Справа № 199/4995/25
(2/199/3325/25)
РІШЕННЯ

Іменем України

24.10.2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Мацак А.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 33090,96 грн., а також судові витрати.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15 травня 2024 о 13:00:00, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Daewoo», державний реєстраційний № НОМЕР_1 та транспортного засобу «ГАЗ», державний реєстраційний № НОМЕР_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ГАЗ», державний реєстраційний № НОМЕР_2 було застраховано за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 217993205 у позивача.

У відповідності до умов вказаного Договору обов`язкового страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь потерпілої особи страхове відшкодування.

Відповідно до електронного повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди (європротокол), ОСОБА_1 визнав свою вину у настанні дорожньо-транспортній пригоди.

Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулась потерпіла особа в рамках договору прямого врегулювання та надала всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт та виплачене страхове відшкодування, яке складає 33090,96 грн.

Відповідно до пояснень, наданих страхувальником, на момент настання дорожньо-транспортної пригоди, у водія ОСОБА_1 відмовили гальма, в результаті чого відбулась вказана пригода.

Позивач посилається на ст.. 38.1.1. Закону України ОСЦПВВНТЗ, де зазначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо- транспортну пригоду: г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

У зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь завдані збитки у розмірі 33090,96 грн., а також судові витрати по справі.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 квітня 2025 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався.

Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Судом по справі встановлено, що відповідно до електронного європротоколу, 15 травня 2024 о 13:00:00, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Daewoo», державний реєстраційний № НОМЕР_1 та транспортного засобу «ГАЗ», державний реєстраційний № НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ГАЗ», державний реєстраційний № НОМЕР_2 було застраховано за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 217993205 у ПрАТ «Страхова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА».

17 травня 2024 року із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулась потерпіла особа ОСОБА_2 . На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт № 193135/1/2024 від 14.06.2024 року та виплачене страхове відшкодування, яке складає 33090,96 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 11889 від 14.06.2024 року.

Згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України,суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно дост.16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно положень ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання.

Підставою регресного позову є відповідальність заподіювана шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до пункту «г» п.п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Представник позивача посилалася на те, що оскільки мали місце обставини невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу під керуванням відповідача ОСОБА_1 , так як в повідомленні про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком від страхувальника вказано, що у транспортного засобу «ГАЗ», державний реєстраційний № НОМЕР_2 у водія ГАЗ відмовили гальма, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду, а отже позивач, як страховик, який відшкодував потерпілій особі страхове відшкодування, об`єктивно набув права звернення з відповідним регресним позовом до відповідача.

Однак із таким твердженням представника позивача суд не може погодитися, оскільки позивач не надав суду достатніх та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема, щодо знаходження автомобіля «ГАЗ», державний реєстраційний № НОМЕР_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди в технічно несправному стані. Жоден документ, в тому числі акт відповідності стану транспортного засобу не складався. Також будь-які інші експертні дослідження, в тому числі за участі страхової компанії не проводилися, документальне підтвердження щодо проведення таких дій суду не надано.

Відповідно до п. 31.4 Правил дорожнього руху, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності вимогам, які містяться в переліку семи підпунктів з абзацами. Однак такі порушення в діях відповідача не встановлені та не доведені іншою стороною.

Також відповідач не притягувався до адміністративної відповідальності за експлуатацію транспортного засобу з технічними несправностями, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його заборонена (ч. 1 ст. 121 КУпАП).

Для відшкодування шкоди в порядку регресу за правилами п. г.) ст. 38.1.1 Закону, обов`язково необхідно довести в сукупності такі факти, як спричинення страхувальником або водієм забезпеченого транспортного засобу дорожньо-транспортної пригоди та визначення в установленому порядку, що дорожньо-транспортна пригода була безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Отже, при пред`явленні позову з вказаних підстав позивачем не здійснено перевірку належності технічного стану автомобіля «ГАЗ», державний реєстраційний № НОМЕР_2 існуючим вимогам ПДР, не проведено жодних експертиз та не встановлено причинно-наслідковий зв`язок події ДТП, як і не надано доказів на підтвердження того, що причиною ДТП, а саме того, що у автомобіля, яким керував відповідач дійсно відмовили гальма.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Таким чином, враховуючи, що позивачем відповідно до принципу змагальності та обов`язку доказування, передбачених ст. 12 та 81 ЦПК України, не надано суду достатніх доказів та не доведено факту існування в сукупності обставин визначених п. г) ч.1 ст. 38 Закону, а саме: визначення в установленому порядку, що дорожньо-транспортна пригода була безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу слід відмовити.

Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Оскільки судом у задоволенні позову відмовлено, сплачений судовий збір за подання позовної заяви покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 259. 263-265, 268, 274, 354, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги.

Суддя: В.В. Руденко