465/7249/25
2-н/465/2341/25
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

24.10.2025 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Дзеньдзюра С.М., розглянувши матеріали заяви Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) в сумі 3507 грн. 15 коп., інфляційні нарахування в сумі 96 грн. 38 коп., 3% річних в сумі 23 грн. 59 коп., та за послуги з гарячого водопостачання в сумі 3987 грн. 44 коп., інфляційні нарахування в сумі 52 грн. 54 коп., 3% річних в сумі 13 грн. 13 коп., та судового збору в розмірі 302 грн. 80 коп., -

встановив:

До Франківського районного суду м.Львова звернулося Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) в сумі 3507 грн. 15 коп., інфляційні нарахування в сумі 96 грн. 38 коп., 3% річних в сумі 23 грн. 59 коп., та за послуги з гарячого водопостачання в сумі 3987 грн. 44 коп., інфляційні нарахування в сумі 52 грн. 54 коп., 3% річних в сумі 13 грн. 13 коп., та судового збору в розмірі 302 грн. 80 коп.

Дослідивши заяву ЛМКП «Львівтеплоенерго» про видачу судового наказу та додані до неї документи на підтвердження обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, приходжу до висновку про наявність передбачених законом підстав для відмови у видачі судового наказу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно положень п.1 ч.2, ч.3 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, зокрема, у порядку наказного провадження. Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до п.3 частини 1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо, зокрема, заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних нарахованих заявником на суму заборгованості.

Зі змісту ч.5,7 ст.165 ЦПК України вбачається, що у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника. Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Відповідно до відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби від 16 вересня 2025 року, яка отримана судом 29 вересня 2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, як вбачається з матеріалів заяви заявник просить стягнути з боржника заборгованість за надані послуги за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Оскільки місцем реєстрації боржника є: АДРЕСА_1 , а стягувач просить суд стягнути заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , суд вважає наявними підстави для відмови у видачі судового наказу.

При цьому, також враховується, що матеріали заяви про видачу судового наказу не містять доказів того, що ОСОБА_1 є власником (співвласником) квартири за адресою: АДРЕСА_2 , тобто об`єкту, по якому числиться заборгованість.

Таким чином, у видачі судового наказу за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) в сумі 3507 грн. 15 коп., інфляційні нарахування в сумі 96 грн. 38 коп., 3% річних в сумі 23 грн. 59 коп., та за послуги з гарячого водопостачання в сумі 3987 грн. 44 коп., інфляційні нарахування в сумі 52 грн. 54 коп., 3% річних в сумі 13 грн. 13 коп., та судового збору в розмірі 302 грн. 80 коп. слід відмовити.

Крім того, суд звертає увагу заявника, що у відповідності до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Керуючись ст.ст.163,165,167 ЦПК України, суддя -

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) в сумі 3507 грн. 15 коп., інфляційні нарахування в сумі 96 грн. 38 коп., 3% річних в сумі 23 грн. 59 коп., та за послуги з гарячого водопостачання в сумі 3987 грн. 44 коп., інфляційні нарахування в сумі 52 грн. 54 коп., 3% річних в сумі 13 грн. 13 коп., та судового збору в розмірі 302 грн. 80 коп.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, зазначених в цій ухвалі, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою, після усунення її недоліків. Також заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання її копії.

Суддя Дзеньдзюра С.М.