П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2025 року місто Київ

справа № 761/27439/23

провадження № 22-ц/824/5459/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання Онопрієнко К.С.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Сучковою Тетяною Євгенівною,

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 липня 2024 року, ухвалене у складі судді Пономаренка Н.В.,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року позивач звернулась до суду з цим позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири, просила стягнути з відповідачки на свою користь матеріальні збитки в сумі 110856 грн. та 30000 грн. моральних збитків, а також стягнути судові витрати, що складаються із судового збору, витрат на проведення незалежної оцінки майна та витрат на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.02.2023 сталося залиття квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , що засвідчено Актом ОСББ «Герцен парк 2».

Зазначено, що власником квартири №450 є відповідачка, а комісією виявлено наступне: залитий водою та пошкоджений (розслоєння по швам, вздуття) ламінат площею 39 кв.м. у коридорі та спальній кімнаті; залиття водою стелі площею 48,0 кв.м., пошкодження - вздуття фарби водоемульсійної, жовті сліди течії; залиття та пошкодження стіни площею 1 кв.м., - фарба водно-дисперсійна. При цьому, вказаний акт містить наступні висновки та рекомендації комісії.

Причиною залиття, що трапилася в квартирі №436 , є пошкодження шлангу підключення холодного водопостачання до рукомийника в вище розташованій квартирі АДРЕСА_4 . Власнику квартири №450 ОСОБА_2 , що заподіяла шкоду, компенсувати матеріальні збитки власнику квартири №436 ОСОБА_1 , яка є постраждалою стороною. Відповідач від підписання Акту відмовилась.

В подальшому, 15.03.2023 між ТОВ «АЕЛЄКОН» та ОСОБА_1 укладено договір №00402/23 про проведення незалежної оцінки майна від 15.03.2023, за умовами якого замовник доручив, а виконавець прийняв на себе обов`язки по виконанню робіт з незалежної оцінки розміру матеріального збитку завданого квартирі №436 і згідно Звіту ТОВ «АЕЛЄКОН» про оцінку розміру матеріального збитку (шкоди), завданого квартирі №436 , розмір такого збитку без врахування фізичного зносу становить 110856,00 грн., в тому числі ПДВ.

Крім вказаного, сторона позивача також посилається на спричинення їй моральної шкоди яку вона самостійно оцінила в 30000 грн., оскільки позивачка зазнала моральних страждань, адже була залита квартира з новим ремонтом, внаслідок нервового перенапруження вона втратила сон, апетит, в неї погіршилося самопочуття. Крім того, позивачка є переселенкою з м. Донецьк з 2014 року, коли через окупацію вона фактично втратила своє житло і приклала багато зусиль та тривалий час із дітьми заощаджувала, щоб купити цю квартиру та зробити ремонт.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 липня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду,представник ОСОБА_1 - адвокат Сучкова Т.Є. 12.12.2024 подала апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі зазначає про те, що оскаржуване рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; при порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

В обґрунтування доводів вказує, що посилання суду на відсутність у суб`єкта оціночної діяльності сертифіката спростовується відповідним сертифікатом Фонду держмайна № 186/21 від 19.09.2024, який міститься у звіті. Сама ОСОБА_3 має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача Фонду держмайна № 8149 від 24.12.2011, інформація щодо якого також міститься у звіті. Також у звіті є посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача від 14.07.2022, та свідоцтво про реєстрацію у державному реєстрі оцінювачів. Всі ці документи станом на день проведення оцінки 25.03.2023 були чинними.

Відповідно звіт та проведена оцінка матеріального збитку з визначенням суми збитків є належним доказом.

Заперечень та рецензії на звіт стороною відповідача не заявлялось. Також судом не враховано обов'язок відшкодування шкоди особою, яка її завдала. Суд безпідставно відмовив у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 адвокат Храпійчук В.О. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Сучкова Т.Є. просила апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

ОСОБА_2 та її представник адвокат Храпійчук В.О. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Судом установлено, що позивачка ОСОБА_1 проживає та є власником квартири за адресою: АДРЕСА_5 , яка складається з двох кімнат загальною площею 69,7 кв.м., що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідачка ОСОБА_2 є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_6 , яка складається з двох кімнат загальною площею 70,00 кв.м, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідно до Акту ОСББ «Герцен парк 2» про залиття квартири від 20.02.2023, комісією в складі: представника вказаного ОСББ ОСОБА_5 , члена правління Марченка І.М., представника обслуговуючої компанії згідно договору, слюсаря-сантехніка ОСОБА_6 , власника квартири № 436 ОСОБА_1 засвідчено, що сталося залиття квартири № 436 з вищерозташованої квартири АДРЕСА_4 .

Зазначено, що комісією при огляді квартири № 436 виявлено наступне: залитий водою та пошкоджений (розслоєння по швам, вздуття) ламінату площею 39 кв.м. у коридорі та спальній кімнаті; залиття водою стелі площею 48,0 кв.м., пошкодження - вздуття фарби водоемульсійної, жовті сліди течії; залиття та пошкодження стіни площею 1 кв.м., - фарба водно-дисперсійна.

При цьому, вказаний акт містить наступні висновки та рекомендації комісії: причиною залиття, що трапилося в квартирі № 436 , є пошкодження шлангу підключення холодного водопостачання до рукомийника в вищерозташованій квартирі АДРЕСА_4 . Власнику квартири №450 ОСОБА_2 , що заподіяла шкоду, компенсувати матеріальні збитки власнику квартири №436 ОСОБА_1 , яка є постраждалою стороною.

Вказаний Акт містить підписи членів комісії, власника квартири № 436 . Однак в графі: з актом ознайомлений, відсутній підпис власника квартири № 450 . Разом з тим, з відповіді на запит про надання інформації ОСББ «Герцен Парк 2» від 15.01.2024 вбачається, що ОСОБА_4 власниця квартири АДРЕСА_4 , була присутня при огляді квартири №436 під час огляду факту залиття ( т.1 а.с.166).

Акт складений 20.02.2023, про що зазначено в акті, але в акті відсутня інформація щодо дати залиття.

Судом установлено, що залиття квартири позивача відбулось 17.02.2023 внаслідок розриву шлангу підключення холодного водопостачання до рукомойника в квартирі АДРЕСА_4 . Встановивши причину залиття, суд визнав Акт належним та допустимим доказом, що підтверджує факт залиття.

Крім того, судом установлено, що за адресою АДРЕСА_7 знаходиться 576 квартир та 21 комерційне приміщення.

Доказів звернення інших власників квартир з приводу залиття у зв'язку із збільшенням тиску води матеріали справи не містять. Також матеріали справи не містять доказів того, що у інших власників з 15.02.2023 по 25.02.2023 виходило обладнання водопостачання з ладу.

Крім того, судом установлено, що 15.03.2023 між ТОВ «АЕЛЄКОН» та ОСОБА_1 укладено договір № 00402/23 про проведення незалежної оцінки майна від 15.03.2023, за умовами якого замовник доручив, а виконавець прийняв на себе обов`язки по виконанню робіт з незалежної оцінки розміру матеріального збитку завданого квартирі № 436 і згідно звіту ТОВ «АЕЛЄКОН» про оцінку розміру матеріального збитку (шкоди), завданого квартирі № 436 , розмір такого збитку без врахування фізичного зносу становить 110856 грн, в тому числі ПДВ.

Оцінка проведена суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «АЕЛЄКОН» (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 186/21 від 09.03.2021 на право проведення незалежної оцінки майна, виданий Фондом державного майна України), оцінювач ОСОБА_7 . Наказом від 27.03.2023 № 573 Фонд анулював сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 186/21 від 09.03.2021 на право проведення незалежної оцінки майна, суб`єкту оціночної діяльності ТОВ «АЕЛЄКОН» новий сертифікат суб`єкта оціночної діяльності Фонд не видавав.

Датою оцінки зазначено - 25.03.2023. Датою складання звіту зазначено - 31.03.2023.

Відповідно до повідомлення Фонду державного майна України, у період дії сертифіката суб`єкта оціночної діяльності (з 09.03.2021 до 27.03.2023), суб`єкт оціночної діяльності - ТОВ «АЕЛЄКОН» та оцінювач ОСОБА_7 мали право здійснювати практичну діяльність з оцінки майна в межах напрямів оцінки майна та спеціалізацій, зазначених в сертифікаті суб`єкта господарювання, зокрема, визначати вартість матеріального збитку, завданого власнику в разі пошкодження нерухомого майна.

Станом на 31.03.2023 (дату складання звіту про оцінку) ТОВ «АЕЛЄКОН» не мало чинного сертифікату суб'єкта оціночної діяльності.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка вчинила дії щодо усунення причин та наслідків залиття квартири, проте, у відповідності до вимог процесуального закону, не довела завдання їй матеріальної шкоди саме у заявленому нею розмірі, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 10856,00 грн. Звіт про оцінку розміру матеріального збитку, завданого квартирі №436 , суперечить вимогам ст. 78 ЦПК України і є недопустимим, оскільки ТОВ «АЕЛЄКОН» та оцінювач ОСОБА_7 у складі зазначеного вище суб`єкта господарювання, станом на 31.03.2023 не мали права складати звіти про оцінку майна, так як ТОВ «АЕЛЄКОН» не мало чинного сертифіката суб`єкта оціночної діяльності.

Суд першої інстанції також дійшов висновку про відсутність підстав і для задоволення позовних вимог в частині стягнення із відповідачки на користь позивачки моральної шкоди в розмірі 30000 грн. Стороною позивача не надано доказів, що стан здоров`я позивачки погіршився і таке погіршення пов`язане саме із діями відповідачки, враховуючи, що судом встановлений факт залиття, яке відбулось у з`язку із пошкодженням шлангу в квартирі відповідачки, а не умисними діями останньої, направленими на спричинення шкоди безпосередньо позивачці.

Проте з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна, зважаючи на наступне.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати, завдану шкоду в повному розмірі.

Відповідно до ст.151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію.

Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України.

За змістом ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Аналіз положень ст.ст.11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину (схожий висновок див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 5 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21).

Згідно з ч.ч. 4,5 ст.319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, яке йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд першої інстанції, встановивши, що факт залиття належної позивачеві квартири, який мав місце 17.02.2023, стався внаслідок розриву шлангу в квартирі, що належить відповідачці ОСОБА_4 , дійшов правильного висновку що ОСОБА_1 завдано шкоди внаслідок дій саме відповідачки, яка зобов`язана утримувати справним водопостачальне обладнання в належній їй квартирі. При цьому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що встановлення обладнання/шлангу (без маркування) з низьким запасом міцності матеріалу, зобов`язує власника нести негативні наслідки у вигляді відшкодування збитків власнику майна, що пошкоджено внаслідок залиття.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується і вважає, що в цій частині висновки суду відповідають встановленим судом обставинам.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем про наявність шкоди та її розмір.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проаналізувавши наданий стороною позивача звіт про оцінку розміру матеріального збитку (шкоди), завданого квартира АДРЕСА_1 , колегія суддів вважає, що суд без достатньої підстави визнав його недопустимим доказом з огляду на те, що ТОВ «АЕЛЄКОН», печаткою якого скріплений підпис оцінювача, не мало чинного сертифіката суб`єкта оціночної діяльності.

Так, дійсно ОСОБА_1 15.03.2023 уклала з ТОВ «Аелєкон», директором якого є ОСОБА_7 , яка діяла на підставі Статуту, Сертифікату суб`єкта оціночної діяльності № 186/21, виданого Фондом державного майна України 09.03.2021, договір № 00402/23 про проведення незалежної оцінки майна. За умовами укладеного договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов`язки по виконанню робіт з незалежної оцінки розміру матеріального збитку завданого квартирі АДРЕСА_9 . Оцінка майна виконується станом на 25.03.2023 (п.1.2 договору). Наявність у ТОВ «Аелєкон» сертифікату суб'єкта оціночної діяльності, виданий Фондом, є підставою для укладення ним договорів на проведення оцінки майна з фізичними та юридичними особами.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановлено нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі- нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Датою оцінки є дата, за станом на яку здійснюються процедури оцінки майна та визначається вартість майна.

Згідно Звіту ТОВ «Аелєкон» про оцінку розміру матеріального збитку (шкоди), завданого квартира АДРЕСА_1 , розмір матеріального збитку без врахування фізночого зносу становить 110856 грн, в тому числі ПДВ. Розмір матеріального збитку, по відновленню конструктивних елементів або їх частин до належного технічного стану, без врахування фізичного зносу, розраховано згідно вимог нормативної документації автоматизованим способом за програмним комплексом «АВК-5», в діючих цінах на момент проведення дослідження у відповідності до фактичних пошкоджень становить 99064 грн.

Як зазначено у звіті датою оцінки є 25.03.2023.

Як убачається зі змісту Звіту та доданих до нього документів, ТОВ «Аелєкон» станом на 25.03.2023 мало чинний Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності фонду Державного майна України № 186/21 від 19.09.2021. Строк дії з 09.09.2021 по 10.09.2024.

Сама ОСОБА_7 має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача Фонду державного майна України МФ № 8149 від 24.12.2011. Крім того, ОСОБА_7 має посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 12696-ПК від 14.07.2022, з якого вбачається, що ОСОБА_7 підвищено кваліфікацію оцінювача за напрямком оцінки майна «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» та спеціалізаціями в межах напряму: 1.1 «Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі земельних ділянок, та майнових прав на них, 1.2 «Оцінка машин і обладнання», 1.3 «Оцінка колісних транспортних засобів».

Інформація про оцінювача ОСОБА_7 внесено в Державному реєстрі оцінювачів як оцінювача, про що Фондом державного майна України 28.12.2012 їй видано Свідоцтво.

Отже, станом на дату проведення оцінки 25.03.2023 як ТОВ «Аелєкон», так і ОСОБА_7 мали право на проведення оцінки, відповідні документи, які ним давали право на проведення оцінки, були чинними.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, яка проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання без чинного сертифіката, є недійсною.

Разом з тим, оскільки оцінка майна оцінювачем ОСОБА_7 проведена 25.03.2023, підстав вважати таку оцінку недійсною немає.

Крім того, як убачається з листа Фонду державного майна України за даними Державного реєстру, суб`єкту господарювання ФОП ОСОБА_7 . Фонд видано сертифікат суб`єкта оціночної діяльності від 27.03.2023 № 179/2023 за спеціалізаціями: 1.1, 1.2, 1.3, 2.1, 2.2. Сертифікат діє від 27.03.2026. У довідці про штатний склад оцінювачів ТОВ «Аелєкон», поданій ФОП ОСОБА_7 до Фонду з метою отримання сертифіката суб`єкта оціночної діяльності у 2021 році, було зазначено прізвище одного працівника ОСОБА_7 . Відповідно до вимог Закону про оцінку ФОП ОСОБА_7 має повноваження здійснювати практичну діяльність з оцінки майна в межах напрямів оцінки майна та спеціалізацій, зазначених у сертифікаті суб`єкта оціночної діяльності та укладати договори на проведення оцінки майна з дати видачі сертифіката - з 27.03.2023.

Таким чином, під час дії договору, укладеного 15.02.2023 між ОСОБА_1 та ТОВ «Аелєкон», Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, який в 2021 році був виданий ТОА «Аелєкон» був анульований 27.03.2023, і в цей же день був виданий ФОП ОСОБА_7 , яка має статус суб`єкта оціночної діяльності, іншій Сертифікат, який надавав останній можливість здійснювати практичну діяльність з оцінки майна (розміру матеріального збитку).

За таких обставин, саме по собі зазначення у звіті дати його складання 31.03.2023, не дає підстав вважати складений звіт недопустимим доказом.

Суд першої інстанції зазначених обставин не встановив і дійшов помилкового висновку про недоведеність позивачем шкоди та її розміру.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що з відповідача ОСОБА_2 як особи, з вини якої ОСОБА_1 заподіяна шкода, підлягає стягненню сума 99064 грн. відповідно до кошторису (розмір матеріального збитку, по відновленню конструктивних елементів або їх частин до належного технічного стану, без врахування фізичного зносу), який є додатком до звіту, і складений оцінювачем ОСОБА_7 , оскільки позивачем не надано належних доказів понесених нею фактичних витрат на проведення ремонтних робіт в квартирі або доказів укладення чи намірів на укладення договору з виконавцем ремонтно-будівельних робіт.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, в цій частині колегія суддів також не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини і на законодавчому рівні в України, у тому числі частиною другою статті 1166 ЦК України, згідно з якою особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, закріплено дію презумпції моральної шкоди. Тобто, моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завданні такої шкоди.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 лютого 2021 року в справі № 761/24143/19 (провадження № 61-17538св20).

Установлено, що внаслідок залиття майно позивача, а саме квартира, була пошкоджена, для відновлення попереднього стану якої позивач мала витрачати час та додаткові зусилля, що беззаперечно мало наслідком порушення нормального ритму життя. Враховуючи тривалість порушення прав ОСОБА_1 як власника квартири, характер і обсяг душевних страждань, яких позивач зазнала через пошкодження її майна, колегія суддів вважає вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди обґрунтованими. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить із їх доведеності позивачем, а також врахувавши вимоги розумності та справедливості, вважає достатнім для відновлення морального стану позивача 5000 грн.

Таким чином, суд апеляційної інстанції забезпечивши повний та всебічний розгляд справи, проаналізувавши доводи сторін, дослідивши та оцінивши всі докази у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку про те, що висновки суду першої інстанції були передчасним та помилковими, у зв`язку з наявністю законних підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Наведені порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду згідно з вимогами частини першої статті 376 ЦПК України та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково ( на 82,25%), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 2297,36 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Сучковою Тетяною Євгенівною, задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 липня 2024 року, скасувати і ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 99064 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн., а всього 104064 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 2297,36 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус