Справа № 565/178/25
Провадження № 2/565/203/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2025 року м.Вараш

Вараський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Зейкана І.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Бірюк Л.М.,

представників позивача Хомич А.І., Мельничук Я.В.,

представника відповідача Курис О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні у приміщенні Вараського міського суду Рівненської області цивільну справу № 565/178/25 за позовом Комунального підприємства «Вараштепловодоканал» Вараської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

До Кузнецовського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява, в якій КП «ВТВК» ВМР просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за комунальні послуги в розмірі 77 407 грн.

Позов обґрунтовується тим, що між КП «ВТВК» ВМР та відповідачем ОСОБА_1 були укладені типові індивідуальні договори про надання комунальних послуг. Відповідно до умов цих договорів фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послуги або факт отримання послуги. Станом на 31.12.2024 за адресою АДРЕСА_1 , а саме за особовим рахунком № НОМЕР_1 наявна заборгованість за оплату комунальних послуг за період з квітня 2021 до грудня 2024 в сумі 77 407,67 грн. Відповідач ОСОБА_1 є споживачем комунальних послуг, які надаються за вказаним особовим рахунком.

КП «ВТВК» ВМР зауважує, що відповідач отримавши послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, постачання теплової енергії та постачання гарячої води, своєчасно платежі не вносила, відтак, допустила заборгованість по сплаті платежів, що підтверджується архівом нарахувань за період квітень 2021 - грудень 2024. В детальному архіві нарахувань за період жовтень 2021 - грудень 2024 відображені тарифи на комунальні послуги. Дані тарифи застосовані відповідно до рішень Виконавчого комітету Вараської міської ради. Окремо повідомляють, що КП «ВТВК» ВМР не має змоги надати детальний архів нарахувань з щомісячним нарахуванням та споживанням за період квітень 2021 - вересень 2021, оскільки детальні дані з системи обліку та контролю споживачів відображаються лише з жовтня 2021 року. Витяг «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання/водовідведення, постачання теплової енергії/гарячої води, поводження з побутовими відходами (нині послуга з управління побутовими відходами) та плати за абонентське обслуговування для населення» - детально відображає період застосування тарифу на відповідну комунальну послугу. Вищезгадані рішення розміщені у вільному доступі на офіційному сайті Вараської міської ради в розділі «Документи» за посиланням (https://doc.varash-rada.gov.ua).

Від представника позивача Вотави І.Л. надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог КП «ВТВК» ВМР.

У відзиві зазначає, що обов`язок щодо укладання договору про надання житлово комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця. Проте, позивачем не надано жодних доказів, які свідчили б про укладання такого договору із відповідачем з квітня 2021 року.

За п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги," споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із ч.1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Таке право прямо кореспондується з визначеним п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов`язком споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. В позовній заяві зазначено, що у відповідача станом на 31.12.2024 наявна заборгованість за оплату комунальних послуг за період з квітня 2021 року до грудня 2024 року. Проте, долучені до позову архіви нарахувань за період жовтень 2021 року листопад 2024 року розпочинаються з жовтня 2021 року. При цьому станом на початок здійснення нарахувань, а саме з 01.10.2021 позивачу вже нараховано заборгованість у сумі 5618,51 грн. Однак, відсутні будь-які докази виникнення такої заборгованості, відповідно неможливо встановити вид наданої послуги, фактичні обсяги наданих послуг, період за який виникла заборгованість, тарифи та суми здійснених проплат. Наведене свідчить про безпідставність вимог позивача датованих періодом з квітня 2021 року до вересня 2021 року включно, на суму 5618,51 грн. Водночас, архіви нарахувань за період жовтень 2021 року листопад 2024 року не містять в собі жодних даних, які б підтверджували, що кількість послуг, які були спожиті відповідачем, відповідають в грошовому еквіваленті сумі заборгованості, яку просить стягнути КП «Вараштепловодоканал» Вараської міської ради. Крім того, позивач не надав суду належних та допустимих доказів щодо наявної у відповідача заборгованості у період з 01.02.2022 до 01.12.2022, а також інформації щодо способу здійснення нарахування (по нормі чи за показниками лічильника) за споживання холодної води та водовідведення (хол.) по особовому рахунку № НОМЕР_1 , інформації щодо способу здійснення нарахування (по нормі чи за показниками лічильника) за споживання гарячої води та водовідведення (гар.) по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила), які визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України. Відповідно до пунктів 20, 21 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання. Отже, обсяг спожитих послуг нараховують за приладом обліку (будинковий чи індивідуальний) або згідно з нормами споживання (якщо лічильник відсутній). Відповідно здійснюючи розрахунок позивач повинен зазначити передумови (вихідні дані) здійснення та алгоритм таких розрахунків, а в разі відсутності засобу обліку теплової енергії провести розрахунок відповідно до норм чинного законодавства. Як убачається, при поданні позову позивач надав розрахунок заборгованості без врахування цих вимог й відповідно не довів заборгованість у зазначеному розмірі. Крім того, за відсутності вихідних даних, що необхідні для здійснення такого розрахунку (наявність лічильників, усіх складових формули) позивач позбавляє можливості здійснити правильний розрахунок.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що так як відповідач не надавав КП «ВТВК» ВМР показань вузлів обліку більше трьох місяців, тобто з 01.04.2021 до 30.06.2021, з 01.07.2021 розрахунки з відповідачем здійснювались як із споживачем, приміщення якого не оснащене вузлами розподільного обліку. З лютого 2022 року до грудня 2022 року відповідачу нарахування обсягів споживання холодної, гарячої води та водовідведення здійснювалося відповідно до поданих відповідачем показань вузлів розподільного обліку.

У положеннях Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315 (далі Методика розподілу) зазначено, що у разі не здійснення повірки засобів вимірювальної техніки, виконавець комунальної послуги зобов`язаний не приймати до уваги та розподілу такі показання, починаючи з дати встановлення факту виходу його з ладу (закінчення строку повірки засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу), до дати прийняття на абонентський облік відремонтованого чи заміненого вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії або повіреного засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу. Оскільки Відповідачем не було здійснено своєчасну повірку засобів вимірювальної техніки розподільного (квартирного) вузла обліку, квартира вважалася такою, що не оснащена вузлами розподільного обліку. Отже, з липня 2023 року до вересня 2024 року нарахування здійснювалось відповідно до вказаної Методики розподілу, тобто на квартиру відповідача нараховувалась різниця між показаннями загальнобудинкового лічильника та індивідуальних засобів вимірювальної техніки (квартирних лічильників).

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали повністю та надала пояснення аналогічні за змістом до обставин, якими обґрунтована позовна заява. Представник позивача Хомич А.І. уточнила позовні вимоги та заявила, що позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за комунальні послуги, яка утворилась у період з квітня 2021 до грудня 2024 включно. Зазначила, що інформація у архіві нарахувань за період з квітня 2021 до грудня 2024 (а.с. 46-47 т.1), у графі «Сальдо на початок» за період з квітня до вересня 2021 не відповідає дійсності, оскільки цей розрахунок робився програмою, яка почала діяти на підприємстві з жовтня 2021, а тому інформація до цього часу не відповідає дійсності. Відомості про дійсний розмір заборгованості на початок періоду підтверджуються копіями рахунків за комунальні послуги за період з квітня 2021 до вересня 2021 включно (а.с. 86-91 т.1).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, проте забезпечила явку свого представника. Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні визнала нарахування позивачем боргу за вивіз твердих побутових відходів у сум 1 073,90 грн, абонентське обслуговування (холодна вода) 538,98 грн, абонентське обслуговування (гаряча вода) 553,11 грн, абонентське обслуговування (ТПВ) 423,02 грн, захоронення ТПВ 237,36 грн. Зазначила, що нарахування у іншій частині здійснено позивачем безпідставно.

Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази у справі, встановив наступні обставини.

Відповідно до листа Виконавчого комітету Вараської міської ради від 03.02.2025, відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 07.03.2008 року (а.с. 57 т.1)

Частиною 1 ст.6 Закону України «Про житлово комунальні послуги» визначено учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг споживачів (індивідуальні та колективні), управителів, виконавців комунальних послуг.

Копією ордеру на жиле приміщення № 739 в гуртожитку для малосімейних РАЕС (а.с. 15 т.2) та копією договору найму на малосімейний гуртожиток від 05.02.2008 (а.с. 14 т.2) підтверджується, що квартира у гуртожитку, загальною площею 35,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , з 05.02.2008 року перебуває у постійному користуванні відповідача ОСОБА_1 , а отже відповідач є споживачем комунальних послуг в розумінні Закону України «Про житлово комунальні послуги».

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст.5 Закону України «Про житлово комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать , зокрема, комунальні послуги, тобто послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №180 від 17 серпня 2011 року «Про визначення виконавця житлово комунальних послуг м.Кузнецовськ», виконавцем всіх житлово-комунальних послуг м.Кузнецовську визначено Кузнецовське міське комунальне підприємство. Вказаним рішенням, до житлово комунальних послуг віднесено послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; послуги централізованого опалення і постачання гарячої води; послуги постачання холодної води та водовідведення; послуги з вивезення та захоронення твердих побутових відходів.

Копією рішення Вараської міської ради від 25.06.2021 року № 524 підтверджується зміна назви Кузнецовського міського комунального підприємства на Комунальне підприємство "Вараштепловодоканал" Вараської міської ради.

Згідно із ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Пунктом 1 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Пунктами 1, 5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: 1) укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; 5) оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані укладати договори про надання житлово комунальних послуг та оплачувати житлово комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Згідно з правовим висновком, який міститься в постанові Верховного Суду від 26 лютого 2018 року у справі № 711/11424/15-ц, хоча у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово - комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово - комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово -комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом».

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зі змісту позовної заяви та пояснень представників відповідача у судовому засіданні вбачається, що позивач нарахував відповідачу ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 77 407, 67 коп., а саме за надані послуги: вивіз ТПВ -1073,9 грн, постачання холодної води 19284,68 грн, водовідведення (хол.) 14833,07 грн, постачання гарячої води 20691,22 грн, водовідведення (гар.) 15687,45 грн, опалення 4084,88 грн, абонентське обслуговування (холодна вода) 538,98 грн, абонентське обслуговування (гаряча вода) 553,11 грн, абонентське обслуговування (ТПВ) 423,02 грн, захоронення ТПВ 237,36 грн.

В судовому засіданні представник відповідача не заперечувала щодо нарахувань відповідачу за вивіз ТПВ - 1073,9 грн, абонентське обслуговування (холодна вода) 538,98 грн, абонентське обслуговування (гаряча вода) 553,11 грн, абонентське обслуговування (ТПВ) 423,02 грн, захоронення ТПВ 237,36 грн.

Таким чином, між сторонами фактично існує спір щодо нарахування за постачання відповідачу холодної води, водовідведення холодної води, постачання гарячої води, водовідведення гарячої води та теплопостачання.

Рішеннями виконавчого комітету міської ради № 38 від 23.02.2021 року «Про встановлення тарифів на послуги постачання теплової енергії та постачання гарячої води», № 181 від 31.05.2021 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 23.02.2021 № 38 «Про встановлення тарифів на послуги постачання теплової енергії та постачання гарячої води», № 287 від 20.09.2021 року «Про встановлення тарифів для КП «ВТВК» ВМР на послугу з постачання теплової енергії та послугу постачання гарячої води з 01.10.2021 року», № 39 від 23.02.2021 року «Про встановлення тарифів для КМКП на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення», № 80 від 30.03.2021 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 23.02.2021 № 39 «Про встановлення тарифів для КМКП на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення», № 350 від 26.10.2021 «Про встановлення тарифів для КП «ВТВК» ВМР на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з 01.01.2022 року», для позивача КП «ВТВК «ВМР встановлені тарифи на послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, з централізованого водопостачання та водовідведення згідно яких Позивач нараховував плату на вказані послуги.

Відповідно до п. 16 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690 та п. 32 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води від 11 грудня 2019 р. № 1182, у разі недопущення споживачем або його представником виконавця або визначеної власником (співвласниками) особи, що здійснює розподіл обсягів послуг, до відповідного вузла обліку для зняття показань або ненадання у визначений договором строк споживачем виконавцеві показань відповідного вузла обліку, якщо такі показання згідно із законом або договором зобов`язаний знімати споживач, для цілей комерційного або розподільного обліку виконавцем протягом трьох місяців приймається середньодобове споживання таким споживачем відповідної послуги за попередні 12 місяців.

Посилаючись на вказану норму, позивач зазначає про те, що відповідач показання засобів вимірювальної техніки вузлів розподільного обліку (лічильників) холодної та гарячої води позивачу не надавав з квітня 2021 року, а тому позивач здійснював нарахування відповідачу за період з квітня 2021 до січня 2022 включно розрахунково з урахуванням середнього споживання протягом попередніх 12 місяців. Відповідно ч. 1 2 ст. 11 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, зняття показань вузлів розподільного обліку, а також приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюється споживачами, якщо інше не передбачено договором. Споживач щомісяця передає показання вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії виконавцю відповідних комунальних послуг або визначеній власником (співвласниками) іншій особі, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, у спосіб, передбачений договором. Частиною 3 цієї ж статті визначено, що зняття показань вузлів обліку та приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюється не рідше одного разу на місяць.

Оскільки до суду не подано доказів виконання відповідачем зазначених вимог законодавства, суд доходить висновку про наявність підстав у позивача для нарахування відповідачу ОСОБА_1 заборгованості постачання холодної та гарячої води за період квітня 2021 до січня 2022 з урахуванням середнього споживання протягом попередніх 12. Відповідач та її представники не оспорювали обсяг середнього споживання відповідачем за попередні 12 місяців, який брався позивачем до розрахунку боргу.

У судовому засіданні представник відповідача визнала обставину про те, що термін повірки вузлів розподільного обліку холодної та гарячої води у відповідача ОСОБА_1 закінчився до лютого 2022 року.

Відповідно до архіву нарахувань (а.с. 38-45 т.1) відповідачу ОСОБА_1 плата за холодне та гаряче водопостачання, а також водовідведення не нараховувалась у період з лютого до грудня 2022 року.

В судовому засіданні представник відповідача зазначила, що нарахування відповідачу ОСОБА_1 за постачання холодної, гарячої води та водовідведення за період з січня 2023 до вересня 2024 здійснені безпідставно, зважаючи на невиконання позивачем обов`язку щодо зняття показників вузлів розподільного обліку.

Відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Згідно із ч. 4 ст. 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором. Наказом Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 13.10.2016 № 1747, зареєстрованим у Мінюсті 01.11.2016 за № 1417/29547, для лічильників води та тепло лічильників установлено міжповірочний інтервал - 4 роки. Згідно з підпунктом 3 пункту 4 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315, для розподілу не приймаються показання вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії, що зняті (надані), починаючи з дати встановлення факту виходу його з ладу (закінчення строку повірки засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу) або встановлення факту несанкціонованого втручання в його роботу (самовільний демонтаж, умисне знищення, пошкодження, розкомплектувати, у тому числі порушення цілісності пломб, тощо), до дати прийняття на абонентський облік відремонтованого чи заміненого вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії або повіреного засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу.

Згідно із п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", обсяги спожитої у будівлі гарячої, питної води, визначені за допомогою вузлів комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляються між споживачами з урахуванням того, що у разі якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, а частина - не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами.

Розподіл між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг здійснюється відповідно до Методики розподілу, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово- комунального господарства (ч. 4 ст. 10 вказаного Закону).

Сторони не оспорюють обставину, що у період з квітня 2022 до грудня 2024 у багатоквартирному будинку по АДРЕСА_2 , було встановлено загальнобудинковий вузол комерційного обліку (лічильник води). Крім того, така обставина підтверджується копією акту про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік від 02.09.2021 (а.с. 187 т.1). Щомісячні нарахування відповідачу у період з січня 2023 до вересня 2024 здійснювалися як споживачу, квартира якого не обладнана індивідуальним приладом обліку води, як це передбачає Методика розподілу. Починаючи з жовтня 2024 року, коли в квартирі відповідача було повірено лічильники води, що підтверджується копією акту прийняття вузла розподільного обліку на абонентський облік від 24.10.2024 та рахунком-актом від 23.10.24 (а.с. 94 т.1), нарахування плати здійснювалося на основі показників цього лічильника.

Через те, що будинок, в якому знаходиться квартира, за якою обліковується заборгованість, обладнано загальнобудинковими приладами обліку, а водомірні лічильники відповідача не пройшли повірки, тому плата за постачання холодної, гарячої води та водовідведення була нарахована відповідачу згідно з діючими нормативами споживання наданих послуг та в межах, передбачених нормами, що регулюють правовідносини, які існують у житлово-комунальній сфері та виникають між надавачами та споживачами цих послуг.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками Рівненського апеляційного суду, викладеними у постанові від 23.09.2025 у справі № 565/2757/24.

Отже, в судом встановлені достатні підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача КП «ВТВК» ВМР нарахованої заборгованості за постачання холодної, гарячої води та водовідведення у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо стягнення нарахованої позивачем плати за теплопостання суд бере до уваги наступне.

Копіями рахунків КП «ВТВК» ВМР за період з квітня 2021 до грудня 2024 підтверджується, що при визначенні суми нарахування за теплопостачання відповідачу ОСОБА_1 позивач виходив із площі займаного нею приміщення 42,9 кв.м.

Зі змісту пояснень представника позивача вбачається, що позивач здійснював розподіл обсягу спожитої теплової енергії на загальну площу приміщення відповідача у метрах квадратних (кімната 17,9 кв.м., кухня 12,7 кв.м., ванна кімната 4,7 кв.м., половина коридору в блоці 15.2/2 = 7,6 кв.м) відповідно до даних з технічного паспорту на гуртожиток для малосімейних АДРЕСА_2 .

Пунктом 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу. Відповідно до п. 2 зазначених Правил, опалювана площа (об`єм) приміщення загальна площа (об`єм) приміщення без урахування площі лоджій, балконів, терас.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами, зокрема, в такому порядку, що загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії/прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів.

В той же час, пунктом 2 цієї ж частини передбаченого, що обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Таким чином, з аналізу викладених норм вбачається, що обсяг спожитої у будівлі теплової енергії розподіляється на два види, а саме: 1. Обсяг теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; 2. Обсяг теплової енергії на опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції). В залежності від об`єкту опалення визначено окремі порядки розподілу теплової енергії, витраченої на його опалення. Для одного виду, такий порядок визначений пунктом 3, а для іншого пунктом 2 частини 2 статті 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання".

Відповідно до п.10 розділу І Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315, базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є опалювана площа приміщень зазначена у договорі про надання послуги з постачання теплової енергії. У разі, якщо відомості про опалювану площу, не були надані споживачем, базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є загальна площа приміщення у метрах квадратних, визначена за даними, зазначеними у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а у разі відсутності у ньому інформації про окремі приміщення - за даними, зазначеними у документах, що посвідчують право власності на такі приміщення.

В той же час, відповідно до копії ордеру на жиле приміщення № 10 від 05.02.2008, відповідачу надано право на зайняття жилого приміщення житловою площею 17,9 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 15 т.2). Згідно з копією договору найму на малосімейний гуртожиток від 05.02.2008 (а.с. 14 т.2), відповідачу ОСОБА_1 передано у безстрокове користування однокімнатну квартиру загальною площею, 35,3 кв.м., що складається з кімнати житловою площею - 17,9 кв.м., кухня 12,7 кв.м., ванна кімната 4,7 кв.м.

У договорі найму та ордері не зазначається про передачу у користування відповідачу ОСОБА_1 половини коридору площею 15,2 кв.м. Технічний паспорт на гуртожиток для малосімейних м. Кузнецовськ, АДРЕСА_2 , на який посилається позивач як на підставу визначення опалювальної площі відповідача, не відноситься до документів, які посвідчують право власності. Інших документів та доказів, на підтвердження набуття права власності відповідачем ОСОБА_1 на коридору, площею 15,2 кв.м. до суду не подано.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що відповідачу ОСОБА_1 безпідставно нарахована вартість теплової енергії використаної на опалення площі коридору, а саме 7,6 кв.м.

Відповідач та її представники не оспорюють правильність нарахування відповідачу заборгованості за теплову енергію у іншій частині, в тому числі щодо застосованого тарифу та обсягу. Позивачем нарахована заборгованість відповідачу за опалення у сумі 4 084,88 грн. З урахуванням, встановленої судом обставини безпідставного нарахування на площу 7,6 кв.м., суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача КП «ВТВК» ВМР заборгованості за спожиту теплову енергію у сумі 3 361,22 грн (4 084,88 х 35,3/42,9), пропорційно до загальної площі, яка перебуває у її користуванні.

Крім того, розрахунок усієї суми заборгованості у розмірі 77 407,67 грн, заявленої позивачем до стягнення, за комунальні послуги позивачем наведено у архіві нарахувань за період жовтень 2021 листопад 2024 (а.с. 38-45 т.1). При цьому станом на 01.10.2021 зазначено сальдо на початок періоду - 5 618,51 грн. У судовому засіданні представник позивача зазначила, що правильність нарахування відповідачу комунальних послуг за період з квітня до вересня 2021 року включно, підтверджується копіями рахунків за комунальні послуги на ім`я відповідача ОСОБА_1 за вказаний період (а.с. 86-91 т.1). Проте, з аналізу рахунку за квітень 2021 (а.с. 86 т.1) вбачається, що станом на початок періоду у відповідача ОСОБА_1 існувала заборгованість у сумі 2 941,39 грн. Проте, позивачем не подано до суду доказів на підтвердження виникнення такої заборгованості, а також позивач не заявляв вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за попередній період, до квітня 2021 року.

Враховуючи викладене, розглядаючи справу в межах заявлених вимог з дотриманням вимог ст. 13 ЦПК України, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості у сумі 2 941,39 грн, яка знаходиться поза межами позовних вимог.

На підставі викладеного, з урахуванням часткового визнання позовних вимог, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача ОСОБА_1 на користь КП «ВТВК» ВМР заборгованості за надані комунальні послуги, на загальну суму 73 742,62 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги КП «ВТВК» ВМР задоволені частково у розмірі 95,27 %, тому з відповідача слід стягнути пропорційно частину сплаченого судового збору у сумі 2 884,78 грн.

Керуючись ст.ст.2, 3, 81, 89, 263, 264, 265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 5-7, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства "Вараштепловодоканал" Вараської міської ради до ОСОБА_1 відмовити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Вараштепловодоканал" Вараської міської ради 73 742 (сімдесят три тисячі сімсот сорок дві) грн 62 (шістдесят дві) коп. заборгованості за надані комунальні послуги.

У задоволенні позовних вимог у іншій частині відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Вараштепловодоканал" Вараської міської ради 2 884 (дві тисячі вісімсот вісімдесят чотири) грн 78 (сімдесят вісім) коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Комунальне підприємство "Вараштепловодоканал" Вараської міської ради, , місцезнаходження: Рівненська обл., м. Вараш, мкр-н Вараш, 25В.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий суддя І.Ю.Зейкан