Номер провадження: 22-ц/813/5345/25
Головуючий у першій інстанції Сувертак І.В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Схід-А»

на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 січня 2022 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Схід-А» про розірвання договору купівлі-продажу, припинення права власності та зобовязання повернути нерухоме майно,

встановив:

04 жовтні 2021 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом у якому просив:

-розірвати договір купівлі-продажу від 05 жовтня 2017 року, зареєстрований приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М. за №1624, укладений між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Схід-А»;

-припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Схід-А» на 313/1000 (триста тринадцять тисячних) часток у праві власності на нежитлові будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 6453,6 кв.м., які в цілому складаються з адміністративної будівлі, позначеної на плані літ. «А», Ѕ частки гуртожитку - літ. «В», складів - літ. «Б», «Е», печей - літ. «Ж», «К», трансформаторів - літ. «Н», «М», «О», цехів - літ. «Ц», «Р», «З», гаражу - літ. «Г», вбиральні - літ. «С» шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запису 22683779 про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Схід-А»;

-зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Схід-А» повернути на його користь за актом приймання-передачі 313/1000 (триста тринадцять тисячних) часток у праві власності на нежитлові будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 6453,6 кв.м., які в цілому складаються з адміністративної будівлі, позначеної на плані літ. «А»,1/2 частки гуртожитку - літ. «В», складів - літ. «Б», «Е», печей - літ. «Ж», «К», трансформаторів - літ. «Н», «М», «О», цехів - літ. «Ц», «Р», «З», гаражу - літ. «Г», вбиральні - літ. «С».

Позовна заява обґрунтована тим, що 05 жовтня 2017 року між ним і ТОВ «Схід-А» укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого позивач передав відповідачу у власність 313/1000 часток на нежитлові будівлі та споруди, розташовані на АДРЕСА_1 , загальною площею 6453,6 кв. м, які в цілому складаються з адміністративної будівлі, позначеної на плані літ. «А», частки гуртожитку - літ. «В», складів - літ. «Б», «Е», печей - літ. «Ж», «К», трансформаторів - літ. «Н», «М», «О», цехів - літ. «Ц», «Р», «З», гаражу - літ. «Г», вбиральні - літ. «С».

Відповідно до умов договору (п. 5) відповідач зобов`язався сплатити 411 200 грн за передане майно на розрахунковий рахунок позивача протягом одного календарного року з дня укладення договору.

Однак відповідач свої зобов`язання щодо розрахунку не виконав. Посилаючись на невиконання істотних умов договору з боку ТОВ «Схід-А», зокрема в частині оплати вартості переданого об`єкта нерухомості, позивач просив задовольнити позов.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 січня 2022 року вказаний вище позов задоволено. Розірвано договір купівлі-продажу від 05 жовтня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 і ТОВ «Схід-А», зареєстрований приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І. М. за № 1624. Припинено право власності ТОВ «Схід-А» на 313/1000 часток у праві власності на нежитлові будівлі та споруди, розташовані на за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 6453,6 кв. м, які в цілому складаються із адміністративної будівлі, позначеної на плані літ. «А»; частки гуртожитку - літ. «В»; складів -літ. «Б», «Е»; печей - літ. «Ж», «К»; трансформаторів - літ. «Н», «М», «О»; цехів -літ. «Ц», «Р», «З»; гаража - літ. «Г»; вбиральні - літ. «С», шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запису 22683779 про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Схід-А». Зобов`язано ТОВ «Схід-А» повернути на користь ОСОБА_1 за актом приймання-передачі 313/1000 часток у праві власності на вказані нежитлові будівлі та споруди. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання ТОВ «Схід-А» про перегляд заочного рішення суду.

В апеляційній скарзі ТОВ «Схід-А» просить скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 січня 2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

За доводами апеляційної скарги розрахунок з ОСОБА_1 здійснювався готівкою, а тому є необхідність у допиті свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; позивачем неправильно обрано спосіб судового захисту як розірвання договору купівлі-продажу та припинення права власності, адже правильним способом судового захисту є стягнення недоотриманих коштів у судовому порядку (позиція Верховного Суду у постанові від 22.09.2021 у справі №194/342/15-ц, Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08.09.2020 у справі №916/667/18); до виниклих спірних правовідносин необхідно застосувати наслідки пропуску строку позовної давності.

На вказану апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат

Кукало О.М. подав відзив у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Схід-А», рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 січня 2022 року залишити без змін.

Постановою Одеського апеляційного суду від 27 червня 2024 року апеляційну скаргу ТОВ «Схід-А» задоволено частково. Заочне рішення Суворовського районного суду

м. Одеси від 18 січня 2022 року скасовано. В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 липня 2023 року про накладення арешту на частину нежитлових будівель та споруд, загальною площею 6453,6 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Верховного Суду від 02 квітня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано постанову Одеського апеляційного суду від 27 червня 2024 року, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

10 липня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кукало О.М., подав на адресу апеляційного суду письмові пояснення.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до ч. 1, 2, ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно в заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є:позовна заява, відзив на позовну заяву (відзив), відповідь на відзив, заперечення, пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На стадії перегляду судових рішень в апеляційній інстанції відповідно до змісту Глави 1 Розділу п`ятого "Перегляд судових рішень" учасники справи мають право подавати наступні заяви по суті справи: апеляційні скарги, відзив на апеляційну скаргу, відповідь на відзив, заперечення.

Аналіз наведеного свідчить про те, що законодавцем передбачено викладення письмово своїх вимог, заперечень, тощо виключно у заявах по суті справи, якими письмові пояснення не є.

Вказане є підставою для повернення ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кукало О.М., поданих до суду письмових пояснень.

Учасники справи будучи належним чином повідомленим чином про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, із заявами про відкладення розгляду справи не зверталися, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 жовтня 2017 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Схід-А» укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого ОСОБА_1 продав, а ТОВ «Схід-А» в особі директора ОСОБА_3 прийняло 313/1000 часток у праві власності на нежитлові будівлі та споруди, розташовані на АДРЕСА_1 , загальною площею 6453,6 кв. м, які в цілому складаються з адміністративної будівлі, позначеної на плані літ. «А», частки гуртожитку - літ. «В», складів - літ. «Б», «Е», печей - літ. «Ж», «К», трансформаторів - літ. «Н», «М», «О», цехів - літ. «Ц», «Р», «З», гаражу - літ. «Г», вбиральні - літ. «С». Договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І. М. за реєстровим номером № 1624.

Згідно з пунктом 5 договору сторони договору дійшли згоди, що продаж об`єкта нерухомості вчинено за 411200 грн, покупець ТОВ «Схід-А» зобов`язалось сплатити продавцю шляхом перерахування коштів на банківський рахунок ОСОБА_1 протягом одного календарного року з дня укладання договору.

Проте ТОВ «Схід-А» не здійснило оплату у встановлений договором спосіб та порядок за придбаний об`єкт нерухомості.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «Схід-А» за договором купівлі-продажу від 05 жовтня 2017 року не здійснило оплату у встановлений договором спосіб та порядок за придбаний об`єкт нерухомості у вигляді 313/1000 часток нежитлових будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та зворотне не спростовано відповідачем під час розгляду справи. При цьому суд взяв до уваги, що ціна продажу об`єкту є істотною умовою договору, на отримання якої розраховує продавець у строки визначені договором. Не отримання оплати за проданий товар є порушенням прав та охоронюваних законом інтересів продавця у вигляді реальних збитків та позбавляє потерпілу сторону отримати очікуване при укладенні договору, на що продавець мав право розраховувати, укладаючи договір. Встановлення таких обстави дає підстави стверджувати про істотне порушення умов договору купівлі-продажу від 05 жовтня 2017 року зі сторони відповідача.

З такими висновками суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 ЦК України).

Відповідно до статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з частинами першою-третьою статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до частини четвертої статті 692 ЦК України, якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу.

За положеннями ч. 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до частин 2,3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Як встановлено судом першої інстанції та убачається з матеріалів справи, за умовами договору купівлі-продажу ТОВ «Схід-А» зобов`язалося сплатити на користь ОСОБА_1 за придбання нерухомого майна 411 200 грн протягом одного календарного року з дня укладення договору, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок продавця № НОМЕР_1 в АТ «Укрсиббанк» (МФО 351005) (пункт 5 договору).

Усупереч ст. 12,81 ЦПК України, відповідачем, що є його процесуальним обов`язком не надано належних доказів, які б слугували підтвердженням виконання його обов`язку зі сплати грошових коштів за придбання нерухомого майна в сумі 411200 на банківський рахунок позивача, як то передбачено пунктом 5 зазначеного вище договору.

Отже обставини істотного порушення умов договору, зумовлені не виконанням обов`язку зі сплати грошових коштів, скаржником не спростовано, що підставно враховано судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення суду.

Згідно зі частиною першою статтею 694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, продавець має право вимагати повернення неоплаченого товару (частина четверта статті 694 ЦК України).

Відповідно до обставин цієї справи договір купівлі-продажу нерухомого майна укладений в кредит з відстроченням платежу.

У відповідності до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Подібність правовідносин означає, зокрема тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема такі, в яких аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Верховний Суд у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у постанові від 07 жовтня 2021 року у справі № 925/1382/19 зазначив, що правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2020 року у справі № 916/667/18 про безальтернативність вимог про оплату товару та сплату процентів за користування чужими грошовими коштами як способу захисту порушеного права продавця, який не отримав/не повністю отримав оплату за частку, не підлягає застосуванню до правовідносин, які виникли на підставі договору купівлі-продажу частки у кредит.

У справі № 916/667/18 спір виник стосовно договору купівлі-продажу корпоративних прав, яким було передбачено, що розрахунки між сторонами були проведені до укладення договору, тобто до правовідносин підлягала застосуванню стаття 692 ЦК України.

У справі №194/342/15-ц спір виник стосовно договору купівлі-продажу квартири, яким передбачено, що продаж квартири вчиняється за узгодженою між сторонами ціною і становить 126 000 грн; продавець, в особі представника, отримав від покупця 76 000 грн, а решту 50 000 грн покупець зобов`язується сплатити представнику продавця до 03 січня 2014 року, тобто до правовідносин також підлягала застосуванню статті 692 ЦК України, так як договір купівлі-продажу був частково оплачений.

Водночас, у цій справі, у договорі передбачалася після оплата, відстрочення платежу (тобто продаж відбувся у кредит, а, відповідно, застосуванню підлягала не тільки стаття 692, але й стаття 694 ЦК України як спеціальна норма).

З огляду на викладене, висновки щодо застосування норм права, що містяться у згаданих вище постановах Верховного Суду, на які посилається скаржник, стосуються правовідносин, які не є подібними до правовідносин у справі, що переглядається, обставини, встановлені судом в цій справі, суттєво відрізняються від обставин, встановлених у справах № 916/667/18, №194/342/15-ц.

Наявність способу захисту у вигляді права вимагати оплати товару (стаття 692 ЦК України) не свідчить про те, що, враховуючи правову природу договору із відстроченням платежу, особа як його сторона не може вимагати захисту свого права на підставі статті 651, частини четвертої статті 694 ЦК України; ефективний спосіб захисту в такому разі визначає сам позивач.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 квітня 2025 року під час перегляду цієї справи у касаційному порядку.

Вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи (ч.1 ст. 417 ЦПК України).

За таких обставин, аргументи скаржника щодо неефективності способу захисту, обраного позивачем, є помилковими, оскільки ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм матеріального права.

Позовна давність є строком, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Вона обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253255 ЦК України та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (стаття 256, частина перша статті 260, частина третя статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю в три роки.

Порядок відліку позовної давності наведено в статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, спірний договір купівлі-продажу був укладений 05 жовтня 2017 року, за умовами якого, ТОВ «Схід-А» зобов`язалося сплатити на користь

ОСОБА_1 411200 грн, шляхом перерахування коштів його банківський рахунок протягом одного календарного року з дня укладення цього договору.

За таких встановлених судом обставин у справі, перерахування коштів на рахунок позивача у безготівковій формі ТОВ «Схід-А» мало здійснити у строк до 05 жовтня 2018 року і саме з моменту невиконання цього зобов`язання, але не раніше ніж до 05 жовтня 2018 року, право позивача є порушеним.

Позовна заява засобами поштового зв`язку подана 04 жовтня 2021 року засобами поштового зв`язку (т.1 а.с. 26), тобто в межах строку позовної давності.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до суб`єктивного тлумачення скаржником норм права, та незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, також фактично зводяться до переоцінки доказів наданої судом першої інстанції без посилання на обставини, які не були враховані під час вирішення цієї справи.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає вірними та обґрунтованими зазначені вище висновки суду, з якими не погоджується скаржник.

Доказів які б спростували правильні висновки суду скаржником не надано.

Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.

Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування рішення суду, з мотивів наведених у апеляційній скарзі.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Схід-А» залишити без задоволення.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький