Провадження № 2/466/805/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2025 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Комарницької В.-М.В.

представника позивача Наконечної О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права власності,, -

в с т а н о в и в :

30.10.2024 позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить скасувати державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 на будівлю літ. «Б-1» площею 41,3 кв. м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з закриттям відповідного розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що право власності на об`єкт по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 35899371) було зареєстровано 30.01.2012 за ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» на підставі рішення господарського суду Львівської області від 23.12.2011 у справі № 5015/4675/11, відповідно до якого визнано за ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» право власності на будівлю нежитлового приміщення загальною площею 41,3 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

В подальшому між Приватним підприємством «Вальтер» та ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» укладено договір купівлі-продажу від 29.02.2012 №860, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О.І.

19.04.2012 Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» зареєстровано за Приватним підприємством «Вальтер» право власності на будівлю нежитлового приміщення загальною площею 41,3 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 35899371).

12.03.2013 Львівським апеляційним господарським судом прийнято постанову по вказаній справі, якою скасовано рішення господарського суду Львівської області від 23.12.2011 у справі №5015/4675/11.

30.01.2012 ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» було проведено реєстрацію права власності на будівлю нежитлового приміщення загальною площею 41,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення Господарського суду Львівської області від 23.12.2011 у справі № 5015/4675/11, скасованого постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.03.2013.

27.03.2024 ПП «Вальтер» відчужило ОСОБА_1 ? ідеальну частку у праві власності на будівлю нежитлового приміщення (літ. «Б-1») загальною площею 41,3 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

29.03.2024 ПП «Вальтер» відчужило ОСОБА_1 ? ідеальну частку у праві власності на будівлю нежитлового приміщення (літ. «Б-1») загальною площею 41,3 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що з моменту укладення вказаних договорів купівлі-продажу власник об`єкта ОСОБА_1 не звертався до Львівської міської ради та її виконавчих органів з проханням оформлення права користування/власності на земельну ділянку на якій розміщено об`єкт, що був предметом купівлі-продажу.

Таким чином, позивач звертає увагу, що державна реєстрація права власності на неіснуючий об`єкт на земельній ділянці комунальної власності порушує права власника такої земельної ділянки - територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради, яка не в змозі нею розпорядитися.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 01 листопада 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Щодо заочного рішення не заперечила.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву чи клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що право власності на об`єкт по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 35899371) було зареєстровано 30.01.2012 за ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» на підставі рішення господарського суду Львівської області від 23.12.2011 у справі № 5015/4675/11, відповідно до якого визнано за ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» право власності на будівлю нежитлового приміщення загальною площею 41,3 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

В подальшому між Приватним підприємством «Вальтер» та ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» укладено договір купівлі-продажу від 29.02.2012 №860, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О.І.

19.04.2012 Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» зареєстровано за Приватним підприємством «Вальтер» право власності на будівлю нежитлового приміщення загальною площею 41,3 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 35899371).

12.03.2013 Львівським апеляційним господарським судом прийнято постанову по вказаній справі, якою скасовано рішення господарського суду Львівської області від 23.12.2011 у справі №5015/4675/11.

27.03.2024 ПП «Вальтер» відчужило ОСОБА_1 ? ідеальну частку у праві власності на будівлю нежитлового приміщення (літ. «Б-1») загальною площею 41,3 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

29.03.2024 ПП «Вальтер» відчужило ОСОБА_1 ? ідеальну частку у праві власності на будівлю нежитлового приміщення (літ. «Б-1») загальною площею 41,3 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

На даний момент у державному реєстрі права власності на нерухоме майно наявна наступна інформація:

Реєстрація права власності на будівлю загальною площею 41,3 кв.м. за ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060).

Згідно з листом управління архітектури та урбаністики від 08.06.2023 № 4- 2401-7639, вихідні дані на проектування (містобудівні умови та обмеження на проектування об`єкта будівництва) на АДРЕСА_1 не надавались.

Відповідно до листа інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 13.06.2023 № 4-0006-7915 згідно з даними з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва документи щодо виконання будівельних робіт на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 що були б зареєстровані Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю - відсутні.

Відповідно до листа управління державного контролю за використанням та охороною земель від 03.11.2023 № 4-2412-14793 на виконання наказу департаменту містобудування від 07.06.2023 № 157 спеціалістами управління державного контролю за використанням та охороною земель за участю управління архітектури та урбаністики проведено обстеження земельної ділянки комунальної власності за адресою АДРЕСА_1 , за результатами чого складено акт від 08.06.2023 № 227. Відповідно до проведеного обстеження встановлено, що земельна ділянка на АДРЕСА_1 знаходиться в межах функціональної зоні ТР - 2 та Ж- 3, а також, що будівлі нежитлового приміщення загальною плошею 41,3 кв.м, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , не виявлено.

Згідно з листом Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 14.06.2023 при обстежені території прилеглої до будинку АДРЕСА_1 , об`єкту площею 41,3 кв.м. на АДРЕСА_1 не виявлено.

У листі Управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради №4-2403-10173 від 31.07.2023 зазначено, що інформація щодо прийнятих Львівською міською радою рішень (ухвал) про передачу у власність чи надання в користування земельної ділянки для обслуговування нежитлової будівлі площею 41,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:35899371) в управлінні земельних ресурсів відсутня. Одночасно повідомлено, що інформація стосовно підготовки проектів ухвал Львівської міської ради про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки для обслуговування об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 35899371) управлінні земельних ресурсів відсутня.

Однак, земельна ділянка, на якій зареєстрована будівля, належить територіальній громаді міста Львова в особі Львівської міської ради.

Спірна земельна ділянка у власність чи користування відповідачу та будь-якій іншій особі не надавалась.

Відповідно до статті 13 Конституції України, земля та інші природні ресурси є об`єктами права власності українського народу, від імені якого права власника здійснюються органами державної влади та місцевого самоврядування.

Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Згідно з ч.1 ст.83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст є комунальною власністю.

Відтак, виходячи із вимог статті 83 Земельного кодексу України, презюмується належність земельних ділянок на території міста Львова територіальній громаді міста з визначенням її власником Львівської міської ради.

Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їх компетенції, є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема, нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу.

Як суб`єкт владних повноважень орган місцевого самоврядування Львівська міська рада вирішує в межах закону питання в галузі земельних відносин.

Отже, право комунальної власності на землю (земельні ділянки) виникає і без реєстрації в силу спеціальних вимог закону.

Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116, 118, 123, 124 Земельного кодексу України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Стаття 120 Земельного кодексу України не гарантує прав на земельну ділянку у разі самочинного будівництва об`єкта нерухомості на ній та його відповідної реєстрації.

Порядок набуття права власності на новозбудовану річ (нерухоме майно) регулюється законодавством про містобудівну діяльність та відповідними державними будівельними нормами.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (стаття 331 Цивільного кодексу України).

Право власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації (частина 1 статті 182 Цивільного кодексу України).

При цьому, згідно з висновками Верховного Суду, державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності немає. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права. Зміст приписів статті 376 Цивільного кодексу України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти.

Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного (постанова Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 910/19726/17, постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13, від 23.06.2020 у справі № 680/214/16-ц).

За приписами статей 187, 188 3емельного кодексу України, контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

За змістом статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України від 01.07.2004 №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Підпунктом 6 пункту 2 частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Таким чином, обов`язковою умовою правомірного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Як встановлено судом згідно з листом управління архітектури та урбаністики від 08.06.2023 № 4- 2401-7639, вихідні дані на проектування (містобудівні умови та обмеження на проектування об`єкта будівництва) на АДРЕСА_1 не надавались.

Відповідно до листа інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 13.06.2023 № 4-0006-7915 згідно з даними з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва документи щодо виконання будівельних робіт на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , що були б зареєстровані Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю - відсутні.

Згідно з листом Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 14.06.2023 при обстежені території прилеглої до будинку АДРЕСА_1 , об`єкту площею 41,3 кв.м. на АДРЕСА_1 не виявлено.

Відповідно до листа управління державного контролю за використанням та охороною земель від 03.11.2023 № 4-2412-14793 на виконання наказу департаменту містобудування від 07.06.2023 № 157 спеціалістами управління державного контролю за використанням та охороною земель за участю управління архітектури та урбаністики проведено обстеження земельної ділянки комунальної власності за адресою АДРЕСА_1 , за результатами чого складено акт від 08.06.2023 № 227. Відповідно до проведеного обстеження встановлено, що земельна ділянка на АДРЕСА_1 знаходиться в межах функціональної зоні ТР - 2 та Ж- 3, а також, що будівлі нежитлового приміщення загальною плошею 41,3 кв.м, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , не виявлено.

Цивільно-правові угоди щодо спірної земельної ділянки між міською радою та фізичними або юридичними особами не укладались.

Доказів того, що спірне нерухоме майно в установленому законом порядку введено в експлуатацію не має. Вказане свідчить про відсутність правових підстав вважати, що відповідач набув право власності на нього.

Відповідач не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду. Доказів наявності спірної будівлі в натурі та понесення витрат на її утримання (наприклад, сплата комунальних платежів, податку на нерухомість тощо) відповідач суду не подав.

Згідно ст. 152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, зокрема, шляхом:

- відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

- визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до п.1.4.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції чинній на момент реєстрації) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі ст.5 цього Закону у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.

Згідно п.2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Згідно з ч. 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої ст. 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до абз. 2,3 ч. 3 ст. 26 Закону України Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

У відповідності до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з ч. 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до ч. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 327 ЦК України управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Зважаючи на обставини справи суд констатує, що державна реєстрація права власності на неіснуючий об`єкт на земельній ділянці комунальної власності порушує права власника такої земельної ділянки - територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради, яка не в змозі нею розпорядитися. Разом з тим, законні правові підстави зайняття зазначеної земельної ділянки відсутні.

Отже, якщо суд дійшов висновку, що право власності позивача на земельну ділянку було порушено незаконною реєстрацією права власності на нерухоме майно за відповідачами, з якими позивач не перебував у зобов`язальних відносинах, державний реєстратор на підставі судового рішення про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, яке набрало законної сили, проводить державну реєстрацію припинення права власності відповідачів, що усуває для позивача перешкоди у здійсненні ним правоможності розпоряджатись своїми земельними ділянками (схожі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 496/1059/18).

При цьому в силу положень абзацу першого частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV у чинній редакції, відомості про право власності відповідачів не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. Натомість державний реєстратор вчиняє нову реєстраційну дію - внесення до Державного реєстру відомостей про припинення права власності відповідачів на нерухоме майно на підставі судового рішення [див. mutatis mutandis висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в пунктах 132, 133 постанови від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18 (914/608/20)].

У частині першій статті 14 Закону № 1952-IV зазначено, що розділ Державного реєстру та реєстраційна справа закриваються в разі: 1) знищення об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості; 2) поділу, об`єднання об`єктів нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого майна; 3) виключення об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості з проектної документації на будівництво у зв`язку із змінами проектної документації на будівництво; 4) скасування державної реєстрації земельної ділянки; 5) набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовується рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, на підставі якого відкрито відповідний розділ; 6) визнання прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання Міністерством юстиції України рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, на підставі якого відкрито відповідний розділ, - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. Закритий розділ Державного реєстру та реєстраційна справа не підлягають поновленню.

Відповідно до частини сьомої статті 14 Закону № 1952-IV у разі ухвалення судом рішення про закриття розділу Державного реєстру у випадках, передбачених цією статтею, закриття відповідного розділу допускається виключно у разі, якщо таким судовим рішенням вирішується питання щодо набуття та/або припинення речових прав, обтяжень речових прав на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, щодо якого закривається розділ у Державному реєстрі.

Враховуючи, що державна реєстрація прав приватної власності ОСОБА_1 на будівлю загальною площею 41,3 кв.м. на АДРЕСА_1 , як на нерухоме майно була здійснена помилково, така державна реєстрація підлягає скасуванню із закриттям відповідного розділу Державного реєстру.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 3028 грн.

Керуючись ст. ст. 12,13,81,259,263-265,268, 280-282 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Скасувати державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 на будівлю літ. «Б-1» площею 41,3 кв. м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з закриттям відповідного розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської міської ради 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Львівська міська рада, , юридична адреса: м. Львів, пл. Ринок, буд. 1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя О. І. Баєва