_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/8539/25
Провадження № 2-др/947/106/25
УХВАЛА

04.11.2025

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Куриленко О.М.,

за участі секретаря судового засідання Петрової А.М.,

представника заявника (відповідача) Гайси А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

10.10.2025 року через систему «Електронний суд» представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якій просив ухвалити додаткове рішення по справі по справі 947/8539/25, якою стягнути з позивача ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь відповідача ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , понесені витрати на правову допомогу у сумі 20 500 гривень.

В обґрунтування своєї заяви зазначав, що 03.10.2025 року Київським районним судом м. Одеси постановлено ухвалу по справі 947/8539/25, якою позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, - залишено без розгляду.

Зазначав, що 01.05.2025 року ОСОБА_1 уклала Договір про надання правової допомоги № 01/05 від 01.05.2025 з адвокатом Колісник А.І. 01.05.2025 року було укладено Додаткову угоду №1, якою погоджено розмір гонорару адвоката Колісника А.І. 09.10.2025 року складено Акт виконання наданих послуг правової допомоги адвокатом Колісником А.І., а саме: за підготовку та подання відзиву на позовну заяву 6000 грн.; підготовка правової позиції та консультації 2500 грн.

03.06.2025 року ОСОБА_1 уклала Договір про надання правової допомоги № 3 від 03.06.2025 з адвокатом Гайса Андрієм Михайловичем. 09.10.2025 року складено Акт виконання наданих послуг правової допомоги адвокатом Гайса А.М., а саме: за підготовку та участь у судових засіданнях, які відбулись та не відбулись із інших причин 2000 грн.*4 (05.06.2025, 09.07.2025, 08.09.2025, 03.10.2025) = 8 000 грн.; ознайомлення із матеріалами справи 4000 гривень. За надання послуг адвокатом Колісником А.І. було сплачено на розрахунковий рахунок адвоката 8500 гривень, що підтверджується випискою із рахунка адвоката. За надання послуг адвокатом ОСОБА_2 , сторони домовились, що оплата буде здійснена протягом 30 днів з дня підписання Акту виконаних робіт. Зазначає, що враховуючи вищезазначене та додані докази, судові витрати відповідача, понесені у зв`язку з розглядом судової справи 947/8539/25 в суді, складають 20 500 гривень.

У зв`язку з цим заявник просить стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Представник заявника/відповідача ОСОБА_1 Гайса Андрій Михайлович у судовому засіданні підтримав заяву та просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши пояснення представника заявника/відповідача, проаналізувавши фактичні обставини справи та норми процесуального закону, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви щодо винесення додаткового рішення з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що 05 березня 2025 року представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким витребувати у ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , земельну ділянку площею 0,0233 га, зареєстрована Управлінням держгеокадастру у м. Одесі, реєстраційний номер 01, кадастровий номер :41:014:0031 та розміщений на ній садовий будинок площею 53 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою суду від 03.10.2025 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, - залишено без розгляду.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання, що визначено ч. 4 ст. 270 ЦПК України.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги на рахунок держави.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується (постанова Верховного Суду від 14.01.2021 року у справі № 521/3011/18)

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №199/6713/14-ц зазначено, що «учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України). Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України). За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним. Велика Палата Верховного Суду переконана, що використання одними учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України».

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Меншаков проти України» №377/02 п.52 рішення від 08.04.2010, суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом.

Верховний Суд у постанові від 03 червня 2020 року справа № 318/89/18, виклав наступну правову позицію: потрібно розмежовувати зловживання процесуальними правами та зловживання матеріальними (цивільними) правами. Вказані правові конструкції відрізняються як по суті, так і за правовими наслідки щодо їх застосування судом. При зловживанні процесуальними правами суд має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання, позов, чи застосувати інші заходи процесуального примусу. Натомість правовим наслідком зловживання матеріальними (цивільними) правами може бути, зокрема, відмова у захисті цивільного права та інтересу, тобто відмова в позові.

Так, представником відповідача у заяві не наведено аргументів щодо зловживання позивачем своїми процесуальними правами, що дає право на стягнення судових витрат, на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України. У суду відсутні підстави вважати, що позивачем подано позов, або вчинено інші процесуальні дії необґрунтовано, тобто зловживаючи своїми саме процесуальними правами.

Вімовляючи у задоволенні даної заяви, суд також враховує, що ухвала від 03.10.2025 року про залишення позову без розгляду була оскаржена представником позивача, що свідчить про продовження інтересу до даної справи.

Згідно правової позиції викладеної у Постанові Верховного Суду у справі № 904/1840/21 звернення позивача до суду за захистом порушеного права не може беззаперечно свідчити про необґрунтованість дій позивача та пред`явлення ним завідомо необґрунтованого позову чи зловживання процесуальними правами, адже доступ до суду є правом особи, гарантованим державою.

Суд констатує, що звернення до суду з позовом, подання заяв пов`язаних з розглядом справи по суті, таких як заява про забезпечення позову, заява про розгляд справи без участі сторони, є правом особи. Вчинення або не вчинення таких дій саме по собі не свідчить про необґрунтованість або неправомірність дій позивача.

При залишенні позову без розгляду не встановлювались поважність чи неповажність причин неявки в судове засідання, оскільки при залишенні позову без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України підлягає встановлення факт повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача.

Таким чином суду не надано і судом не здобуто конкретних правових доказів, які б свідчили про зловживання стороною позивача чи її представником процесуальними правами, або вчинення стороною позивача необґрунтованих дій, що виключає собою право відповідача заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, оскільки це нічим не підтверджено.

Перевіривши матеріали справи в межах доводів клопотань, суд вважає, що представником відповідача не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача чи зловживання його процесуальними правами були здійснені в ході розгляду справи, а тому відсутні підстави для стягнення з позивача витрат відповідача на правову допомогу, оскільки звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 164, 270, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О. М. Куриленко