Справа №522/2141/25
Провадження №2/522/3825/25
УХВАЛА

23 жовтня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючої судді Косіциної В.В.

розглянувши на підставі наявних матеріалів питання закриття підготовчого провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Споживчого товариства «СУЗІР`Я БУДОВА», Споживчого товариства «СУЗІР`Я ПЛЮС», Товариства з обмеженою відповідальністю «УВГП СИСТЕМА», Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України та Колективного підприємства "БУДОВА", третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на об`єкт інвестування та за зустрічним позовом Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України до ОСОБА_1 та Споживчого товариства «СУЗІР`Я БУДОВА» про визнання договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Споживчого товариства «СУЗІР`Я БУДОВА», Споживчого товариства «СУЗІР`Я ПЛЮС», Товариства з обмеженою відповідальністю «УВГП СИСТЕМА», Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України та Колективного підприємства "БУДОВА", третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на об`єкт інвестування та за зустрічним позовом Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України до ОСОБА_1 та Споживчого товариства «СУЗІР`Я БУДОВА» про визнання договору недійсним.

Підготовче засідання по справі призначено на 23 жовтня 2025 року.

07 квітня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від СТ «СУЗІР`Я БУДОВА» надійшов відзив, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

21 квітня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від ПУКБ МОУ надійшов відзив, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

28 квітня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від СТ «СУЗІР`Я ПЛЮС» надійшов відзив, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

28 квітня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від ТОВ «УВГП-СИСТЕМА» надійшов відзив, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Будь-яких заперечень з приводу прийняття зазначених відзивів від учасників справи на надходило.

За приписами ч.ч.1-3 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно зі ст.191 ЦПК України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів.

Згідно ч.ч.1-2 ст.178 ЦПК України, у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив підписується відповідачем або його представником.

Враховуючи те, що відзиви відповідають вимогам, встановленим ЦПК України, беручи до уваги факт того, що будь-яких заперечень з приводу їх прийняття до суду не надходило, суд доходить до висновку про наявність підстав для їх прийняття до розгляду.

28 квітня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника ОСОБА_1 адвоката Троянської-Гатенюк Ірини Вадимівни надійшло клопотання про долучення доказів, у якому заявник просив долучити до матеріалів справи копії квитанції до прибуткового касового ордеру на 25 арк., що підтверджують внесення коштів в рахунок оплати вартості об`єкта нерухомого майна.

У п.7 ч.2 ст.197 ЦПК України вказано, що у підготовчому засіданні суд з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Згідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (постанова Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.11.2022 року у справі №990/115/22, зазначила, зокрема, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ. Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 19 квітня 1994 року у справі Van de Hurk v. the Netherlands («Ван де Гурк проти Нідерландів»), № 288).

Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи, на що неодноразово наголошував ВС.

Одеський апеляційний суд у постанові від 30.01.2025 року у справі №522/15477/23 вказав, що з врахуванням обставин даної справи, практики Верховного Суду та ЄСПЛ, а також того, що підготовче провадження у справі ще тривало, колегія суддів вважає, що твердження суду першої інстанції в протокольних ухвалах про те, що позивачем не було доведено поважності пропуску строку на подання доказів, є надмірним формалізмом, який не може бути підставою для порушення права позивача на справедливий розгляд справи

Тому, враховуючи зазначене, суд доходить до висновку про наявність підстав для поновлення строку для подання доказів та задоволення клопотання представника ПУКБ МОУ про долучення доказів.

17 липня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від ОСОБА_1 надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, у якій вона просить відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Будь-яких заперечень з приводу прийняття зазначеного відзиву від учасників справи на надходило.

За приписами ч.ч.1-3 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно зі ст.191 ЦПК України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів.

Згідно ч.ч.1-2 ст.178 ЦПК України, у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив підписується відповідачем або його представником.

Враховуючи те, що відзив відповідає вимогам, встановленим ЦПК України, беручи до уваги факт того, що будь-яких заперечень з приводу його прийняття до суду не надходило, суд доходить до висновку про наявність підстав для його прийняття до розгляду.

31 липня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника ПУКБ МОУ надійшло клопотання про долучення доказів, у якому заявник просив долучити до матеріалів справи копію рішення Господарського суду Одеської області від 01.04.2025 року у справі №916/4928/24 та копію акту приймання-передачі майнових прав від 15.07.2025 року.

У п.7 ч.2 ст.197 ЦПК України вказано, що у підготовчому засіданні суд з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Згідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (постанова Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.11.2022 року у справі №990/115/22, зазначила, зокрема, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ. Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 19 квітня 1994 року у справі Van de Hurk v. the Netherlands («Ван де Гурк проти Нідерландів»), № 288).

Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи, на що неодноразово наголошував ВС.

Одеський апеляційний суд у постанові від 30.01.2025 року у справі №522/15477/23 вказав, що з врахуванням обставин даної справи, практики Верховного Суду та ЄСПЛ, а також того, що підготовче провадження у справі ще тривало, колегія суддів вважає, що твердження суду першої інстанції в протокольних ухвалах про те, що позивачем не було доведено поважності пропуску строку на подання доказів, є надмірним формалізмом, який не може бути підставою для порушення права позивача на справедливий розгляд справи

Тому, враховуючи зазначене, суд доходить до висновку про наявність підстав для поновлення строку для подання доказів та задоволення клопотання представника ПУКБ МОУ про долучення доказів.

25 вересня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника ОСОБА_1 адвоката Троянської-Гатенюк Ірини Вадимівни надійшла заява, у якій заявник не заперечував проти закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Згідно з п. 15 ч. 2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

З огляду на те, що будь-яких заперечень з приводу закриття підготовчого не надходило, суд вважає, що завдання підготовчого провадження, передбачені ст.189 ЦПК України виконані, а відтак згідно з п. 3 ч. 2 ст.200 ЦПК України підготовче провадження слід закрити та призначити справу до судового розгляду.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 43, 51, 174, 178, 179-191, 197, 200, 260, 261 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти до розгляду відзив СТ «СУЗІР`Я БУДОВА» на первісний позов від 07.04.2025 року.

Прийняти до розгляду відзив ПУКБ МОУ на первісний позов від 21.04.2025 року.

Прийняти до розгляду відзив СТ «СУЗІР`Я ПЛЮС» на первісний позов від 28.04.2025 року.

Прийняти до розгляду відзив ТОВ «УВГП-СИСТЕМА» на первісний позов від 28.04.2025 року.

Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Троянської-Гатенюк Ірини Вадимівни про долучення доказів задовольнити та долучити наведені у клопотанні докази до матеріалів справи. Прийняти до розгляду відзив ОСОБА_1 на зустрічну позовну заяву від 17.07.2025 року.

Клопотання представника ПУКБ МОУ про долучення доказів від 31.07.2025 року задовольнити, поновити строк для подання доказів та долучити наведені у клопотанні докази до матеріалів справи.

Закрити підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Споживчого товариства «СУЗІР`Я БУДОВА», Споживчого товариства «СУЗІР`Я ПЛЮС», Товариства з обмеженою відповідальністю «УВГП СИСТЕМА», Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України та Колективного підприємства "БУДОВА", третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на об`єкт інвестування та за зустрічним позовом Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України до ОСОБА_1 та Споживчого товариства «СУЗІР`Я БУДОВА» про визнання договору недійсним.

Призначити справу до судового розгляду по суті на 03 грудня 2025 року о 13 годині 30 хвилин у приміщенні суду за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 33, зал № 224.

Про місце, дату і час судового засідання учасників справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Косіцина В.В.