Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/5239/25
Провадження № 2/644/3398/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 року Індустріальний районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Бугери О.В.,

за участю секретаря судового засідання Радченко І.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Коротенка О.І.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, -

УСТАНОВИВ:

Позивачем, 16.06.2025 року, подано до суду відповідну позовну заяву про зменшення розміру аліментів, а саме просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за судовим наказом Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 09.05.2023 року по справі №644/2534/23 до розмірі 50% від прожиткового мінімуму на дитину від 6 до 18 років, або зменшити з 1/4 всіх видів доходу щомісячно до 1/8 частини доходу щомісячно.

24.06.2025 року позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до поданої заяви просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за судовим наказом Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 09.05.2023 року по справі №644/2534/23 з 1/4 всіх видів доходу щомісячно до 1/8 частини доходу щомісячно.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з нього за судовим наказом було стягнуто аліменти на утримання дитини. На час ухвалення відповідного судового рішення він перебував на службі у лавах Збройних Сил України та отримував гідне грошове забезпечення, не заперечував проти визначеного судом розміру аліментів. Але після ухвалення рішення він отримав поранення, тривало лікувався, згодом йому було встановлено групу інвалідності, він був звільнений з військової служби. Отримує пенсію по інвалідності, його матеріальне становище істотно погіршилось. За вирахуванням аліментів з пенсії йому на проживання залишається близько 10000 гривень на місяць, у зв`язку із мінливістю розміру його пенсії, був вимушений влаштуватись на роботу відповідно до своїх фізичних можливостей, проте попри влаштування на роботу його реальний обсяг коштів, з яких утримуються аліменти, це не дозволяє йому забезпечити власне лікування, реабілітацію та задоволення базових потреб. Також, він несе додаткові витрати на лікування, медикаменти, медичні обстеження, проживає разом із своєю матір`ю, ОСОБА_5 , яка є особою похилого віку та він здійснює за нею догляд, її пенсія не забезпечує його базових потреб, в більшій частині саме він несе витрати на тримання житла, придбання харчових та господарчих товарів, медикаментів. Вважав, що відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 182 ЦПК України наявність непрацездатної матері є обставиною, що повинна бути врахована при визначенні розміру аліментів. Також, зазначав, що значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Відповідачкою подано 14.07.2025 року відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечувала, посилалась на те, що відповідно до отриманих даних державним виконавцем в сукупності з червня 2025 року розмір доходів позивача не погіршився, а навпаки покращився, було збільшено розмір пенсії та заробітної плати. Окрім того, позивачем було в 2024 року та в 2025 році придбано мотоцикл, приблизною вартістю 75000 грн та автомобіль, приблизною вартістю 421000 грн. Також, зазначала, що мати позивача отримує пенсію, яка майже в два рази перевищує встановлений мінімальний розмір, не є особою з інвалідністю та відсутні дані про потребу у постійному догляду. Також, зазначала, що позивач має право на пільги осіб з інвалідністю внаслідок війни, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в тому числі безоплатне одержання ліків, медичну допомоги, знижки за користування комунальними послугами, житлом, та будь-яких доказів щодо непомірних витрат позивачем до судової справи не додано. Також, посилалась на те, що утримання дитини є обов`язком батьків. Син проживає з нею, має ряд захворювань, які потребують лікування та витрат на придбання медичних препаратів. Окрім того, син відвідує спортивні секції, додатково займається англійською мовою, вона несе відповіді витрати на оплату розвитку дитини, наводила приблизний розрахунок витрат пов`язаних з утриманням дитини за останні шість місяців, та зазначала, що приблизні щорічні витрати на дитину складають близько 8000 гривень, до складу даної суми не входять витрати на ліки та придбання необхідної техніки для розвитку та навчання. Вказувала, що нею було придбано дитині мобільній телефон, планшетний ПК, комп`ютер, монітор, витрачені нею кошти на навчання та розвиток дитини значно перевищують суму отриманих аліментів від позивача. Також, дитина має свою банківську картку, на яку вона перераховує йому кошти для кишенькових потреб. Просила в позові відмовити, оскільки з наданих доказів вбачається необґрунтованість вимог позивача.

Представником позивача 25.07.2025 року подано відповідь на відзив. В обґрунтування позиції у відзиві зазначали, що позивач спільно проживає з матір`ю похилого віку, яка є особою з незначним рівнем пенсійного забезпечення, розмір її пенсії є недостатнім для покриття повсякденних потреб, зокрема оплати медикаментів, побутових витрат, комунальних послуг. Усі зазначені витрати фактично несе саме він. Не заперечував свого обов`язку щодо утримання дитини, однак через об`єктивне зниження працездатності (інвалідність), а також збільшення постійних витрат, у тому числі на лікування, додаткові зобов`язання по утриманню матері, просив суд зменшити розмір відрахувань із щомісячного доходу. Зазначали, що факт спільного проживання з матір`ю, регулярного здійснення витрат на утримання житла, комунальні послуги, ліки, продукти тощо свідчить про те, що матір дійсно перебуває на його утриманні. Оскільки у позивача є труднощі із пересуванням, наразі і у майбутньому він має пересуватися зо допомогою милиці або палиці, то для забезпечення потреб, у тому числі прибуття до місця роботи, закупівлі ліків та продуктів, необхідно долати певні відстані, за допомогою механічних засобів пересування, велосипед із скаліченими кінцівками ніг у цьому випадку не може бути використаним, про що відомо відповідачці, щодо проживання у сільській місцевості, у населеному пункті Щасливе, у якому немає навіть продуктового магазину та для придбання предметів вжитку є необхідним їхати до пгт Елітне на відстані 5 км від с. Щасливе. Придбання власного автомобіля було необхідним для задоволення побутових потреб та за кошти від держави по втраті здоров`я. Окрім того, вважали, що витрати на придбання телефону, планшету та комп`ютеру не є звичайними витратами, спрямованими на забезпечення потреб та інтересів дитини для її повноцінного розвитку, що охоплюються поняттям аліментів, а є додатковими витратами на дитину у розумінні ст. 185 Сімейного кодексу України та не можуть бути віднесенні до аліментів. Просили врахувати розмір визначений самою відповідачкою потрібний на утримання дитини в місяць в розмірі 8000 грн, та враховуючи обов`язок батьків нести витрати порівну, вважали, що визначений розмірі в 1/8 частину буде навіть значно перевищувати визначений розмір. Вважали, що є підстави для задоволення позову.

Відповідачкою 04.08.2025 року подано заперечення на відповідь позивача, в яких зазначалось, що доводи позову є необґрунтованими, що сам факт проживання позивача з матір`ю не є доказом перебування на утриманні позивача, окрім того, придбання мотоциклу та автомобілю, а також отримання від держави виплати в 757000 гривень також не може свідчити про погіршення матеріальну стану позивача. Наполягала на тому, що придбання телефону, планшету та комп`ютеру є одним із різновидів аліментних зобов`язань. Просила врахувати, що з моменту відкриття виконавчого провадження, позивачем було сплачено аліментів в сумі 67916,68 гривень, що в середньому складає 3400 грн на місяць, а фактичні витрати в середньому складають 8000 грн не враховуючи додаткові витрати. Тобто, вважала, що позивачем не доведено факту перебування матері на його утриманні, за наявності встановленої групи інвалідності позивач працює, не спростовує факту наявності пільг, не надає доказів додаткового навантаження щодо оплати комунальних послуг, надані докази свідчать про поліпшення матеріального стану позивача, вважала, що розмір аліментів не відповідає реальних потребам дитини, а є значно меншим ніж витрачається, тому вважала, що підстави для задоволення позову відсутні.

В судовому засіданні позивач та його представник доводи позову підтримали та просили його задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши доводи позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Сторони у справі є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до судового наказу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 травня 2023 року було стягнуто з позивача на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 травня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

За заявою стягувача та судового наказу 12.10.2023 року відкрито виконавче провадження ВП №73008661, звернуто стягнення на заробітну плату та пенсійні виплати, що підтверджується відповідними копіями постанов державного виконавця.

За даними розрахунку станом на 30.06.2025 року має місце заборгованість по аліментам 104023,20 грн. В судовому засіданні позивач зазначав, що заборгованості наразі не має.

Позивач у справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , разом з ним зареєстрована та проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 отримав 08.10.2023 року бойове травмування та поранення, є особою з інвалідністю 3 групи, інвалідність внаслідок війни.

За даними довідки про доходи позивача розмір пенсії по інвалідності з листопада 2024 року по травень 2025 року збільшувався та станом на травень 2025 року становить 10243,39 гривень.

Також, за даними відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків розмір заробітної плати позивача в КУ «ЦНСП» Вільхівської сільської ради станом на березень 2025 року становив 9885 грн. Як вбачається з даних отриманих судом з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, актуальні дані про розмір доходу позивача та за червень 2025 року позивач отримав заробітну плату в сумі 19741,81 грн, за липень 2025 року в сумі 19000 грн, за серпень 2025 року позивач отримав заробітної плати в сумі 17317,78 грн та соціальну виплату в сумі 20000 грн. Також, в судовому засіданні позивач зазначив, що розмір його пенсії збільшено та складає 13670 грн.

ОСОБА_5 є пенсіонером та отримує пенсію по втраті годувальника, станом на червень 2025 року розмір пенсії складав 5848,29 грн.

Відповідач у справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_2 , з нею зареєстрований та проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 з вересня 2024 року по січень 2025 року відвідував секцію стріт-воркауту,

Відповідно до наданих консультативних висновків спеціаліста дитячого кардіолога, в березні 2024 року, у ОСОБА_4 встановлено діагноз ПМК І ступеню, бродікардія, рекомендоване спостереження у лікарів педіатра, кардіолога, прийом медпрепаратів протягом 1,2 місяців, контрольний огляд.

З наданих копії квитанцій відповідачем вбачається, що дійсно в 2023 році нею було придбано смартфон, планшетний ПК, монітор, комп`ютер.

Також відповідачем перераховуються коштів на картку дитини в різних розмірах для оплати поточних потреб.

Відповідно до довідки Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк від 08.07.2025 року відповідачем ОСОБА_3 дійсно відкрито рахунок в у банківській установі, на який вона отримує аліментні платежі, за 2023 рік було зараховано 23042,50 грн, за 2024 рік було зараховано 15132,83 грн, за 2025 рік з 01.01.2025 по 01.07.2025 року було зараховано 29741,35 грн.

За даними виконавчого провадження станом на 13.10.2023 року за позивачем ОСОБА_1 не було обліковано транспортних засобів. Станом на 02.07.2025 року наявна інформація щодо реєстрації за позивачем мотоциклу Lifan, 2024 року виробництва, та автомобілю Volkswagen Passat, 2014 року виробництва.

Оцінюючи доводи позивача щодо наявності підстав для зменшення розміру аліментів, що стягуються на користь відповідачки на утримання дитини, суд зазначає наступне.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права і практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Водночас, права та інтереси батьків очевидно підлягають врахуванню та оцінці судом при вирішенні спору.

У статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. До цього відноситься належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Враховуючи зміст частини сьомої статті 170 ЦПК України, статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням, не є незмінним. У разі видачі судового наказу про стягнення аліментів, боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів і доводити реальний стан здоров`я та матеріального становища, що може бути підставою для задоволення його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Посилання відповідачки про те, що нею було понесено витрати на придбання телефону та комп`ютерної техніки, оплату гуртків не впливає на розмір аліментів та є додатковими витратами, питання про їх розподіл врегульовано вимогами ст. 185 СК України.

Суд зазначає, що доводи позивача щодо наявності у нього на утриманні матері, потреби в його допомозі матеріально, суд вважає такими, що не впливають на визначення розміру аліментів. На підтвердження обставин перебування на утриманні матері позивач посилався на спільне проживання, несення витрат на оплату комунальних послуг, витрат на придбання медпрепаратів для матері та її незначний розмір пенсії. Але при цьому, відсутні докази наявності потреби в наданні такого матеріального забезпечення, його розміру, періодичності, наявності відповідного судового рішення та інших осіб, які мають можливість надавати такого допомогу. Мати позивача дійсно зареєстрована з позивачем, але при цьому перебуває на обліку в органах пенсійного фонду, отримує пенсію. Суд при визначені розміру аліментів на дитину зобов`язаний в силу положень статті 182 СК України враховувати наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, баби/діда, прабаби/прадіда, але такі обставини не є підставою для зменшення розміру раніше призначених аліментів.

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом положень даної норми підставою для зміни розміру аліментів є обставини, які настали (виникли) після призначення аліментів, тобто ті обставини, які не існували на час вирішення спору про стягнення аліментів.

Позивач зазначає на погіршення стану здоров`я, як на підставу зменшення розміру аліментів, та відповідно до вимог ст. 192 СК України дана обставина є окремою підставою для зменшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тобто, наявність обставин, які за законом можуть бути підставами для зменшення розміру аліментів, є предметом доказування окремого судового розгляду, де відповідач може заперечувати факт виникнення обставин, за яких розмір аліментів на утримання дитини може бути зменшений.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Позивачем було надано копію довідки про отримання ним 08.10.2023 року бойового травмування та поранення. Позивач посилався на те, що він внаслідок отриманого поранення є особою з інвалідністю 3 групи, інвалідність внаслідок війни. Дана обставина не оспорювалась сторонами. В поясненнях позивач посилався на те, що він потребує постійних витрат на придбання медпрепаратів, є потреба в подальшому у дорого вартісному лікуванні. Із відповіддю на відзив позивачем було надано копію консультативного висновку спеціаліста від 21.07.2025 року, відповідно до якого позивачу рекомендовано спостереження у траматолога та хірурга, курс консервативної терапії, МРТ грудного та поперекового відділів хребта, консультація хірурга про вирішення питання про оперативне лікування, ходьба за допомогою милиць без навантаження на нижню кінцівку. Позивач отримує пенсію, працює, має дохід, придбав мотоцикл та автомобіль.

Суд зазначає, що з урахуванням даних обставин, дійсно, після стягнення аліментів за судовим наказом відбулось погіршення стану здоров`я позивача, що потягло за собою втрату ним працездатності та встановлення групи інвалідності, потребу в спостереженні фахівців, імовірне оперативне втручання, обмеження в вільному пересуванні. Саме зазначені обставини стали підставою для придбання транспортного засобу з метою забезпечення пересування. Тобто, на думку суду, є підстави для зменшення розмір аліментів.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог п.п. 1-4 ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, відповідно до вимог ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Прожитковий мінімум для дітей встановлюється відповідно до вимог Законів України про Державний бюджет на відповідний рік. Відповідно до вимог Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» у 2025 році прожитковий мінімум для дітей в Україні становить: 2563 грн для дітей віком до 6 років та 3196 грн для дітей віком від 6 до 18 років. Тобто, гарантований розмір аліментів на кожну дитину повинен становити не менше 50% від прожиткового мінімуму та може бути присуджений в розмірі прожиткового мінімуму у разі достатності заробітку платника аліментів.

В даному випадку син сторін віком від 6 по 18 років та розмір аліментів не повинен бути меншим від 1598 гривень та може бути присуджений у розмірі 3196 грн.

Позивач просить суд зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/8 частини доходів. Відповідно до пояснень відповідачки в судовому засіданні в середньому на забезпечення потреб дитини нею витрачається близько 8000 гривень. Тобто, батько дитини, позивач у справі, повинен забезпечувати в середньому 4000 гривень на місяць. З урахуванням даних про розмір пенсії, розмір заробітної плати позивача в тому числі за травень 2025 року 13657,85 грн, що зі слів позивача залишається незмінним на момент розгляду справи, заробітної плати на серпень 2025 року 17317,78 гривень, загальна середня сума доходу складає 30975,63 грн, тобто у разі зменшення розміру аліментів до 1/8, відповідна частка не буде покривати частину середніх потреб дитини.

З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів до 1/6 частини, що буде відповідати гарантованому розміру аліментів на дитину, з урахуванням половини визначеної частки середнього забезпечення, достатності доходу платника аліментів та з урахуванням суттєвих змін життєвого та матеріального стану платника аліментів (позивача), в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення у формі судового наказу та з дотриманням справедливої рівноваги між правами дитини та батька.

За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір на суму 1211 грн, у зв`язку із частковим задоволенням позову суд вважає, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме (1/8х1211/1/6) 911,90 копійок.

Керуючись ст.ст. 180, 182, 183, 191 СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 19, 76, 81, 82, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на підставі судового наказу Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 09.05.2023 року по справі №644/2534/23, яким було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 травня 2023 року до досягнення дитиною повноліття, з 1/4 частини до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 911 (дев`ятсот одинадцять) гривень 90 копійок.

Повний текст рішення виготовлений 24.10.2025 року.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Головуючий: суддя О.В. Бугера