Дата документу 16.10.2025 Справа № 332/5441/24
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 332/5441/24 Пр. № 22-ц/807/1025/25Головуючий у 1 інстанції: Сапунцов В.Д. Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Трофимової Д.А.

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до СЕЛЯНСЬКОГО (ФЕРМЕРСЬКОГО) ГОСПОДАРСТВА «АЙ-ПЕТРІ» (надалі - С(Ф)Г «АЙ-ПЕТРІ») про стягнення заборгованості за договором про надання послуг, витрат, пов`язаних з виконанням доручення, інфляційного збільшення суми боргу

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 в особі представника Гретченка О.Л. звернувся до суду із вищезазначеним позовом (т.с.1 а.с.1-26), в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість, яка складається з: 9950,00 грн. - винагорода адвоката за здійснення представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги (гонорар) за п.6.6 Додаткового договору №3 від 29.01.2021 року, а також 731,00 грн. - кошти, необхідні для покриття витрат, пов`язаних з виконанням доручення; 4171,17 грн. - інфляційне збільшення боргу за період прострочення; 859,52 грн. - три відсотки річних за період з 26.09.2021 року по 11.08.2024 року; а також 4000,00 грн.- судові витрати на професійну правничу допомогу у цій цивільній справі.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 03.07.2020 року між С(Ф)Г «АЙ-ПЕТРІ» в особі керівника ОСОБА_2 та адвокатом ОСОБА_1 укладено договір № 03/07/40/20 про надання правничої (правової) допомоги. 22.04.2021 року між сторонами укладено договір про зміни до Договору, відповідно до умов якого термін дії договору діє до 31.12.2022. 29.01.2021 року сторонами укладено Додатковий договір № 3. Відповідно до п. 6 Додаткового договору № 3 визначено порядок оплати Клієнтом правової допомоги Адвокату у наступних справах, серед яких є: справа за позовом СФГ «Ай-Петрі» до відповідачів: Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з вимогами про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» від 05.12.2019 № 8-2771/15-19-СГ, визнання частково недійсним наказу Головного управління Держгеокадасту у Запорізькій області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність» від 27.12.2019 № 8-3502/15-19-СГ, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, який укладено 18.03.2020 між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (п.п. 6.6. Додаткового договору № 3). Сторонами погоджено перелік правової допомоги, а саме: складання позовних заяв до суду, складання відповіді на відзив, складання заперечень, складання усіх без виключення заяв та клопотань, визначених Цивільним процесуальним кодексом у місцевому загальному суді, ознайомлення з матеріалами справи. Адвокатом у повному обсязі виконані умови Додаткового договору № 3 до Договору, а саме: надана правова допомога і складено 25 позовних заяв до Василівського районного суду Запорізької області, що підтверджується відкритими провадженнями, в тому числі провадження № 311/943/21. Також адвокатом складалися відповіді на відзив та інші процесуальні документи, визначені ЦПК України. Вартість правової допомоги та порядок її оплати визначено п. 8 Додаткового договору № 3. Позивачем зазначено, що відразу після прийняття Господарським судом Запорізької області рішення у справі № 908/2887/20 (07.07.2021), яке стало позитивним для С(Ф)Г «Ай-Петрі» і внаслідок якого у відповідача перед Адвокатом виник обов`язок по оплаті гонорару, а також після розподілу судом судових витрат у справі (21.07.2021), відповідач, з метою уникнення своїх фінансових зобов`язань по сплаті гонорару, надіслав на адресу позивача лист від 23.07.2021 року б/н, в якому повідомив про розірвання Договору та додаткових договорів в односторонньому порядку. І відразу після прийняття судом позитивного для відповідача рішення відповідач припинив будь-які платежі та спілкування з позивачем. Клієнт скористався своїм правом щодо розірвання в односторонньому порядку Договору і відповідно останній, в силу п.п. 3.3. Договору та з урахуванням дати отримання Адвокатом від Клієнта повідомлення про його розірвання в односторонньому порядку, є розірваним 26.09.2021 року. У випадку дострокового розірвання договору за ініціативи Клієнта, сума гонорару вираховується на підставі п. 9 Додаткового договору № 3. Так, Клієнт зобов`язаний сплатити Адвокату суму гонорару за фактичну виконану правову допомогу по складанню процесуальних документів у справі № 311/943/21 до Василівського районного суду Запорізької області з часу укладання Додаткового договору № 3 до часу припинення Договору, тобто з 29.01.2021 по 26.09.2021. Заборгованість С(Ф)Г «Ай-Петрі» перед позивачем складає 9950,00 грн., виходячи з наступного розрахунку: 1) 2000,00 грн. за опрацювання матеріалів і подання позовної заяви від 12.03.2021 СФГ «Ай-Петрі» до відповідачів: Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з вимогами про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» від 05.12.2019 № 8-2771/15-19-СГ, визнання частково недійсним наказу Головного управління Держгеокадасту у Запорізькій області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність» від 27.12.2019 № 8-3502/15-19-СГ, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, який укладено 18.03.2020 між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; 2) 800,00 грн. за складання клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від 13.05.2021 у справі № 311/943/21; 3) 800,00 грн. за складання пояснень у справі від 14.05.2021 у справі № 311/943/21; 4) 800,00 грн. за складання клопотання залучення третьої особи від 14.05.2021 у справі № 311/943/21; 5) 800,00 грн. за складання клопотання про витребування доказів від 14.05.2021 у справі № 311/943/21; 6) 2000,00 грн. за складання відповіді на відзив від 05.07.2021 у справі № 311/943/21; 7) 800,00 грн. за складання клопотання про залучення доказів від 05.07.2021 у справі № 311/943/21; 8) 800,00 грн. за складання клопотання про залучення доказів від 26.07.2021 у справі № 311/943/21; 9) 800,00 грн. за складання клопотання про залучення доказів від 26.07.2021 у справі № 311/943/21; 10) 800,00 грн. за складання клопотання про зупинення провадження від 23.07.2021 у справі № 311/943/21; 11) 800,00 грн. за складання клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від 23.07.2021 у справі № 311/943/21; 12) 800,00 грн. за складання клопотання про залучення доказів від 03.08.2021 у справі № 311/943/21; 13) 800,00 грн. за складання додаткових пояснень від 19.08.2021 у справі № 311/943/21. Позивач зазначив, що він отримав 2850,00 грн. - сума, сплачена Клієнтом за п. 6.6 Додаткового договору № 3. Станом на теперішній час заборгованість в сумі 9950,00 грн. залишається несплаченою.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Сапунцова В.Д. (т.с.1 а.с.214). Ухвалою суду першої інстанції від 23.09.2024 року (т.с.1 а.с.215) відкрито провадження у цій справі, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду першої інстанції (т.с.3 а.с.46-47), в порядку задоволення клопотання позивача, витребувано у: - Селянського (фермерського) господарства «Ай-Петрі» (адреса для листування: 69121, м. Запоріжжя, вул. Товариська, 37/54): 1. докази на підтвердження отримання (неотримання) заяви про повернення документів від 23.09.2021 (накладна АТ «Укрпошта» № 727 від 23.09.2021 з описом вкладення); 2. докази на підтвердження отримання (неотримання) претензії від 09.02.2022 про сплату заборгованості згідно п. 6.3 Додаткового договору № 3 разом з актом від 23.09.2021 приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно п. 6.3 Додаткового договору № 3 від 29.01.2021 до Договору № 03/07/40/20 про надання правничої (правової) допомоги від 03.07.2020 (накладна АТ «Укрпошта» № 577 від 09.02.2022 та фіскальний чек № 0022 від 09.02.2022). - Акціонерного товариства «Укрпошта» (місцерозташування: 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 22, ): 1. документи (докази) та/або довідку на підтвердження отримання адресатом Селянським (фермерським) господарством «Ай-Петрі» (юридична адреса: 71621, Запорізька область, Василівський район, с. Лобкове, вул. Гоголя, буд. 16, ), переданого для пересилання поштового відправлення за накладною АТ «Укрпошта» № 577 від 09.02.2022 та фіскальним чеком № 0022 від 09.02.2022. На виконання вищезазначеної ухвали судом першої інстанції відповідачем (т.с.3 а.с.51-53) та АТ «Укрпошта» (т.с.3 а.с.90) надані пояснення.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2025 року (т.с.3 а.с.104-117) у задоволенні вищезазначеного позову позивача у цій справі відмовлено.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь С(Ф)Г «Ай-Петрі» витрати на правничу допомогу у сумі 8500,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (т.с.3 а.с.121-139) просив рішення суду першої інстанції скасувати, позову заяву задовольнити у повному обсязі.

В автоматизованому порядку 15.04.2025 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Полякова О.З. (т.с.3 а.с.144). Ухвалою апеляційного суду від 15.04.2025 року (т.с. 3 а.с.145) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 18.04.2025 року (т.с.3 а.с.148). 21.04.2025 року суддя-член колегії Поляков О.З. перебував у нетривалій відпустці, яка не дає підстав для його заміни в автоматизованому порядку іншим суддею (т.с.3 а.с.149). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 22.04.2025 року (т.с.3 а.с.150), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання (т.с.3 а.с.151).

Оскільки, відповідно до ст. 369 ч. 1 ЦПК України в редакції ЗУ від 19.06.2024 року № 3831-ІХ, якій набрав чинності з 19.07.2024 року, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (розрахунок: 3028,00 грн. * 30 = 90840,00 грн., у цій справі ціна позову 15711,69 грн. - т.с.1 а.с. 1), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідач С(Ф)Г «Ай-Петрі» подав відзив на апеляційну скаргу сторони позивача у цій справі (т.с.3 а.с.155-168).

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, та відповідний штат суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі, перебуванням судді-доповідача у період з 07.07.2025 року по 14.08.2025 року включно у щорічній відпустці (т.с.3 а.с.238).

В автоматизованому порядку 08.10.2025 року суддею Трофимовою Д.А. у цій справі замінено суддю Полякова О.З. у зв`язку із тривалою відпусткою останнього (т.с.3 а.с.247-248). Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача у цій справі у повному обсязі, керувався ст.ст. 4 -5, 13, 19, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 279, 354 ЦПК України та виходив із необгрунтованості та недоведеності всіх позовних вимог позивача у цій справі.

Оскільки, судом першої інстанції було встановлено, що 03.07.2020 між С(Ф)Г «АЙ-ПЕТРІ» в особі керівника ОСОБА_2 та адвокатом ОСОБА_1 укладено договір № 03/07/40/20 про надання правничої (правової) допомоги (т.с.1 а.с. 40-45).

Пунктом 4.3 даного договору визначено, що оплата вартості надання правничої (правової) допомоги здійснюється Клієнтом готівкою.

Пунктом 4.5. визначено, що правнича (правова) допомога вважається наданою Адвокатом і прийнятою Клієнтом після підписання акту приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги, який підписується Сторонами та скріплюється печатками (за наявністю).

Клієнт зобов`язаний на протязі трьох календарних днів з моменту отримання акту приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги підписати його або протягом вказаного строку надіслати (цінним листом з описом вкладення) на адресу Адвоката письмове заперечення, в якому обґрунтувати причину відмови від прийняття наданої допомоги та підписання відповідного акту. Якщо протягом зазначеного строку Клієнт не підписав акт приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги і не надав письмове заперечення, допомога вважається наданою Адвокатом та прийнятою Клієнтом (п. 4.7).

29.01.2021 Сторонами укладено Додатковий договір № 3 до договору № 03/07/40/20 про надання правничої (правової) допомоги від 03.07.2020 (т.с.1 а.с.46-53).

Відповідно до п. 6. Додаткового договору № 3 визначено порядок оплати Клієнтом правової допомоги Адвокату у наступних справах, серед яких є: (п. п. 6.6. Додаткового договору № 3) справа за позовом С(Ф)Г «АЙ-ПЕТРІ» до відповідачів: Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з вимогами про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» від 05.12.2019 № 8-2771/15-19-СГ, визнання частково недійсним наказу Головного управління Держгеокадасту у Запорізькій області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність» від 27.12.2019 № 8-3502/15-19-СГ, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, який укладено 18.03.2020 між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (т.с.1 а.с. 48).

Сторонами погоджено перелік правової допомоги, а саме: складання позовних заяв до суду, складання відповіді на відзив, складання заперечень, складання усіх без виключення заяв та клопотань. Визначених Цивільним процесуальним кодексом у місцевому загальному суді, ознайомлення з матеріалами справи.

Вартість правової допомоги та порядок її оплати визначено п. 8 Додаткового договору № 3.

Листом від 23.07.2021 б/н голова С(Ф)Г «АЙ-ПЕТРІ» ОСОБА_2 повідомив Адвоката ОСОБА_1 про бажання відмовитися від правничої (правової) допомоги за чинним договором № 03/07/40/20 та додатковими договорами до нього та про розірвання їх в односторонньому порядку на підставі п. 3.3. п. 5.4. вказаного договору (т.с.1 а.с.206).

Звертаючись із зазначеним позовом представник позивача просив стягнути заборгованість у сумі 9950,00 грн, виходячи з наступного розрахунку: 1) 2000,00 грн за опрацювання матеріалів і подання позовної заяви від 12.03.2021 до відповідачів: Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з вимогами про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» від 05.12.2019 № 8-2771/15-19-СГ, визнання частково недійсним наказу Головного управління Держгеокадасту у Запорізькій області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність» від 27.12.2019 № 8-3502/15-19-СГ, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, який укладено 18.03.2020 між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; 2) 800,00 грн за складання клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції від 13.05.2021 у справі № 311/943/21; 3) 800,00 грн за складання пояснень у справі від 14.05.2021 у справі № 311/943/21; 4) 800,00 грн за складання клопотання залучення третьої особи від 14.05.2021 у справі № 311/943/21; 5) 800,00 грн за складання клопотання про витребування доказів від 14.05.2021 у справі № 311/943/21; 6) 2000,00 грн за складання відповіді на відзив від 05.07.2021 у справі № 311/943/21; 7) 800,00 грн за складання клопотання про залучення доказів від 05.07.2021 у справі № 311/943/21; 8) 800,00 грн за складання клопотання про залучення доказів від 26.07.2021 у справі № 311/943/21; 9) 800,00 грн за складання клопотання про залучення доказів від 26.07.2021 у справі № 311/943/21; 10) 800,00 грн за складання клопотання про зупинення провадження у справі від 23.07.2021 у справі № 311/943/21; 11) 800,00 грн за складання клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції від 23.07.2021 у справі № 311/943/21; 12) 800,00 грн за складання клопотання про залучення доказів від 03.08.2021 у справі № 311/943/21;13) 800,00 грн за складання додаткових пояснень у справі від 19.08.2021 у справі № 311/943/21;

При цьому відповідачем було сплачено 2850,00 грн. - сума сплачена Клієнтом за п. 6.6 Додаткового договору № 3. Отже, за розрахунками позивача станом на теперішній час заборгованість в сумі 9950,00 грн залишається не сплаченою.

На підтвердження вчинення вказаних послуг позивачем було надано копію позовної заяви від 12.03.2021; копію клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від 13.05.2021 у справі № 311/943/21; копію пояснень у справі від 14.05.2021 у справі № 311/943/21; копію клопотання залучення третьої особи від 14.05.2021 у справі № 311/943/21; копію клопотання про витребування доказів від 14.05.2021 у справі № 311/943/21; копію відповіді на відзив від 05.07.2021 у справі № 311/943/21; копію клопотання про залучення доказів від 05.07.2021 у справі № 311/943/21; копію клопотання про залучення доказів від 26.07.2021 у справі № 311/943/21; копію клопотання про залучення доказів від 26.07.2021 у справі № 311/943/21; копію клопотання про зупинення провадження у справі від 23.07.2021 у справі № 311/943/21; копію клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції від 23.07.2021 у справі № 311/943/21; копію клопотання про залучення доказів від 03.08.2021 у справі № 311/943/21; копію додаткових пояснень у справі від 19.08.2021 у справі № 311/943/21.

09.02.2022 представник ОСОБА_1 адвокат Гретченко О.Л. звернувся до С(Ф)Г «АЙ-ПЕТРІ» із претензією про сплату заборгованості згідно п. 6.17 Додаткового договору № 3. На адресу С(Ф)Г також було направлено акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно п. 6.17 до додаткового договору № 3 від 29.01.2021 до договору № 03/07/40/20 про надання правничої (правової) допомоги від 03.07.2020 для підписання (т.с.1 а.с. 110-121).

Як зазначалося раніше згідно п. 4.7 Договору № 03/07/40/20 від 03.07.2020 Клієнт зобов`язаний на протязі трьох календарних днів з моменту отримання акту приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги підписати його або протягом вказаного строку надіслати (цінним листом з описом вкладення) на адресу Адвоката письмове заперечення, в якому обґрунтувати причину відмови від прийняття наданої допомоги та підписання відповідного акту. Якщо протягом зазначеного строку Клієнт не підписав акт приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги і не надав письмове заперечення, допомога вважається наданою Адвокатом та прийнятою Клієнтом.

Тобто, протягом трьох календарних днів з моменту отримання клієнт має або підписати акт, або надати письмові заперечення.

Так, на підтвердження направлення С(Ф)Г «АЙ-ПЕТРІ» вказаного акту суду першої інстанції було надано фіскальний чек АТ «УКРПОШТА», опис вкладення у цінний лист та накладна № 20 (т.с.1 а.с 122).

Разом з тим, заперечуючи проти прозову представник відповідача зауважувала на тому, що надані правничі послуги були сплачені в повному обсязі до моменту розірвання договору, а ті правові послуги, що були надані адвокатом ОСОБА_1 після розірвання договору, не були виправданими та носили свавільний характер, відповідно, сторона відповідача мають заперечення проти прийняття таких послуг.

Між сторонами у справі виникли зобов`язання, які за своєю правовою природою є правовідносинами, що випливають із договору про надання послуг, згідно якого та в силу ст. 901 Цивільного кодексу України, одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI).

Адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом, а адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону № 5076-VI).

Як зазначено у п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI, представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Водночас ч. 1ст. 237 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) визначає, що представництво є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Отже, ідея інституту представництва полягає у тому, що особа в межах наданих їй повноважень здійснює певні дії, реалізує певні права, якими наділена особа, від імені та в інтересах довірителя.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (ч. 3 ст. 237 ЦК України).

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк (ст. ст. 26, 27 Закону № 5076-VI).

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (ст. 205 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому,ст. 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Положеннями Договору №03/07/40/20 про надання правничої (правової) допомоги від 03.07.2020 не передбачено порядок дій адвоката щодо подальшого здійснення представництва після отримання ним повідомлення від клієнта про дострокове розірвання такого договору, що, на думку суду, свідчить про необхідність погодження подальших дій між сторонами.

Відповідно до підпунку 2 пункту 3.1. договору № 03/07/40/20 про надання правничої (правової) допомоги від 03.07.2020 адвокат зобов`язаний інформувати Клієнта про хід виконання доручення.

Згідно зі статтею 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

У зв`язку з цим, добросовісність при правовому регулюванні цивільних відносин повинна розглядатися як відповідність реальної поведінки учасників таких відносин вимогам загальносоціальних уявлень про честь і совість. Іншими словами, щоб бути добросовісним, дії та вчинки учасників цивільних відносин мають здійснюватися таким чином, щоб вони викликали схвальну оцінку з боку суспільної моралі, зокрема в аспекті відповідності застосованих засобів правового регулювання тим цілям, які перед ним ставляться. І, навпаки, реалізація правового регулювання цивільних відносин буде недобросовісною, якщо соціальна свідомість відторгає її як таку, що не відповідає задекларованій меті.

Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

Аналіз частини другої статті 13 ЦК України дає підстави для висновку, що недобросовісна поведінка особи, яка полягає у вчиненні дій, які можуть у майбутньому порушити права інших осіб, є формою зловживання правом.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокату забороняється використовувати свої права всупереч правам, свободам та законним інтересам клієнта.

Згідно з частиною 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правничої допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 4 статті 8 Правил адвокатської етики адвокат повинен поважати свободу вибору клієнтом захисника своїх прав (представника чи особи, яка надає йому професійну правничу (правову) допомогу), і не перешкоджати у реалізації цієї свободи.

Стаття 59 Конституції України проголошує право кожного на професійну правничу допомогу та закріплює, що кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Здійснення суб`єктивних цивільних прав повинно відбуватись у суворій відповідності до принципів правомірності здійснення суб`єктивних цивільних прав, автономії волі, принципів розумності і добросовісності. Їх сукупність є обов`язковою для застосування при здійсненні усіх без винятку суб`єктивних цивільних прав.

Розглядаючи поняття розумності та добросовісності як принципів здійснення суб`єктивних цивільних прав необхідно враховувати, що розумною є поведінка особи, яка діє у межах, не заборонених їй договором або актами цивільного законодавства. Виходячи із аналізу норм, закріплених у ЦК України, поняття "добросовісність" ототожнюється із поняттям "безвинність" і навпаки, "недобросовісність" із "виною". Такий висновок випливає із того, що за діяння, якими заподіяно шкоду внаслідок недобросовісної поведінки, може наступати відповідальність (наприклад, частина третя статті 39 ЦК України), а оскільки обов`язковим елементом настання відповідальності, за загальним правилом, є вина, то такі діяння є винними.

Дослідження питання про здійснення особою належного їй суб`єктивного матеріального права відповідно до його мети тісно пов`язане з аналізом фактичних дій суб`єкта на предмет дотримання вимоги добросовісності.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності.

В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 664/2854/17-ц.

Як встановлено судом першої інстанції, матеріали справи не містять доказів того, що позивач інформував відповідача про здійснення будь-яких дій з представництва його інтересів з моменту отримання листа від 23.07.2021, б/н, яким Клієнт повідомив Адвоката про розірвання Договору №03/07/40/20 та додаткових договорів в односторонньому порядку, що порушує положення пунктів 3.3., 5.4 договору №03/07/40/20 про надання правничої (правової) допомоги від 03.07.2020 та п. 1.10 Додаткового договору № 3 від 29.01.2021, відповідно до якого адвокат зобов`язаний з розумною періодичністю інформувати клієнта про хід та результати виконання доручення і своєчасно відповідати на запити клієнта про стан його справи.

Представником відповідача у відзиві на позовну заяву було зауважено про те, що двомісячний термін після пред`явлення вимоги про дострокове розірвання договору про надання правничої допомоги надається для того, щоб здійснити повний розрахунок за надані на дату пред`явлення вимоги адвокатом послуги, підписання акту приймання-передачі таких послуг.

Так, із заяви щодо ініціативи Клієнта про розірвання договору в односторонньому порядку від 28.07.2021 року, яку згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення було отримано головою С(Ф)Г «АЙ-ПЕТРІ» Мовчаном О.Я. 31.07.2021 (т.с.1 а.с. 5-59), вбачається, що адвокатом ОСОБА_1 було повідомлено Відповідача про обов`язок, до моменту припинення договірних відносин за Договором, тобто до 26 вересня 2021 року оплатити Адвокату гонорар за всю роботу, що була виконана (надані послуги) чи підготовлено до виконання, а також компенсувати усі витрати за цим договором (перелік правничої допомоги та витрат Вам відомий і буде додатково письмово повідомлений).

Разом з тим, на адресу суду не було надано переліку цих правових послуг, які вже були відомі відповідачу на момент складання такої заяви.

Натомість, адвокатом ОСОБА_1 23.09.2021 на адресу С(Ф)Г «АЙ-ПЕТРІ» було направлено заяву про повернення документів при розірванні договору, компенсації витрат, пов`язаних з виконанням доручення, оплати гонорару та інформування про надану правничу (правову) допомогу (т.с.1 а.с.62-93), разом з тим серед додатків до цієї заяви відсутній Акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно п. 6.6 додаткового договору № 3 від 29.01.2021 до договору № 03/07/40/20 про надання правничої (правової) допомоги від 03.07.2020, який було датовано 23 вересня 2021 року, проте надісланий разом із претензією про сплату заборгованості згідно п. 6.6.Додаткового договору № 3, яка, як було раніше зазначено, була оформлена адвокатом представником ОСОБА_1 - адвокатом Гретченком О.Л. лише 09.02.2022 (т.с.1. а.с.117-121). Дана обставина, на думку суду першої інстанції, також свідчить про недобросовісну поведінку адвоката ОСОБА_1 в частині інформування Клієнта про перелік наданої правової допомоги та витрат за Договором.

Крім того, заперечуючи проти позову представник відповідача зазначила, що за всі послуги, які надавав у справах Позивач, станом на дату розірвання договору С(Ф)Г «АЙ-ПЕТРІ» здійснило повний розрахунок. Також було повідомлено, що позивачем кожного місяця виставлялися рахунки та перелік послуг, за які вносилась плата. На підтвердження цих доводів була надана копія електронного листування між сторонами, яке відбувалося за допомогою направлення електронних листів з електронної пошти ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на електронну пошту С(Ф)Г «АЙ-ПЕТРІ» ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.с.2 а.с.35-54). Дане листування суд першої інстанції визнав належними та допустимими доказам, адже на підставі нього можливо ідентифікувати осіб, між якими велося листування, тема листування підтверджує предмет доказування, а дати переписки відповідають подіям, які підтверджені письмовими доказами.

Щодо належності та допустимості електронних доказів суд першої інстанції зазначав таке.

Відповідно до положень частин першої-третьої статті 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Поняття електронного доказу є ширшим за поняття електронного документа. Електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа, в тому числі електронний підпис. Натомість електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи. Повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою чи через застосунки-месенджери, є електронним доказом, який розглядається та оцінюється судом відповідно до статті 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням у сукупності з іншими наявними у матеріалах справи доказами.

Слід враховувати, що суд може розглядати електронне листування між особами як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Відповідні висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку із врахуванням всіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням, і така позиція суду в окремо взятій справі не може розцінюватися як загальний висновок про застосування норм права, наведених у статті 100 ЦПК України, у подібних правовідносинах.

Подібний за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21.

Так, згідно з листуванням за 25.06.2021 року адвокат ОСОБА_1 звітує перед клієнтом про те, що 01.07.2021 року, в тому числі по справі № 311/943/21 має відбутись слухання справи, а також необхідно зустрітись, підписати акти виконаних робіт та зробити розрахунок та передати акти виконаних робіт. (т.с.2 а.с.50), згідно з листуванням за 07.07.2021 адвокат ОСОБА_1 інформує клієнта про необхідність підписати заперечення на відзив, в тому числі у справі № 311/943/21, та про те, що у цій справі на 18.08.2021 має відбутись слухання. (т.с.2 а.с.52-53). Зазначене листування свідчить про те, що адвокат звітував перед Клієнтом, складав акти виконаних робіт та отримував оплату. При чому в листуванні за 07.07.2021 не йдеться про наявність заборгованості за попередній місяць, що підтверджує про повний розрахунок Клієнта перед Адвокатом за виконані роботи та надані послуги (т.с.2 а.с.52-53).

При цьому, позивачем не надано жодного акту приймання-передачі виконаних робіт за спірний період, хоча в даному випадку саме на позивача покладений обов`язок щодо оформлення цієї документації.

Також, суд першої інстанції звернув увагу на тому, що серед додатків до Заяви про повернення документів при розірванні договору, компенсації витрат, пов`язаних з виконанням доручення, оплати гонорару та інформування про надану правничу (правову) допомогу від 23.07.2021 наявні акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) (т.с.1 а.с.62-93).

Приймаючи до уваги дане листування, суд першої інстанції вважав доведеною компенсацію певних правових послуг з боку С(Ф)Г «Ай-Петрі» на користь ОСОБА_1 , зважаючи на той факт, що розрахунок на підставі п. 4.3 Договору № 03/07/40/20 від 03.07.2020 мав здійснюватися готівкою, що унеможливлює надання додаткових доказів з банківських установ. Також про сплату гонорару (або часткову, або повну) зауважує сам Позивач у позові, зазначаючи про те, що відразу після прийняття судом позитивного для відповідача рішення (07.07.2021), відповідач - С(Ф)Г «АЙ-ПЕТРІ» припинив будь-які платежі та спілкування з позивачем, а також згаданим електронним листуванням, де зазначаючи поточний перелік та суму компенсації правових послуг, Позивач не зазначав, що за попередній період наявна будь-яка заборгованість.

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг, коштів необхідних для покриття витрат, пов`язаних з виконанням доручення та вимог про стягнення 3% річних, інфляційних втрат, як похідних від основних вимог.

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі повністю погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі не відповідає.

Так, апеляційним судом встановлено, що предметом спору у цій справі є сума заборгованості, яка виникла у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання правничої допомоги.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 628 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Між сторонами у справі виникли зобов`язання, які за своєю правовою природою є правовідносинами, що випливають із договору про надання послуг, згідно якого та в силу ст. 901 Цивільного кодексу України, одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано жодного акту приймання-передачі виконаних робіт, у зв`язку з чим, не можливо встановити, за які саме послуги відповідачем були сплачені кошти, що входило в перелік наданих послуг, відповідно, неможливо перевірити правомірність нарахування компенсації правових витрат за даними позовними вимогами.

Як установлено судом першої інстанції, за умовами укладеного між сторонами у справі договору дострокове розірвання такого договору можливе за умови попередження клієнтом адвоката за два місяці. Будь яких обмежень з приводу прав та обов`язків адвоката у зазначений двомісячний термін умови договору не містять. Адвокат у даному випадку діючи добросовісно повідомив про продовження виконання своїх зобов`язань за договором до 26.09.2021 року і не отримавши відповідних заперечень, застережень або обмежень виконував обов`язки у відповідному об`ємі.

Як свідчить аналіз зібраних у справі доказів, С(Ф)Г «АЙ-ПЕТРІ» за п.6.6 Додаткового договору №3 сплачено 2850,00 грн. (копія акту №1 від 12.03.2021 року приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) згідно додаткового договору №3 від 29.01.2021 року до договору №03/07/40/20 про надання правничої (правової) допомоги від 03.07.2020 р.) (т.с.1 а.с.157-158).

Вказана сума сплачена за подання С(Ф)Г «АЙ-ПЕТРІ» позову до Головного Управління Держгеокадастру у Запорізькій області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з вимогами про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою» від 05.12.2019 року № 8-2771/15-19-СГ, визнання частково недійсним Наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність» від 27.12.2019 року №8-3502/15-19-СГ, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, який укладено 18.03.2020 між ОСОБА_5 , ОСОБА_4 .

Надання інших послуг, вартість яких заявлена до стягнення, підтверджується матеріалами справи частково, а саме: опрацювання матеріалів і подання позовної заяви від 12.03.2021 року; складання клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від 13.05.2021 року; складання пояснень у справі від 14.05.2021 року; складання заяви про залучення третьої особи від 14.05.2021 року; складання клопотання про витребування доказів від 14.05.2021 року; складання відповіді на відзив від 05.07.2021 року; складання заяви від 05.07.2021 про залучення доказів у справі щодо строку дії договору, в порядку ст. 43 ЦПК України; складання заяви від 26.07.2021 року про залучення доказів у справі - на виконання вимог суду, в порядку ст. 43 ЦПК України; складання заяви від 26.07.2021 року про залучення доказів у справі - рішення господарського суду Запорізької області від 07.07.2021 року; складання клопотання про зупинення провадження у справі від 23.07.2021 року в порядку ст. 43 ЦПК України; складання клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від 23.07.2021 року; складання заяви від 03.08.2021 року про залучення доказів у справі, в порядку ст. 43, ч. 1 ст. 60, ч. 1, 2 ст. 64 ЦПК України; складання додаткових пояснень у справі, пояснень в порядку ст. 43 ЦПК України від 19.08.2021 року.

Враховуючи, що матеріалами справи не доведено складання позивачем в інтересах відповідача процесуальних документів до Василівського районного суду Запорізької області у справі №311/943/21 (заява про залучення доказів у справі в порядку ст. 43, ч. 1 ст. 60, ч. 1,2 ст. 64 ЦПК України від 03.08.2021 року та додаткові пояснення у справі, пояснення в порядку ст. 43 ЦПК України від 19.08.2021 року) і відповідач у своїх запереченнях додатково підтверджує відсутність такої заяви в матеріалах справи №311/943/21, факт надання вказаної послуги є недоведеним.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що факт надання позивачем послуг з правничої допомоги у цивільній справі №311/943/21 доведено на суму 8350,00 грн. (12800,00 грн. -2850,00 грн. = 9950,00 грн. - 800,00 грн. (заява про залучення доказів у справі) - 800,00 грн. (додаткові пояснення у справі) = 8350,00 грн.).

Доводи відповідача про недоцільності або надмірності вартості наданих послуг, апеляційний суд до уваги не приймає, зважуючи на укладення між сторонами договору на відповідних умовах.

Так, відповідачем надано право позивачеві на подання відповідних процесуальних документів і визначена вартість їх складання, тому за умовою доведення факту надання певних послуг, заперечення щодо вартості таких послуг і безпідставності їх надання є необгунтованими .

Доводи С(Ф)Г «АЙ-ПЕТРІ» щодо оплати послуг позивача, принаймні тих, що були надані до надсилання листа про дострокове розірвання договору про надання послуг правничої допомоги, не підтверджені належними доказами.

Умовами Договору (п. 4.6) встановлено, що Адвокат надає (надсилає) Клієнту акт приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги, в якому зазначається її зміст, сума, яка підлягає сплаті відповідно до умов Договору, додаткові витрати, які були понесені Адвокатом понад узгоджену суму (якщо такі мали місце).

Клієнт зобов`язаний на протязі трьох календарних днів з моменту отримання акту приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги підписати його або протягом вказаного строку надіслати (цінним листом з описом вкладення) на адресу Адвоката письмове заперечення, в якому обґрунтувати причину відмови від приймання наданої допомоги та підписання відповідного акту (п. 4.7 Договору).

Таким чином, підставою для оплати послуг з надання правничої допомоги є підписаний акт приймання-передачі. Відповідач на підтвердження своїх заперечень щодо оплати послуг, вартість яких заявлена до стягнення не надав відповідного акту приймання-передачі та взагалі будь-яких доказів оплати послуг за договором надання послуг, що підтверджує безпідставність заперечень проти позову у цій частині.

Що стосується електронної переписки сторін, то слід зазначити, що колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції з приводу належності відповідного доказу, зважуючи, що така переписка не підтверджує ані виконання вимог укладеного договору, ані сплату послуг за таким договором. Така переписка, лише доводить виконання адвокатом обов`язку, щодо надання клієнту відповідної інформації, щодо розгляду справ і провадження своєї правничої діяльності в межах виконання умов укладеного договору, при цьому спосіб фіксації виконаної роботи, чітко визначений умовами укладеного договору, а саме складання акту приймання-передачі виконаних робіт, і електронна переписка в такому випадку не може бути належним доказом.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду (постанова Верховного Суду від 16.03.2020 у справі № 910/1162/19), роздруківки електронної переписки не є належним доказом у справі чи виконання умов договору стороною, оскільки такі роздруківки не відповідають вимогам Закону № 851-IV та не мають електронного цифрового підпису. Сторона у справі повинна довести виконання неї свої зобов`язань виключно в межах погоджених сторонам умов договору, якщо інше не встановлено самим договором.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 28.06.2022 у справі № 922/1280/21, роздруківка з електронної пошти не є належними доказами виконання умов договору, оскільки відсутні докази підписання цього листа електронним цифровим підписом. При цьому відсутність електронного цифрового підпису на електронному доказі свідчить про те, що зміст такого документа не захищений від внесення правок та викривлення інформації. За умовами укладеного сторонами договору погоджено чітку форму, в якій має відбуватись замовлення покупцем виробничого обладнання, а саме письмову форму шляхом підписання специфікації до договору, а не будь-яке листування.

Згідно із постановою Верховного Суду від 28.12.2019 у справі №922/788/19, електронне листування між сторонами по справі не може вважатись належним письмовим доказом виконання умов договору, якщо останнім визначено інший спосіб його виконання, а роздруківка електронного листування не є електронним документом в розумінні частини першої статті 5 Закону № 851- IV.

Позивачем також заявлено вимогу, щодо стягнення 731,00 грн. - коштів, необхідних для покриття витрат, пов`язаних із виконанням доручення.

Так, відповідно до п.4.2 Договору, до суми правничої (правової) допомоги не включаються фактичні витрати, необхідні для виконання Договору (поштові витрати, витрати на паливо, інше).

Відповідно до п.4.4 Договору, оплата судових витрат, а також інших витрат, в тому числі пов`язаних з розглядом справи, здійснюється Клієнтом.

Пункт 3.2 договору передбачає обов`язок клієнта своєчасно і в повному обсязі оплачувати згідно умов Договору та додатків до нього, вартість наданої адвокатом правничої (правової) допомоги, а також оплату витрат пов`язаних із розглядом справи.

Зважуючи на наявність в матеріалах справи доказів понесення витрат, необхідних для покриття витрат, пов`язаних із виконанням доручення, а саме послуг поштового зв`язку, колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції дійшов хибних висновків, щодо відмови у стягненні таких витрат, пов`язуючи це з тим, що вони є похідними від вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу. Враховуючи викладене, такі витрати підлягають стягненню з відповідача.

Що стосується вимог позову, щодо стягнення інфляційного збільшення боргу та трьох відсотків річних за період з 26.09.2021 року по 11.08.2024 року, то слід зазначити про таке.

У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Умовами Договору (п. 4.6) встановлено, що Адвокат надає (надсилає) Клієнту акт приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги, в якому зазначається її зміст, сума, яка підлягає сплаті відповідно до умов Договору, додаткові витрати, які були понесені Адвокатом понад узгоджену суму (якщо такі мали місце).

Клієнт зобов`язаний на протязі трьох календарних днів з моменту отримання акту приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги підписати його або протягом вказаного строку надіслати (цінним листом з описом вкладення) на адресу Адвоката письмове заперечення, в якому обґрунтувати причину відмови від приймання наданої допомоги та підписання відповідного акту (п. 4.7 Договору).

Таким чином, зобов`язання Клієнта щодо сплати певної суми за укладеним договором пов`язано з моментом отримання акту приймання-передачі. До цього часу факт надання послуг та вартість таких послуг є неузгодженою.

Адвокатом ОСОБА_1 23.09.2021 на адресу С(Ф)Г «АЙ-ПЕТРІ» було направлено заяву про повернення документів при розірванні договору, компенсації витрат, пов`язаних з виконанням доручення, оплати гонорару та інформування про надану правничу (правову) допомогу (т.с.1 а.с.62-93), разом з тим серед додатків до цієї заяви відсутній Акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно п. 6.6 додаткового договору № 3 від 29.01.2021 до договору № 03/07/40/20 про надання правничої (правової) допомоги від 03.07.2020, який було датовано 23 вересня 2021 року (т.с.1 а.с.117-121), проте надісланий разом із претензією про сплату заборгованості згідно п. 6.6 Додаткового договору № 3 (т.с.1 а.с.122), яка, була оформлена представником ОСОБА_1 - адвокатом Гретченком О.Л. лише 09.02.2022 року (т.с.1 а.с.110-116).

Крім того, в заяві про повернення документів при розірванні договору, компенсації витрат, пов`язаних з виконанням доручення, оплати гонорару та інформування про надану правничу (правову) допомогу від 23.09.2021 року зазначено, що заборгованість клієнта по наданим послугам з правничої допомоги у справі 311/943/21 складає 10800,00 грн.(т.1 а.с.75),

що не відповідає сумі вказаній в акті приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно п. 6.6 додаткового договору № 3 від 29.01.2021 до договору № 03/07/40/20 про надання правничої (правової) допомоги від 03.07.2020 року (т.с.1 а.с.117-121).

Доказів, які би підтверджували отримання Відповідачем С(Ф)Г «АЙ-ПЕТРІ» Акту приймання-передачі послуг від 23.09.2021, суду не надано. Вказаний акт, згідно матеріалів справи було надіслано відповідачу лише 09.02.2022 разом з претензією, яка датована 09.02.2022 в одному поштовому відправленні (т.с.1 а.с.122).

На підтвердження факту надсилання акту приймання-передачі позивач надав суду фіскальний чек № 0022 від 09.02.2022 та накладну № 577 від 09.02.2022 року, опис вкладення з відбитком штемпелю працівника АТ «Укрпошта» (т.с.1 а.с.110,122).

Інформація про отримання вказаного відправлення відповідачем в справі відсутня.

Зважуючи на встановлені апеляційним судом вищезазначені фактичні обставини цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт відправлення акту-приймання передачі відповідачу лише 09.02.2022 року, між тим доказів отримання такого акту матеріали справи не містять. І доводи відповідача з приводу отримання такого акту разом із матеріалами позовної заяви у цій справі, позивачем не спростовано.

Аналізуючи можливість отримання вказаного поштового відправлення, апеляційний суд також зважує на ту обставину, що воно було надіслано напередодні до початку введення на території України військового стану та подальшої окупації території розташування населеного пункту місцезнаходження відповідача.

Враховуючи наведені умови укладеного між сторонами договору, зобов`язання щодо сплати відповідачем витрат за надані послуги правничої допомоги виникає з моменту отримання та відповідного узгодження акту приймання-передачі, а оскільки встановлено, що отримання відповідачем такого акту приймання-передачі наданих послуг не доведено належними доказами, крім того між сторонами виник спір щодо факту надання послуг та їх оплати, то моментом виникнення зобов`язання щодо сплати заборгованості за надані послуги є відповідне судове рішення. Таким чином, підстави для стягнення сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, відсутні, оскільки не встановлено факту прострочення виконання грошового зобов`язання.

Що стосується витрат на правничу допомогу, надану в суді першої інстанції, та інших витрат пов`язаних з розглядом справи, то слід зазначити таке.

Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України) та становлять одну із складових судових витрат (частина перша статті 133 ЦПК України).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: (1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; (2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Приписами частини першої статті 26 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно зі статтею 30 Закону № 5076-VІ гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Встановлено, що на підтвердження понесених позивачем витрат на на професійну правничу допомогу у цій цивільній справі у розмірі 4000,00 грн., до суду першої інстанції було надано договір від 23.02.2024 року про надання правничої (правової) допомоги укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Гретченко О.Л. (т.с.2 а.с.174); поперденій (обгрунтований) розрахунок суми судових витрат (т.с.1 а.с.196-197); квитанція до прибуткового касового ордера №б/н від 09.10.2024 на суму 4000,00 грн. (т.с.2 а.с.173).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи (ч.1 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до п.4 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Встановлено, що на підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу у розмірі 8500,00 грн., до суду першої інстанції було надано договір про надання правничої допомоги від 30.01.2024 року (т.с.2 а.с.187-188); ордер на надання правничої допомоги (т.с.2 а.с.189), виданий адвокатом Карою Р.Т на представництво інтересів С(Ф)Г «АЙ-ПЕТРІ»; свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю (т.с.2 а.с.190); квитанція №10 від 06.12.2024 на суму 8500,00 грн. (т.с.2 а.с.191); акт виконаних робіт від 06.12.2024 (т.с.2 а.с.186)

Апеляційний суд погоджується з тим, що позивачем у справі понесені витрати на правничу допомогу, в свою чергу відповідачем теж понесені витрати на правничу допомогу. Докази наявності відповідних витрат є належними та допустимими, а тому такі витрати підлягають відшкодуванню.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.

При вищевикладених обставинах, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2025 року у цій справі скасувати, ухвалити у цій справі нове судове рішення у вигляді постанови; позов ОСОБА_1 задовольнити частково; стягнути з С(Ф)Г «АЙ-ПЕТРІ» на користь ОСОБА_1 8350,00 грн. - винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги (гонорар) за п.6.6 Додаткового договору №3 від 29.01.2021 року, 731,00 грн. - кошти, необхідні для покриття витрат, пов`язаних з виконанням доручення; а разом 9081,00; в іншій частині вимог відмовити.

Згідно із вимогами ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Апеляційний суд, зважуючи на складність та категорію справи, участь адвокатів сторін в судовому розгляді, перелік послуг правничої допомоги наданої в ході розгляду справи, ціну позову, часткове задоволення вимог позову, а також, те що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір витрат на правничу допомогу, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, вважає, за необхідно визначити розмір судових витрат, який підлягає відшкодування для кожної зі сторін спору у розмірі 2000,00 грн.

Відтак, витрати на правову допомогу, які були понесені сторонами по справі в суді першої інстанції, рахуються шляхом взаємозаліку.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача С(Ф)Г «АЙ-ПЕТРІ» на користь держави слід стягнути судовий збір у загальному розмірі 3500,24 грн.:

- за позовну заяву у розмірі 1400,10 грн. (розрахунок: сума задоволених позовних вимог позивача - 9081,00 грн. * судовий збір, що підлягав сплаті при поданні позовної заяви до суду першої інстанції - 2422,40 грн./ ціна позову - 15711,69 грн.),

- за апеляційну скаргу у розмірі 2100,14 грн. (розрахунок: сума задоволених позовних вимог позивача - 9081,00 грн. * судовий збір, що підлягав сплаті при поданні апеляційної скарги до апеляційного суду - 3633,60 грн./ ціна позову - 15711,69 грн.).

Оскільки позивач ОСОБА_1 , як особа з інвалідністю 2 групи (посвідчення, копія т.с. 3 а.с. 141), в силу вимог закону був звільнений від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у цій справі.

Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 367-368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2025 року у цій справі скасувати.

Ухвалити у цій справі нове судове рішення у вигляді постанови.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з СЕЛЯНСЬКОГО (ФЕРМЕРСЬКОГО) ГОСПОДАРСТВА «АЙ-ПЕТРІ» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 8350,00 грн. - винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги (гонорар) за п.6.6 Додаткового договору №3 від 29.01.2021 року, 731,00 грн. - кошти, необхідні для покриття витрат, пов`язаних з виконанням доручення; а разом 9081,00 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з СЕЛЯНСЬКОГО (ФЕРМЕРСЬКОГО) ГОСПОДАРСТВА «АЙ-ПЕТРІ» () в дохід держави судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 3500,24 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова апеляційним судом складена 16.10.2025 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С.Кочеткова І.В.Трофимова Д.А.