КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 753/5478/24
провадження № 22-ц/824/5956/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,

при секретарі Черняк Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, за апеляційної скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року в складі судді Котвицького В. Л.,

встановив:

15.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є власником частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

12.08.2023 між ним та ОСОБА_2 , після огляду та визначення об`єму робіт, в усній формі був укладений договір про проведення останнім ремонтних робіт у вказаній квартирі. Під час огляду було обговорено попередню вартість ремонтних робіт, яку було зазначено на папері формату А4 власноруч відповідачем.

Оскільки він фактично проживає у вказаній квартирі, відповідно до вказаного договору було вирішено спочатку, на протязі місяця, провести ремонт в двох кімнатах (зал і кімната №2) та балконі, який приєднаний до кімнати, а потім все інше.

Зазначав, що істотними умовами договору були: вартість роботи, якість ремонту, порядок оплати - було визначено після прийняття виконаних ремонтних робіт, термін виконання - на протязі місяця, так як зі слів відповідача "там не має що роботи, роботи н а тиждень і він вирішить питання зі службою на цей час", та об`єм робіт, який передбачав: фарбування стелі в двох кімнатах, переклейку шпалер в двох кімнатах, реставрацію паркету в двох кімнатах, а також перефарбування лаком балкону, двох вікон у кімнатах із заміною ручок і інші дрібні роботи (заміна розеток тощо).

11.09.2023, на виконання вказаних домовленостей, відповідач надав детальний розрахунок вартості робіт на загальну суму 52 394,07 грн, надіславши його позивачу через засоби телефонного зв`язку. Даний розрахунок був зроблений у вигляді табличок в програмі Microsoft Exel і дещо відрізнявся в більшу сторону від раніше зазначених цін на папері. Його це не влаштовувало, оскільки він керувався тим, що вони разом служать в одній військовій частині і тут має бути все чесно.

13.09.2023, перебуваючи на службі, відповідач підійшов до нього і попросив 2000 грн в рахунок оплати майбутніх ремонтних робіт, на що він погодився і в цей же день перерахував зазначені кошти на картковий рахунок № НОМЕР_1 , який останній надіслав йому в месенджері WhatsApp.

17.09.2023 вони з відповідачем домовились про зустріч на ринку "Юність", де вони мали придбати матеріали для проведення ремонтних робіт. В цей же день відповідач попросив у нього гроші, сказавши що хай це буде разом 10 000 грн завдатком у їх домовленості за майбутні ремонтні роботи, на що він погодився і переслав йому кошти в розмірі 8 000 грн. В цей же день було придбано будівельних матеріалів на загальну суму 9 130 грн, про що наявні два чеки на суму 5 950 грн (сплачено безготівковим шляхом) та 3 360 грн (сплачено готівкою).

19.09.2023 він убув у службове відрядження до Донецької області, сподіваючись що відповідач зробить ремонтні роботи за час його відсутності, як і обіцяв.

22.10.2023 через засоби телефонного зв`язку відповідач попросив у нього в борг 5000 грн. Він знову перерахував йому кошти, оскільки розумів, що все одно в майбутньому буду розраховуватись за проведені ремонтні роботи.

13.11.2023 він повернувся з відрядження, обіцяних виконаних робіт він не побачив, у зв`язку з чим ним було поставлено умову по терміну здачі роботи до 01.12.2023 року. З цього часу відповідач почав іноді приїжджати та щось робити. В подальшому відповідач запропонував пофарбувати стіни в кімнатах, а не клеїти шпалери, при цьому вартість ремонтних робіт збільшувалась на 5 000 грн, на що він погодився. Також відповідач переконав його не лакувати вікна та балкон, а перефарбувати у колір дерева, оскільки так буде краще, на що він також погодився, оскільки гадав, що людина знає , що робить.

17.11.2023 відповідач знову попросив кошти на ремонт власної машини, на що він погодився та перерахував йому 5000 грн, так як став бачити певний результат його роботи. В цей же день ним було придбано матеріали на суму 1 200 грн (сплачено готівкою).

Загальна сума так званого "авансу" перерахованого на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 склала разом 20 000 грн.

В період з 30 листопада по 26 грудня 2023 року ним було сплачено за різні будівельні товари та матеріали на загальну суму 54 669,57 грн, з яких 7 900 грн було безпосередньо перераховано відповідачу на картковий рахунок № НОМЕР_1 .

Враховуючи ту обставину, що було закуплено значну кількість будівельних матеріалів і відповідач проводив ремонтні роботи, він на його прохання про частковий розрахунок 0912.2023 ще дав 300 доларів США. Розписка не була взята, так як він до останнього сподівався на виконання домовленостей. Він поставив вимогу про здачу робіт до 31.12.2023 року.

31.12.2023 о 12:58 відповідач подзвонив і попросив грошей на бензин, на що отримав відмову. 0 14:16 він подзвонив відповідачу, запитав чи їде він, останній повідомив, що в цьому немає сенсу, оскільки йому нічого не подобається і до того ж він ремонтує свою машину.

Свідком вказаних фактів була ОСОБА_3 , яка фактично проживає за однією з ним адресою.

В подальшому, для усунення недоліків та шкоди, завданої відповідачем внаслідок проведення неякісних ремонтних робіт, йому фактично прийшлося повторно провести ремонтні роботи в двох кімнатах ( зал і кімната №1).

Так, у період з 01 по 17 січня 2024 року фізичною особою ОСОБА_4 було перероблено роботи відповідача з реставрації паркету у залі і кімнаті №1 ( підлога не була пошліфована, щілини не були затерті спеціальною пастою, паркет місцями не був приклеєний і легко відривався від полу) та виконано зазначені роботи у коридорі, який не входив у домовленість з відповідачем, за що позивачем проведено оплату 09.01.2024 готівкою у розмірі 8 250 грн та 17.01.2024 перераховано на картковий рахунок 24 320 грн, всього 32 570 грн. В дану вартість також входили всі матеріали, необхідні для проведення робіт.

Оскільки після "лакування" відповідачем вікон у залі, кімнаті 1 та балконі, вартість перероблення становила більше ніж встановлення нових, тому 25.01.2024 ним було укладено договір про заміну вікон у кухні, в залі, кімнаті №1 та дверей балкону на загальну суму 53 360 грн, які були сплачені на рахунок ФОП ОСОБА_5 .

Відповідачем було зіпсовано ліплення на стелі у кімнатах ( зал і кімната №1), пофарбовано нерівномірно і неохайно ( фарбування було здійснено валиком, а тому візерунок ліплення втратив чіткість і були плями пробілів на самій стелі). Стіни теж були зроблені нерівними ( були наявні горби та ями), були плями пробілів фарби, тому він був змушений найняти працівників для усунення вказаних недоліків, що обійшлося в 33 000 грн, та придбано додатково будівельні матеріали на суму 9 028 грн 98 коп.

Вказані обставини підтверджуються фото-відео матеріалами, первинними документами та розписками, які додаються до позовної заяви в якості доказів.

Зазначав, що наявна матеріальна шкода у цій справі - це збитки, які полягають у понесених на оплату неякісних первинних ремонтних робіт відповідача та купівлю будівельних матеріалів, які були витрачені під час цих робіт. Загальна сума понесених витрат склала : на оплату робіт -20000 грн та 300 доларів США, на закупівлю будівельних матеріалів первинних ремонтних робіт - 39 650,77 грн, всього 59 650 ,77 грн та 300 доларів США.

Крім цього, він зазнав моральної шкоди, яку оцінює у 100 000 грн, що полягає у психічних переживаннях, які він переніс під час здійснення ремонтних робіт, у витраченому марно часі, душевних стражданнях, так як фактично замість очікуваного результату було отримано протилежне.

На підставі викладеного та керуючись ст. 11, 22, 23, 202, 205, 386, 626, 1166, 1167 ЦК України, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь матеріальну шкоду в сумі 59 650,77 грн та 300 доларів США, а також моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Також просив відшкодувати понесені судові витрати в розмірі 14 500 грн.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

25.12.2024 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим суд дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи.

Зазначив, що на підтвердження позовних вимог позивачем було надано суду докази у вигляді як копій документів (квитанцій, чеків, накладних тощо) на закупівлю матеріалів та перерахунок коштів ОСОБА_2 , а також фото-відео з телефону позивача про спілкування (переписку) з відповідачем ( моб. тел. НОМЕР_2 ) та про результат ремонту та його переробку.

Оригінали фото та відео доказів переписки з відповідачем, наявні у позивача в телефоні, який було запропоновано подати до суду для огляду під час судових засідань 16 та 23 вересня, проте судом цього здійснено не було.

Також, в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_3 , яка була безпосереднім учасником усіх подій та обставин справи.

Відповідач після допиту свідка підтвердив, що номер телефону НОМЕР_3 його, що " робив ремонтні роботи, так як його про це просили", купував та їздив за матеріалами для ремонту та брав за це кошти. Дана обставина підтверджується технічним відеозаписом судового засідання за 16.09.2024.

Проте, відмовляючи у задоволенні позову суд мотивував своє рішення тим, що належних доказів на підтвердження укладення вказаного договору позивачем не надано, крім того, відповідач категорично заперечив укладання із позивачем зазначеного договору.

Отже, суд в порушення ст. 89 ЦПК України не з`ясував повно і всебічно обставини, на які посилався позивач у своїх поясненнях та не надав належної оцінки доказам наведеним позивачем, а також не врахував пояснення та відповідні надані в судовому засіданні особисто ОСОБА_2 та свідком.

Зазначив, що в обґрунтування частки розміру завданої матеріальної шкоди позивач надав докази перерахування коштів ОСОБА_2 на його картковий рахунок у вигляді платіжних інструкцій Укрексімбанку на загальну суму 20 000 грн, з яких: 13.09.2023 - 2 000 грн, 17.09.2023 - 8 000 грн (призначення плату « ОСОБА_2 за ремонті роботи»), 22.10.2023 - 5 000 грн, 17.11.2023 - 5 000 грн.

16.09.2024 в судовому засіданні відповідач при викладенні обставин пояснив отримання коштів від позивача позикою в борг, без зазначення будь-якої мети, хоче не пам`ятає чи повернув їх.

Позивач в свою чергу стверджував, що не давав жодних коштів в борг ОСОБА_2 , так як останній не є його другом чи добрим товаришем, та і знайомі вони нещодавно, тому кошти перераховувались позивачу на його прохання у вигляді "авансу" за майбутні ремонтні роботи. Крім того, позивач взагалі не міг позичити кошти в борг, так яка сам був обмежений в грошах у зв`язку з ремонтом.

В подальшому, після допиту свідка та обґрунтованих заперечень позивача, на питання суду чи брав ОСОБА_2 кошти за ремонт, останній відповів, що так, що підтверджується технічним відеозаписом судового засідання 16.09.2024.

Проте, в оскаржуваному рішенні суд зазначив "Окрім того, відповідач визнав факт того, що декілька разів брав у позивача в борг грошові кошти, які останній перераховував на картку відповідача, проте зазначені грошові кошти відповідач позивачу повернув".

Отже, зазначена судом обставина не могла бути встановлена, так як будь-яких доказів отримання коштів в борг та повернення у будь-який спосіб відповідачем суду не було надано, а також спростовується показами самого відповідача.

Суду були надані чеки та квитанції на загальну суму 39 650,77 грн, з яких особисто придбав сам відповідач на суму 18 872,40 грн.

Судом не було встановлено на які цілі придбались матеріали ОСОБА_2 , чому позивач відшкодовував йому їх вартість та чому на деяких рахунках його дані. Також не зрозуміло, що робили в квартирі позивача ОСОБА_2 , його дружина та ще двоє осіб в період з вересня по грудень 2023 року.

Позиція суду першої інстанції не узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 червня 2021 року у справі №910/23097/17 про те, що за загальним правилом, недодержання письмової форми договору (відсутність єдиного документа тощо) не свідчить про недійсність чи неукладеність правочину. Загальним наслідком недодержання вимоги закону про письмову форму правочину є обмеження доказів, які допускається наводити в разі заперечення однією зі сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин. Доступними є письмові докази, засоби аудіо-, відеозапису та інші докази.

Щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права зазначив, що 23 вересня 2024 року суд повідомив, що рішення буде проголошено 24.09.2024 о 9 год. 45 хв. та видалився до нарадчої кімнати. 24.09.2024 він не був присутнім під час проголошення скороченого судового рішення. 26.09.2024 з Єдиного державного реєстру судових рішень позивачу стало відомо про наявність та зміст скороченого судового рішення від 23 вересня 2024 року. Станом на 20.11.2024 повний текст рішення не був складений судом. Рішення суду не було надіслано позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Згідно наявної інформації з системи "Електронний суд", повне судове рішення від 23.09.2024 підписано суддею Котвицьким В. Л. 27.11.2024 о 10:05:26, під час перебування в основній щорічній відпустці, а тому останнім не складалося, що дає право позивачу ставити під сумнів його законність.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Яковлєва С. В. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вказувала на відсутність доказів укладення між сторонами договору на виконання ремонтних робіт. Надані позивачем таблиці, скріншоти та відео на СД-диску вважала неналежними доказами. Пояснила, що кошти, які надавались відповідачу в борг, були ним повернуті, а квитанції про перерахування коштів не містять призначення платежу. 300 дол. США відповідач від позивача не отримував. ОСОБА_2 лише допомагав ОСОБА_1 виносити сміття з квартири, купувати та обирати матеріали для ремонту.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з частиною першою статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

У статті 641 ЦК України визначено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна зі сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Ураховуючи зміст статті 640 ЦК України та залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідно до частин першої, третьої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Умова про предмет договору підряду є істотною. Предметом договору підряду є індивідуалізований результат праці підрядника, на який спрямована узгоджена воля сторін.

Умова щодо предмета договору підряду уточнюється ціною підрядних робіт.

Ціна договору підряду - це грошова сума, належна підрядникові за виконане замовлення. За статтею 843 ЦК України у договорі підряду визначається або конкретна ціна роботи, або способи її визначення. Отже, ціна може бути визначена в тексті договору підряду безпосередньо, або у договорі підряду може зазначатися спосіб визначення ціни. Крім того, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі, який містить постатейний перелік затрат на виконання робіт та є додатком до договору та його невід`ємною частиною.

За відсутності цих умов ціну може встановити суд на основі звичайно застосовуваних за аналогічні роботи цін з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

Відповідно до статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів установлюються в договорі підряду. Якщо в договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Таким чином, закріплене у ЦК України визначення договору підряду дає підстави для висновку про те, що це консенсуальний, двосторонній та оплатний договір. Причому консенсуальність договору підряду означає, що він визнається укладеним у момент одержання особою, яка направила оферту, акцепту.

Подібні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 523/6003/14-ц.

Не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17).

На підтвердження укладеності між сторонами договору на проведення ремонтних робіт в кватирі АДРЕСА_1 в м. Києві, позивач посилався на копії документів (квитанцій, чеків, накладних тощо) на закупівлю матеріалів та перерахунок коштів ОСОБА_2 , а також фото-відео з телефону позивача про спілкування (переписку) з відповідачем та про результат ремонту та його переробку.

Разом з тим, позивачем не надано суду доказів на підтвердження вираження волі осіб щодо істотних умов договору.

Обсяг та вартість ремонтних робіт, яку було зазначено на папері формату А4 (а.с.16), детальний розрахунок вартості робіт на загальну суму 52 394,07 грн, зроблений у вигляді табличок в програмі Microsoft Exel, який відрізнявся в більшу сторону від раніше зазначених цін на папері (а.с. 17-21), платіжна інструкція від 13.09.2023 про переказ ОСОБА_1. на картку НОМЕР_4 коштів в сумі 20 000 грн ( призначення переказу: переказ з картки на картку) (а.с.22); здійснення 17.09.2023 оплати в сумі 8 000 грн через мобільний застосунок Enter EXIM, отримувач ОСОБА_2 за ремонтні роботи (а.с.23), товарні чеки від 17.09.2023 на суму 3 950 грн та 3 360 грн (а.с. 24, 25), переписка через засоби телефонного зв`язку, зокрема, "Привіт можеш одолжить до кінця неділі 5 тис. не в рахунок роботи?" та докази здійснення операції з перерахування коштів 22.10.2023, 17.11.2023, 04.12.2023 в сумах: 5 000 грн, 5 000 грн, 5 900 грн на картку ОСОБА_2 через мобільний застосунок Enter EXIM (а.с.27-29); товарні чеки та квитанції (а.с.30-40); рахунок від 26.12.2023 про придбання ОСОБА_2 товару на суму 2 219,28 грн (а.с.41) - не є належними доказами на підтвердження обставин погодження сторонами істотних умов договору.

Надані позивачем письмові докази не підтверджують обставину погодження сторонами переліку та вартості робіт, виконання відповідачем саме узгоджених умов договору.

Не є належним доказом на підтвердження вказаної обставини і покази свідка ОСОБА_3 , і відповідь відповідача "так" на питання чи брав він кошти на ремонт.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач підтвердив обставини звернення до нього позивача допомогти йому прибрати сміття після квартирантів, помити стелю, допомогти у придбанні матеріалів. Зазначав, що таблиць та аркушів паперу з розрахунками він не складав, йому невідомо коли і що там написано. Факт отримання грошових коштів в борг від позивача не заперечував, проте пояснив, що кошти повернув, а долари не брав.

Крім цього, згідно з частинами першою, другою статті 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові.

Відповідно до статті 858 ЦК України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов`язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе.

Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

З огляду на положення статей 857 та 858 ЦК України, в яких визначені вимоги до якості виконаних підрядних робіт та відповідальність підрядника за неналежну якість роботи, позивач (замовник), посилаючись на наявність у виконаних відповідачем (підрядником) підрядних роботах недоліків та недопрацювань, має відповідно до правил доказування у цивільному процесі довести, що виконані підрядником роботи не відповідають умовам договору підряду або вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру, результат роботи є непридатним для використання, а виявлені недоліки є істотними.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25 червня 2020 року у справі № 910/2683/19.

Належних доказів на підтвердження невідповідності виконаних робіт вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру матеріали справи також не містять.

Суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів правильно встановивши фактичні обставини справи та застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, з огляду на недоведеність позивачем факту укладення 12 серпня 2023 року між сторонами договору про проведення ремонтних робіт, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення збитків, завданих внаслідок неналежного його виконання.

Висновки суду першої інстанції не суперечать висновкам Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 29 червня 2021 року у справі №910/23097/17, на які посилаєтиься позивач в апеляційній скарзі.

Судом враховано, що в письмовій формі договір підряду між сторонами не укладався, при цьому в матеріалах справи відсутня проектно-кошторисна документація, підписана обома сторонами з чітким переліком видів робіт та їх орієнтовною вартістю.

Надані позивачем рукописні записи не містять підписів замовника робіт та виконавця, встановити хто виконував ті чи інші ремонтні роботи з цих записів неможливо.

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що на обґрунтування вимог позивачем надано належні докази укладення договору і неналежне виконання ремонтних робіт відповідачем.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині строку складення повного рішення, його направлення на електронну пошту позивача, а не засобами поштового зв`язку, а також щодо невідповідностей, які містяться в протоколі судового засідання від 23 вересня 2024 року про те, що рішення буле проголошено 24 вересня 2024 року о 09 год. 45 хв., при цьому датою ухвалення судового рішення суд зазначив 23 вересня 2024 року.

Разом з тим, посилання в апеляційній скарзі на вказані порушення судом першої інстанції норм процесуального права не можуть бути підставою для скасування судового рішення або зміни рішення, оскільки це порушення не призвело до неправильного вирішення справи.

Надіслання повного судового рішення до ЄДРСР під час перебування судді Котвицького В. Л. у відпустці не є обставиною, що свідчить про те, що вказане судове рішення вказаним суддею підписано не було.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальних частинах рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, то розподіл судових витрат апеляційний суд не здійснює.

Керуючись ст. 353, 367, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 24.10.2025.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук