ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7375/25 Справа № 216/7877/24 Суддя у 1-й інстанції - ЧИРСЬКИЙ Г. М. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

справа № 216/7877/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 квітня 2025 року, яке ухвалено суддею Чирським Г.М. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2024 року Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (надалі КПТМ «Криворіжтепломережа») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії для опалення житла населенню, яке відповідно з вимогами ЖК України, зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Так, позивачем на виконання своєї статутної мети здійснюється постачання теплової енергії відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений будинок є багатоповерховим, опалення до квартири відповідача здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку, які є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, що свідчить про те, що відповідачі фактично отримують теплову енергію.

У зв`язку з невиконанням відповідачами обов`язку з оплати за отриману теплову енергію у останніх, за період з 05 листопада 2021 року по 01 липня 2024 року, утворилась заборгованості за постачання теплової енергії в розмірі 12 149,80 грн та заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування в розмірі 1 147,58 грн яку позивач просив стягнути з відповідач, а також витрат по сплаті судового збору в розмірі 3 028 грн.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 квітня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» заборгованість за період з 05 листопада 2021 року по 01 липня 2024 року в розмірі 13 297,38 грн, з яких за послугу з постачання теплової енергії заборгованість в розмірі 12 149,80 грн та заборгованість за плату за абонентське обслуговування в розмірі 1 147,58 грн, та судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3 028 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в доданих до позовної заяви позивачем документів, не має жодного доказу що визначає обсяг теплової енергії, поданої позивачем до будинку АДРЕСА_2 . В розрахунку заборгованості відсутня будь яка залежність між заборгованістю та розміром наданих послуг (в даному випадку кількістю теплової енергії).

Апелянт вважає, що для того, щоб виник обов?язок по сплаті за опалення міст загального користування, необхідно щоб вони були облаштовані внутрішньобудинковою системою теплопостачання, відповідно до «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг», на які посилається позивач. Крім того зазначає, що відповідно до «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» - «Якщо проектом на будівлю/будинок було передбачено встановлення приладів опалення у МЗК та допоміжних приміщеннях, але вони були демонтовані, то для забезпечення нормативної температури у цих приміщеннях такі прилади опалення повинні бути відновлені виконавцем послуг з управління багатоквартирним будинком». Однак, як свідчить акт обстеження мережі центрального опалення від 09 серпня 2022 року, що був складений на вимогу відповідача посадовими особами ТОВ «Дивобуд», в будинку АДРЕСА_2 в місцях загального користування батареї опалення в місцях загального користування відсутні.

Також апелянт зазначає, що в обґрунтування свої вимог позивач вказує свої витрати на обслуговування приладу комерційного обліку теплової енергії, але в позові не зазначено що це за прилад, де він знаходиться чи перебуває він на балансі позивача, а якщо перебуває, то чи відповідає він технічним нормам визначеним для цього виду приладів.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на його думку, апеляційну скаргу відповідачів залишити без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як установлено судом та убачається із матеріалів справи, КПТМ «Криворіжтепломережа», відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (надалі по тексту Правила), надає населенню м. Кривого Рогу, а також підприємствам, установам і організаціям теплову енергію для потреб опалення, у тому числі й за місцем проживання відповідача.

Відповідач зареєстрований в житловому приміщенні - квартирі АДРЕСА_3 . Квартира відключена від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання, у зв?язку із облаштуванням автономного опалення 10 жовтня 2004 року.

Квартира відповідача розташовується в будинку, під`єднаному до об`єднаної системи центрального опалення, що також підтверджується актами про підключення житлового будинку до системи централізованого опалення.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

З розрахунку, наданого позивачем, підтверджений факт наявності заборгованості відповідачів за послугу з постачання теплової енергії за період з період з 05 листопада 2021 року по 01 липня 2024 року складає 12 149,80 грн, заборгованість за плату за абонентське обслуговування за вказаний період становить1 147,58 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для задоволення позовних вимог позивача та стягнення в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача суми боргу по оплаті за централізоване опалення та заборгованості за плату за абонентське обслуговування в загальному розмірі 13 297,38 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1875-IV від 24 червня 2004 року, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації.

Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1875-IV від 24 червня 2004 року, споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону № 1875-IV від 24 червня 2004 року, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Отже, відповідно до зазначеної норми та за змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1875-IV від 24 червня 2004 року, проживаючі та/або зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання.

01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII, який разом з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 регулюють основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії.

Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII).

Пунктами 2, 5 частини другої статті 7 вказаного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 9 Закону Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 в період з 05 листопада 2021 року по 01 липня 2024 року був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_3 , а тому зобов`язаний нести витрати по її утриманню.

Квартира відключена від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання, у зв?язку із облаштуванням автономного опалення 10.10.2004 року.

Разом з тим, квартира відповідача розташовується в будинку, під`єднаному до об`єднаної системи центрального опалення, що також підтверджується актами про підключення житлового будинку до системи централізованого опалення.

3 05 листопада 2021 року договірні відносини між КПТМ «Криворіжтепломережа» та споживачами врегульовані індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 05 жовтня 2021 року, що укладений в порядку ч.5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року N?2189-VIII. Цією ж нормою передбачено, що плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з:плати за послугу, що розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства;плати за абонентське обслуговування, яке не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Відповідачу проводились нарахування відповідно до тарифів на теплову енергію, які встановлені: з 25 жовтня 2021 року послуга з постачання теплової енергії 1 701,19 грн /Гкал (з ПДВ), послуга з постачання теплової енергії з урахуванням витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів 2 342,32 грн/Гкал (з ПДВ); послуга з постачання теплової енергії без урахування витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів 2 228,34 грн/Гкал (з ПДВ); відповідно до Рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради від 22 жовтня 2021 року № 530 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послугу з постачання теплової енергії Комунальному підприємству теплових мереж «Криворіжтепломережа» з урахуванням інтересів Криворізької міської територіальної громади».

Відповідно до частини 6 статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»: «Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень. обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.»

Згідно аб.6 п. 14 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов?язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 313.

Доказами подачі теплової енергії до приміщення, яким володіє та користується відповідач є акти подання теплоносія та припинення подання теплоносія на будинок, звіти про споживання теплової енергії тощо, що підтверджується їх копіями.

Згідно з пунктом 28 Правил споживачі, які відмовились від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, оплачують послуги з централізованого опалення МЗК будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Постановою Верховного суду України від 22 грудня 2020 року по справі № 311/3489/18 визначено, що споживач, який відключений від системи централізованого опалення, зобов`язаний брати участь у загальних витратах на опалення, зокрема, місць загального користування.

Позиція Верховного суду України ґрунтується на тому, що спільним майном у багатоквартирному будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

До допоміжних приміщень багатоквартирного будинку належать приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців: колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.

Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» є надавачем послуги з постачання теплової енергії у місті Кривому Розі.

Відповідно до частини 2 статті 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

ОСОБА_1 є співвласником багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , отже вказане житлове приміщення відповідача є невід`ємною частиною житлового багатоквартирного будинку.

Відповідно до розрахунку заборгованості за період з 05 листопада 2021 року по 01 липня 2024 року заборгованість відповідача складає 13 297,38 грн, з них: за послугу з постачання теплової енергії (МЗК, функціонування та ЗБП, транзити) в розмірі 12 149,80 грн; за абонентське обслуговування в розмірі 1 147,58 грн.

Правильність нарахування суми боргу підтверджується особовим рахунком, яким підтверджено розмір боргу та факт не внесення за вказаний період оплати за опалення, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги.

На підставі наведенного вище колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача та стягнення в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача суми боргу по оплаті за централізоване опалення в розмірі 13 297,38 грн.

При цьому колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про відсутність у позивача обов`язку сплати коштів за послугу теплопостачання, оскільки підпунктом 12 пункту 42 Правил споживачу надано право відключитися від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Мінрегіону № 169 від 26 липня 2019 року. Це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

Згідно з частинами 2, 3, 7 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Отже, будинок АДРЕСА_2 є багатоквартирним, подання теплоносія до нього здійснюється від теплових мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) позивача (у відповідності до пункту 5.23 наказу Державного комітету України з будівництва та архітектури № 80 від 18 травня 2005 року «Державні будівельні норми України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005», де зазначено, що житлові будинки повинні обладнуватися опаленням і вентиляцією, що проектуються згідно зі СНиП 2.04.05), які є внутрішньобудинковим комплексом трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення споживачів житлового будинку, в тому числі приміщення № 2а.

Таким чином, теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі (стаття 19 Закону України «Про теплопостачання»). Тобто надання послуги з постачання теплової енергії є обов`язком Позивача як виконавця відповідної комунальної послуги.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що в обґрунтування свої вимог позивач вказує свої витрати на обслуговування приладу комерційного обліку теплової енергії, але в позові не зазначено що це за прилад, де він знаходиться чи перебуває він на балансі позивача, а якщо перебуває, то чи відповідає він технічним нормам визначеним для цього виду приладів колегією суддів не приймаються до уваги, з огляду на наступне.

Як слідує з матеріалів справи, у будинку АДРЕСА_2 встановлений прилад комерційного обліку, який фіксує всю загальну кількість поставленої на будинок теплової енергії, яка потім розподілялися виконавцем послуги з постачання теплової енергії на вищевказані МЗК, ЗПП, втрати від транзиту, абонплати тощо. Доказами фіксації поставленої на будинок теплової енергії, яка була облікована приладом комерційного обліку (тобто яка пройшла через лічильник) є зокрема звіти обліку споживання теплової енергії, які наявні в матеріалах справи.

Так, розмір плати за абонентське обслуговування: за період з 05 листопада 2021 року по 30 листопада 2021 року без витрат на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку складає 22,05 грн (згідно з наказом КПТМ «Криворіжтепломережа» від 03 листоада 2021 року № 712 «Про встановлення розміру плати за абонентське обслуговування за індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії»); за період з 01 грудня 2021 року по 30 червня 2022 року без витрат на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку складає 22,05 грн (згідно з наказом КПТМ «Криворіжтепломережа» від 30 листопада 2021 року № 791 «Про внесення змін до Наказу № 712 від 03 листопада 2021 року «Про встановлення розміру плати за абонентське обслуговування за індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії); за період з 01 липня 2022 року по 30 листопада 2022 року без витрат на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку складає 17,87 грн (згідно з наказом КПТМ «Криворіжтепломережа» від 30 червня 2022 року № 394 «Про внесення змін до Наказу № 712 від 03 листопада 2021 року «Про встановлення розміру плати за абонентське обслуговування за індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії»); за період з 01 грудня 2022 року по теперішній час без витрат на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку складає 17,70 грн (згідно з наказом КПТМ «Криворіжтепломережа» від 29 листопада 2022 року № 773 «Про внесення змін до Наказу № 712 від 03 листопада 2021 року «Про встановлення розміру плати за абонентське обслуговування за індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії»).

Факт постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 у період 05 листопада 2021 рокау по 01 липня 2024 року також підтверджується Актами подачі теплоносія на централізоване опалення та припинення подачі теплоносія на житлові будинки, у тому числі за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8-11).

Подача та припинення подачі теплоносія здійснювалась на виконання рішень Виконавчого комітету Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону.

Отже, Акти про подачу теплової енергії до житлового будинку та Акти про припинення подачі теплоносія житлового будинку, підтверджують факт подання теплоносія до самої споруди, а рішення про початок та закінчення опалювального сезону приймається виконавчими органами відповідних сільських, селищних та міських рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації, нормами санітарного законодавства та іншими нормативними документами у відповідності до пунктів 3, 8 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21 серпня 2019 року (які діяли на час виникнення спірних правовідносин). Включення та відключення систем теплоспоживання здійснюються за графіком, узгодженим з теплопостачальною організацією.

Зазначеними доказами підтверджується безперебійне постачання теплової енергії (включно зі всіма складовими, такими як нарахування плати за місця загального користування; нарахування плати на загальнобудинкові потреби; втрати від транзиту) мешканцям будинку по АДРЕСА_2 , як і відповідачу, як власнику спірного житлового приміщення № 2 у цьому будинку, згідно з площею приміщення відповідача на підставі тарифів, затверджених міською радою.

Доказами щодо обсягу теплової енергії, яка була подана до будинку АДРЕСА_2 за період з 05 листопада 2021 року по 01 липня 2024 року позивачем було надано копії зведених відомостей по приладу обліку разом з відповіддю на відзив.

Так, позивачем було долучено до матеріалів Інформацію щодо розподілу тепла між квартирами у будинку та складових сум нарахувань за послугу з постачання теплової енергії з 05 листопада 2021 року по 01 липня 2024 рокау по квартирі АДРЕСА_3 .

Доказів щодо не підтримання внутрішньобудинкової системи опалення житлового будинку в робочому стані або недотримання нормативної температури повітря на сходових клітинах під`їзду, де розташована квартира відповідача, суду не надано.

Отже, посилання відповідача на відсутність приладів опалення в під`їзді будинку, відсутність письмового договору про надання послуг з централізованого опалення як на підставу неправомірності пред`явлення до нього рахунків на оплату за опалення місць загального користування є неспроможними.

Колегія суддів зауважує, що аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених апелянтом у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню вкасаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 16 жовтня 2025 року.

Головуючий:

Судді: