ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 676/5564/24

Провадження № 22-ц/820/2030/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю представниці апелянта,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 липня 2025 року про відмову в забезпеченні позову у справі за позовом Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради як органу опіки та піклування в інтересах дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та передання дітей для подальшого влаштування, за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради про встановлення опіки та призначення опікуном дітей, за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_6 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради про встановлення опіки та призначення опікуном дітей.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд,

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про позбавлення їх батьківських прав щодо дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та стягнення аліментів на утримання дітей.

20.09.2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради про встановлення опіки та призначення його опікуном цих дітей.

22.04.2025 року ОСОБА_6 подала позов до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради про встановлення опіки та призначення її опікуном дітей.

14.07.2025 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом встановлення тимчасового обмеження виїзду за кордон малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . В обґрунтування заяви посилався на те, що за наявною інформацією ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подано документи для одержання паспорта громадянина України для виїзду за кордон для онуки ОСОБА_2 . Після отримання зазначеного паспорта ОСОБА_6 планує виїзд за межі України разом із малолітньою ОСОБА_7 . За вказаних обставин вбачається ризик неповернення ОСОБА_6 разом із ОСОБА_2 на територію України, що утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15.07.2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану ухвалу суду як незаконну та задовольнити заяву про забезпечення позову. На думку апелянта, суд першої інстанції при вирішенні цього питання не врахував необхідність забезпечення найкращих інтересів дітей, оскільки існує ризик порушення права дітей на нерозлучення, виходячи з наміру ОСОБА_6 опікуватися лише ОСОБА_7 . Оскільки розглядається питання про позбавлення батьківських прав батьків, то наданий батьками або одним із батьків дозвіл на виїзд дитини закордон не може вважатися таким, що відповідає найкращим інтересам дитини.

Також не враховано ризик невиконання рішення суду, оскільки у випадку вивезення малолітньої ОСОБА_2 за межі України, потенційне рішення суду про встановлення опіки або про позбавлення батьківських прав стане неможливим до виконання.

Суд при прийнятті рішення не врахував комплексності сімейних правовідносин, а також, що пунктом 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачена можливість в якості забезпечення позову вжиття інших заходів. Окрім цього, п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачають забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії та встановлення обов`язку вчинити певні дії.

В засіданні апеляційного суду представниця апелянта підтримала апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів.

Інші учасники в суд не з`явилися, будучи повідомленими про розгляд справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що між учасниками цієї справи існує спір щодо позбавлення батьківських прав, утримання дітей, встановлення опіки над малолітніми дітьми та призначення діда, баби дітей їх опікунами.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що в цивільному процесуальному законодавстві відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 149-150 ЦПК України, застосувати заборону виїзду за межі України як спосіб забезпечення позову. Окрім цього, суду не надано доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду є безпідставними.

Так, відповідно до ч.ч. 1-2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення у справі.

Згідно з постановою Об`єднаної палати Верховного Суду від 14.02.2022 року у справі № 754/7569/21 у спорах щодо повернення дітей, які незаконно утримуються в державі, відмінній від держави їх постійного проживання, урегульованих положеннями Гаазької Конвенції, можливе вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони дитині у будь-чиєму супроводі перетинати державний кордон України. Саме в таких спорах забезпечення позову шляхом обмеження права на виїзд за межі України буде адекватним заходом з метою ефективного виконання судового рішення.

В інших спорах, що виникають, зокрема, між батьками щодо визначення місця проживання дитини, визначення порядку участі у спілкуванні та вихованні дитини та інших, які вирішуються за законодавством України без застосування Гаазької Конвенції, забезпечення позову шляхом обмеження права на виїзд за межі України не є можливим.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 27.03.2019 року у справі № 643/5842/16-ц, від 12.02.2020 року у справі № 288/162/19-ц суди відповідно до статей 149, 150 ЦПК України не можуть застосовувати як спосіб забезпечення позову заборону дитині у будь-чиєму супроводі перетинати державний кордон України, оскільки такий захід не передбачений цивільним процесуальним законом.

Суд правильно констатував, що визначений ст. 150 ЦПК України перелік видів забезпечення позову не містить такого способу забезпечення позову як заборона у праві виїзду будь-якої особи за межі України.

Відтак, обґрунтований висновок суду про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом тимчасового обмеження виїзду за межі України малолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 17 жовтня 2025 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк