Номер провадження: 22-ц/813/4441/25
Справа № 508/897/24
Головуючий у першій інстанції Горобець В.Л.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Комлевої О.С.,

за участю секретаря Козлової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у відсутність учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Боровська Олена Володимирівна, на рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 28 січня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Горобця В.Л., у цивільній справі за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

15.10.2024 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО (далі АТ) «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 180 576,25 грн.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 19.12.2017 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 19.12.2017 року.

На підставі укладеного Договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 100 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Внаслідок невиконання умов договору, у позичальника станом на 11.07.2024 року виникла заборгованість у розмірі 180 576,25 грн., яку позивач зазначив як заборгованість за тілом кредиту.

Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 28.01.2025 року позовну заяву АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за договором про надання банківських послуг в сумі 180 576,25 грн., а також судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. (т.2, а.с.216-223).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі свого представника - адвоката Боровської О.В., ставить питання про скасування оскаржуваного рішення суду, ухвалення нового судового рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (т.3, а.с.1-4).

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» просить оскаржуване рішення залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на її необгрунтованість (т.3, а.с.20-23).

В судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання (т.3, а.с. 37-38).

Колегія суддів також зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати справу за участю з`явившихся учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», суд першої інстанції виходив із того, що відповідач своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за договором, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а тому суд вважав доведеними позовні вимоги АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», та стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за договором про надання банківських послуг в сумі 180 576,25 грн., а також судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується лише частково, виходячи з наступних підстав.

Так, як вбачається з матеріалів справи19.12.2017 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 19.12.2017 року.

Згідно паспорту споживчого кредиту орієнтовна вартість його складає 136 668,07 грн. із них 100 000 це кредитні кошти та 36 668,07 грн. це відсотки, термін дії 12 календарних місяців (т.1, а.с. 45-47).

Таким чином, на підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 100 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Проте, звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що загальний залишок заборгованості за тілом кредиту склав 180 576,25 грн., із яких 100 000 грн. заборгованість за тілом кредиту і 80 576,25 грн. - заборгованість за відсотками.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в даному випадку слід застосувати до спірних правовідносин ст.ст. 626, 628, 638, 639, 1048, 1054 ЦК України, а також ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

При цьому, суд правильно вказав, що у підписаній Анкеті-заяві відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях, у зв`язку з чим дійшов правильного висновку про те, що в даному випадку у сторін виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.

Разом з тим, визначившись правильно із правовими нормами і необхідністю стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 100 000 грн., суд помилково стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 80 576,25 грн. замість 36 668,07 грн., які мав сплатити за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 , що складає 75,68% від заявлених позовних вимог.

Суд також правильно і обгрунтовано не застосував до спірних правовідносин строк позовної давності, з чим повністю погоджується колегія суддів.

При цьому, колегією суддів враховано, що відповідачем періодично здійснювалося погашення кредитної заборгованості, що свідчить про визнання ним своїх кредитних зобов`язань, останнє погашення на суму 8000 грн. відбулось 24.02.2023 року (т.1, а.с. 28), а тому трирічний строк позовної давності для звернення до суду слід рахувати саме з цієї дати.

Крім того у відповідності до п.п. 9.3, п. 9 розділу 1 Умов і правил обслуговування, в редакції яка діяла станом на момент підписання Анкети-заяви та укладення договору від 19.12.2017 року, зазначено, що термін позовної давності щодо вимог банку з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, витрат банку складає 30 років.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у повній відповідності до вимог матеріального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду скасувати і прийняти постанову, якою позовні вимоги АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» задовольнити частково і стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 136 668,07 грн., із яких заборгованість за тілом кредиту складає 100 000,00 грн. і заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами складає 36 668,07 грн.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що він повністю розрахувався з кредитною заборгованістю, не мають доказів в матеріалах справи, а те, що він не підписував Анкети-заяви, спростовуються тим, що він користувався кредитними коштами і погашав кредитну заборгованість.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» слід стягнути сплачений судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 2291,59 грн., а за розгляд справи в суді апеляційної інстанції стягнути з АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 883,69 грн.

Всього стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» судовий збір у розмірі 1407,9 грн. (2291.59 883,69).

При цьому колегія суддів враховує, що позовні вимоги АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» підлягають задоволенню на 75, 68% (сплачено 3028 грн. т.1, а.с.56), а апеляційна скарга ОСОБА_1 - на 24,32% (сплачено 3663,60 грн. т.3, а.с.13).

Керуючись ст. 141, ст.ст. 367, 368. п.2 ч. 1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381-384, 389-391 ЦПК України апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Боровська Олена Володимирівна, задовольнити частково.

Рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 28 січня 2025 року скасувати.

Ухвалити постанову, якою стягнути ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_2 , на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК», , 136 668,07 грн. (сто тридцять шість тисяч шістсот шістдесят вісім гривень 07 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_2 , на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК», , судовий збір у розмірі 1407,90 грн. (одна тисяча чотириста сім гривень 90 копійок)

Постанова апеляційного суду набирає законної сили і дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 жовтня 2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

О.С. Комлева