградське ООБТІ» від 16.01.2024 року станом до 01.01.2013 року право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за його матір`ю, ОСОБА_2 , та її співмешканцем, ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.06.1996 року № НОМЕР_2 , виданого Кіровоградською міською радою народних депутатів.

За технічною характеристикою по матеріалам технічної інвентаризації вказана квартира складається з коридору,санвузлу,кухні, двох кімнат, балкону, загальною площею 41,44 кв. м, житлової - 28,46 кв. м. Квартира із суміжними кімнатами, що відображено в технічному паспорті квартири. мати - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . Починаючи з 2006 року у зв`язку з її поганим станом здоров`я я постійно проживав разом з нею і після її смерті в 2017 році продовжую проживати за вищевказаною адресою, що підтверджується довідкою КП ЖЕО №1 за № 1130 від 25.06.2021 року. Крім того, позивач постійно опікувався житлом, підтримував нерухоме майно в належному стані, робив ремонти, сплачував комунальні послуги за всю квартиру, що підтвердять заявлені мною свідки. Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складалася з ? частки приватизованої квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Свідоцтва про право на спадщину за законом отримали я і мій брат - ОСОБА_4 . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом (спадкова справа № 122/2018), позивач отримав ]/4 частини квартири за вказаною адресою. Брат отримав таку ж частку.

Відповідно до договору дарування від 02 серпня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-219, ОСОБА_4 (мій брат) подарував мені свою 1/4 частку вищевказаної квартири.

При оформленні спадщини позивач з братом прийняли в спадщину лише ? частку квартиру, яка належала матері, але нам було невідомо кому належить інша ? частка квартири, так як в Реєстрі прав власності на нерухоме майно вона не була зареєстрована. Із свідоцтва про право власності на квартиру нам було відомо про співвласника квартири - ОСОБА_5 , який проживав та був зареєстрований в цій квартирі по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 та приймав участь у приватизації квартири як постійно проживаючий та зареєстрований член сім`ї. Це був співмешканець моєї матері, вони не знаходилися в зареєстрованому шлюбі, але спільно проживали, вели спільне господарство,бюджет, також мати як пенсіонерка та хвора людина знаходилася на утриманні співмешканця, який крім пенсії мав додаткові заробітки, так як підробляв ремонтом автомобілів (ріхтовка машин). З моменту смерті ОСОБА_3 ніякі спадкоємці не вступали в спадщину і не заявляли про себе. Як вказано вище, помер ОСОБА_3 в 2003 році і на момент поселення в квартиру в 2006 році, позивачу було невідомо кому належить ? частка квартири. Вважає, що є в наявності усі складові для визнання права власності на частку нерухомого майна за набувальною давністю, оскільки позивач добросовісно і відкрито заволодів 1/2 частиною квартири АДРЕСА_4 , проживає в ній і утримує її.

Позивач володіє частиною квартири безперервно, майже вісімнадцять років, будь - яких інших осіб, які б претендували на спірне майно і оспорювали право позивача на отримання вказаного майна у власність за набувальною давністю не має.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 лютого 2024 позов залишено без руху.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 березня 2024 відкрито провадження по справі.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 серпня 2024 року витребувано докази по справі.

16 вересня 2024 року на виконання ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 серпня 2024 року від Кропивницької міської державної нотаріальної контори №2 повідомлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 нотаріальною конторою не заводилась.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

В судове засіданні позивач не з`явився.

Відповідач в судове засідання е з`явився.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, належить ? частка квартири АДРЕСА_2 та на підставі договору дарування, серія та номер 2-219, виданого 02.08.2018 року Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою № 2,зареєстрованого 02.08.2018 року в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, належить ? частка квартири АДРЕСА_2 . В цілому, по вищевказаним правовстановлюючим документам позивачу належить ? частина вказаної квартири.

Відповідно до архівної довідки ОКИ «Кіровоградське ООБТІ» від 16.01.2024 року станом до 01.01.2013 року право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за його матір`ю, ОСОБА_2 , та її співмешканцем, ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.06.1996 року № НОМЕР_2 , виданого Кіровоградською міською радою народних депутатів.

За технічною характеристикою по матеріалам технічної інвентаризації вказана квартира складається з коридору,санвузлу,кухні, двох кімнат, балкону, загальною площею 41,44 кв. м, житлової - 28,46 кв. м. Квартира із суміжними кімнатами, що відображено в технічному паспорті квартири. мати - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . Починаючи з 2006 року у зв`язку з її поганим станом здоров`я я постійно проживав разом з нею і після її смерті в 2017 році продовжую проживати за вищевказаною адресою, що підтверджується довідкою КП ЖЕО №1 за № 1130 від 25.06.2021 року. Крім того, позивач постійно опікувався житлом, підтримував нерухоме майно в належному стані, робив ремонти, сплачував комунальні послуги за всю квартиру, що підтвердять заявлені мною свідки. Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складалася з ? частки приватизованої квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Свідоцтва про право на спадщину за законом отримали я і мій брат - ОСОБА_4 . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом (спадкова справа № 122/2018), позивач отримав ]/4 частини квартири за вказаною адресою. Брат отримав таку ж частку.

Відповідно до договору дарування від 02 серпня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-219, ОСОБА_4 (мій брат) подарував мені свою 1/4 частку вищевказаної квартири.

При оформленні спадщини позивач з братом прийняли в спадщину лише ? частку квартиру, яка належала матері, але нам було невідомо кому належить інша ? частка квартири, так як в Реєстрі прав власності на нерухоме майно вона не була зареєстрована. Із свідоцтва про право власності на квартиру нам було відомо про співвласника квартири - ОСОБА_5 , який проживав та був зареєстрований в цій квартирі по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 та приймав участь у приватизації квартири як постійно проживаючий та зареєстрований член сім`ї. Це був співмешканець моєї матері, вони не знаходилися в зареєстрованому шлюбі, але спільно проживали, вели спільне господарство,бюджет, також мати як пенсіонерка та хвора людина знаходилася на утриманні співмешканця, який крім пенсії мав додаткові заробітки, так як підробляв ремонтом автомобілів (ріхтовка машин). З моменту смерті ОСОБА_3 ніякі спадкоємці не вступали в спадщину і не заявляли про себе. Як вказано вище, помер ОСОБА_3 в 2003 році і на момент поселення в квартиру в 2006 році, позивачу було невідомо кому належить ? частка квартири. Вважає, що є в наявності усі складові для визнання права власності на частку нерухомого майна за набувальною давністю, оскільки позивач добросовісно і відкрито заволодів 1/2 частиною квартири АДРЕСА_2 , проживає в ній і утримує її.

Позивач володіє частиною квартири безперервно, майже вісімнадцять років, будь - яких інших осіб, які б претендували на спірне майно і оспорювали право позивача на отримання вказаного майна у власність за набувальною давністю не має.

Від Кропивницької міської державної нотаріальної контори №2 повідомлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 нотаріальною конторою не заводилась.

Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Аналізуючи поняття добросовісності володіння, як підстави для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Норми цієї статті не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.

У пункті 9 постанови пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Отже, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Зокрема, виходячи зі змістуст.344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: майно може бути об`єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Враховуючи положення пункту 8Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно володіє майном вісімнадцять років, продовжує відкрито, безперервно користуватися будинком, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на нього за набувальною давністю.

Судові витрати по справі вважати по фактично понесеними стороною позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 200, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (вул. В. Перспективна, 55, м. Кропивницький, 25006) про визнання права власності за набувальною власністю

- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 .

Судові витрати залишити по фактично понесеним позивачем.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Рішення складено 31.10.2025.

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Н. Б. Варакіна