ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

22 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

заслухавши доповідь судді доповідача Зубакової В.П. по апеляційній скарзі позивача ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 травня 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 травня 2025 року відмовлено у відкритті провадження в порядку цивільного судочинства у справі за позовом ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, так як позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

ОСОБА_1 не погодився із вказаною ухвалою суду, у зв`язку з чим подав апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями автоматизованою системою документообігу Дніпровського апеляційного суду визначено наступний склад колегії суддів у цивільній справі № 215/2790/25: суддя-доповідач Зубакова В.П. та судді Бондар Я.М., Остапенко В.О.

При вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження, з відкритих даних Єдиного державного реєстру судових рішень, встановлено наступне.

У червні 2025 року на адресу Дніпровського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 вересня 2024 року, разом зі скаргою подано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

У заяві про звільнення від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01 січня календарного року становить 3028 грн, що перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за попередній календарний рік, а це становить 1350 грн. Окрім того, обґрунтовуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору скаржник посилається на те, що він є членом малозабезпеченої сім`ї з доходом у 2250 грн, які менше рівня прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого становить 3028 грн.на підтвердження майнового стану надано довідку з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради за № 35 від 03 січня 2025 року про отримання ОСОБА_1 призначеної компенсації за надання соціальних послуг на непрофесійній основі по догляду за ОСОБА_2 , де зокрема зазначені компенсаційні виплати позивачу за 2024 рік.

Разом з тим, заявлено відвід суддів Дніпровського апеляційного суду Агєєва Олександра Володимировича, Бондар Яни Миколаївни, Корчистої Олесі Іванівни, Тимченко Олени Олександрівни, Зубакової Вікторії Петрівни, Каратаєвої Людмили Олексіївни, Ткаченко Ілони Юріївни, Деркач Наталії Миколаївни, ОСОБА_3 .

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Дніпровського апеляційного суду Остапенко Вікторії Олександрівни, Бондар Яни Миколаївни, Зубакової Вікторії Петрівни визнано необґрунтованою.

Передано заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Дніпровського апеляційного суду Остапенко Вікторії Олександрівни, Бондар Яни Миколаївни, Зубакової Вікторії Петрівни до апарату Дніпровського апеляційного суду для визначення судді для розгляду цієї заяви, в порядку ч. 1 ст. 33, ч. 3 ст. 40 ЦПК України.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 червня 2025 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Дніпровського апеляційного суду Остапенко Вікторії Олександрівни, Бондар Яни Миколаївни, Зубакової Вікторії Петрівни.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 червня 2025 року витребувано з Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу № 215/2790/25 за позовом ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 липня 2025 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору залишено без задоволення, оскільки, згідно відомостей, а саме довідки Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради за № 35 від 03 січня 2025 року, яка долучена до апеляційної скарги, про отримання ОСОБА_1 призначеної компенсації за надання соціальних послуг на непрофесійній основі по догляду за ОСОБА_2 , встановлено, що річний доход позивача за 2024 рік 27 000 грн. (щомісячна сума компенсації становить 2250 грн. х 12 місяців = 27 000 грн.)

За подачу апеляційної скарги на ухвалу суду ОСОБА_1 повинен сплатити судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Провівши арифметичні розрахунки суд встановив, що 5% від суми річного доходу скаржника, а це 27 000 грн, складає 1 350 грн, тобто сума судового збору, яку необхідно сплатити ОСОБА_1 - 605,60 грн. не перевищує 5% його річного доходу за попередній 2024 календарний рік та від суми отриманого річного доходу сума судового збору складає всього 2,2 %, що повністю спростовує доводи скаржника про його неспроможність сплатити судовий збір.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 травня 2025 року у цивільній справі № 215/2790/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, залишити без руху, для чого надати строк для усунення названих вище недоліків - десять днів з дня отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Попереджено особу, яка подає апеляційну скаргу, що на випадок невиконання даної ухвали в названий строк апеляційна скарга буде повернута.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 серпня 2025 року повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 травня 2025 року у цивільній справі № 215/2790/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, оскільки, апелянтом не усунуто недоліки апеляційної скарги, про які зазначено в ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 11 липня 2025 року, а саме не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 05 травня 2025 року в розмірі 605,60 грн.

03 вересня 2025 року позивач ОСОБА_1 , вдруге, звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 травня 2025 року, та просив звільнити його від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги, на підтвердження майнового стану надав довідку з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради за № 35 від 03 січня 2025 року про отримання ОСОБА_1 призначеної компенсації за надання соціальних послуг на непрофесійній основі по догляду за ОСОБА_2 , де зокрема зазначені компенсаційні виплати позивачу за 2024 рік.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , повторно, подано заяву від 19 травня 2025 року (Вх. № 23024) про відвід суддів Дніпровського апеляційного суду Зубакової В.П., Бондар Я.М., Корчистої О.І., Тимченко О.О., Агєєва О.В., Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М., Остапенко В.О., у яких, на думку ОСОБА_1 , завжди не гаразд з доброзичливістю, увагою, гарантіями об`єктивності та неупередженості. Судді не вживають систему заходів для повного, всебічного розгляду справи і це доводить їх зацікавленість, а також порушили правила і норми поведінки судді з метою використання своїх можливостей для задоволення власних потреб, що призведе до результату розгляду справи, в якому побічно заінтересовані судді, а також норму ч. 2 ст. 353 ЦПК України тлумачать на свій розсуд, що суперечить її змісту.

Під час повернення, вперше поданої апеляційної скарги в ухвалі про її повернення судом апеляційної інстанції скаржнику було роз`яснено про те, що повернення апеляційної скарги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає особі повторно звернутися із апеляційною скаргою до апеляційного суду, у тому порядку, який встановлений законом, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року колегією суддів визнано дії ОСОБА_1 , зловживанням процесуальними правами та повернуто скаржнику апеляційну скаргу на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 травня 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

У вересня 2025 року ОСОБА_1 , втретє, звернувся до апеляційного суду зі скаргою на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 травня 2025 року.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подано клопотання про звільнення від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 травня 2025 року у зв`язку з тим, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу ОСОБА_1 .

Разом із апеляційною скаргою ОСОБА_1 заявлено відвід суддям Дніпровського апеляційного суду Агєєву О.В., Бондар Я.М., Корчистій О.І., Тимченко О.О., Зубаковій В.П., Каратаєвій Л.О., Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М., Остапенко В.О.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 жовтня 2025 року колегією суддів. визнано дії ОСОБА_1 зловживанням процесуальними правами та повернуто позивачу його апеляційну скаргу на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 травня 2025 року у справі № 215/2790/25.

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 , вчетверте, звернувся до апеляційного суду зі скаргою на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 травня 2025 року.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подано клопотання про звільнення від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 травня 2025 року у зв`язку з тим, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу ОСОБА_1 .

Разом із апеляційною скаргою ОСОБА_1 заявлено відвід суддям Дніпровського апеляційного суду Агєєву О.В., Бондар Я.М., Корчистій О.І., Тимченко О.О., Зубаковій В.П., Каратаєвій Л.О., Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М., Остапенко В.О.

Апеляційним судом встановлено, що від ОСОБА_1 три рази поспіль надходили апеляційні скарги на один і той самий процесуальний документ суду першої інстанції, а саме ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 травня 2025 року.

Крім того, апеляційним судом вже неодноразово надано оцінку наведеним апелянтом обставинам, зокрема й його майнового стану при вирішенні попередніх клопотань про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 травня 2025 року, так і заявленим відводам суддям Дніпровського апеляційного суду.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Аналіз зазначених норм вказує на те, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Проте, слід враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки суб`єктивне право є мірою свободи, мірою можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно з частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Тобто, цивільне процесуальне законодавство містить застереження щодо заборони учасникам судового процесу зловживати наданими їм процесуальними правами.

Згідно положень частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Зловживання процесуальними правами це протиправне, недобросовісне та неналежне використання учасником справи (його представником) належних йому процесуальних прав, що виражається у винних процесуальних діях (бездіяльності), які зовні відповідають вимогам цивільних процесуальних норм, але здійснюються з корисним або особистим мотивом, що спричиняє шкоду інтересам правосуддя у цивільних справах та (або) інтересам учасників справи, чи недобросовісна поведінка в інших формах.

Наведений у частині другій статті 44 ЦПК України перелік дій, що можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним, суд може визнати таким зловживанням також інші дії, які мають відповідну спрямованість і характер.

Вирішення питання про наявність чи відсутність факту зловживання віднесене на розсуд суду, що розглядає справу.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 44 ЦПК України).

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 757/61850/18-ц (провадження № 61-22707св19) та від 15 липня 2021 року у справі № 420/698/21 (провадження № К/9901/18953/21).

Європейський суду з прав людини застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання (ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року, заява № 67208/01, «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року, заяви № 61164/00 і № 18589/02).

Отже, вимоги ухвали Дніпровського апеляційного суду від 11 липня 2025 року не виконано, станом на 23 жовтня 2025 року судовий збір не сплачено.

Згідно зі ст.ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності змагальності та диспозитивності.

У відповідності до п. 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено і в ст. 129 Конституції України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Відповідно до ст.ст. 185, 357 ЦПК України в разі невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений судом строк, скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Отже, ОСОБА_1 , звернувшись до суду із апеляційною скаргою на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 травня 2025 року, не виявив належної зацікавленості у розгляді справи, що вказує на відсутність у нього зацікавленості у вирішенні спору по суті.

За таких обставин апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 травня 2025року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди необхідно вважати неподаною та повернути її скаржнику.

Керуючись ст.ст. 185, 357 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 травня 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди повернути скаржнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному поряду до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: