ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7787/25 Справа № 197/48/25 Суддя у 1-й інстанції - Геря О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді БондарЯ.М.

Суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджі фінанс»

відповідач- ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2025 року, ухвалене суддею Герею О.Г. в с-щі Широке Дніпропетровської області, повне судове рішення виготовлено 20 травня 2025 року,

УСТАНОВИВ

Представник ТОВ «Діджи Фінанс» 20 січня 2025 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначив, що 06.05.2021 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» ОСОБА_1 подав заяву про отримання кредиту №4242000.

На підставі даної заяви відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 5000 грн.

10.08.2021 згідно з умовами Договору відступлення прав вимоги №06Т, ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за Кредитним Договором №4242000 від 06.05.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуто права вимоги до відповідача.

Згідно з Договором відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором ТОВ «Діджи Фінанс» становить 20 007,50 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5 000 грн; заборгованість за відсотками становить 15 007,50 грн.

Позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в Кредитному договорі №4242000 від 06.05.2021, направлено Повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зазначено інформацію про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору №4242000 від 06.05.2021.

Не зважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати, наданий йому кредит в строки, передбачені Кредитним договором №4242000 від 06.05.2021, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутися до суду з вказаною позовною заявою.

Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2025 року відмовлено у задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 (шість тисяч) грн.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»оскаржив рішення суду в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник позивача Романенко М.Е., посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення, ухваленого без належного з`ясування всіх обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить його скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» задовольнити в повному обсязі та вирішити питання по розподілу судових витрат в судах першої і апеляційної інстанцій.

Представник позивача зазначає, що для укладення договору про споживчий кредит №4242000 від 06.05.2021, позичальник на телефонний номер отримував SMS з одноразовим ідентифікатором та паролем - для входу в особистий кабінет та для підписання акцепту/Кредитного договору. Усі SMS Товариства з одноразовим ідентифікатором та паролем до входу в Особистий кабінет Позичальника, що надсилаються на номер телефону всіх клієнтів, містять додаткове застереження - «НІКОМУ НЕ ПОВІДОМЛЯТИ СЕКРЕТНИЙ КОД ПІДПИСАННЯ/УКЛАДЕННЯ КРЕДИТНОГО ДОГОВОРУ ТА КОД ВХОДУ ДО ОСОБИСТОГО КАБІНЕТУ».

Відповідно до п.4.3. Правил надання фінансових кредитів ТОВ «МІЛОАН», (в редакції від 29.12.2020 року) подаючи Заяву за кредитним продуктом, що передбачає надання кредиту шляхом переказу суми кредиту на Картковий рахунок, Заявник має зареєструвати в Особистому кабінеті Банківську картку, на яку будуть зараховані кошти при позитивному рішенні по Заяві, якщо така Банківська картка не була зареєстрована Заявником у Особистому кабінеті раніше.

Представник позивача вказує, що Товариство здійснює верифікацію доданої Позичальником Банківської картки. Для цього Заявнику пропонується зробити відповідну перевірочну операцію по карті. У призначенні такої операції міститься код верифікації картки, який Заявник має ввести на Веб-сайті Товариства у тому разі, якщо в процесі здійснення перевірочної операції не застосовувалася технологія 3DSecure (введення відповідного коду з SMS повідомлення на веб-сторінці банку-емітенту платіжної картки). Таким чином Товариство перевіряє, що Банківська картка активна та Заявник має доступ до управління Картковим рахунком. Якщо перевірочну операцію по карті здійснено з блокуванням суми 1 гривня на Картковому рахунку, після верифікації картки, таке блокування скасовується. Дізнатися код верифікації картки Заявник може наступними способами: у електронному (SMS) повідомленні про операцію, якщо банк, що емітував картку, надсилає повідомлення про операції по карті; через інтернет-банк, переглянувши операції по карті; зателефонувавши до служби підтримки банку, що емітував картку.

Таким чином, шахрайство, якщо воно дійсно мало місце, могло статися виключно через добровільне повідомлення позичальником третім особам паролю до особистого кабінету та одноразового ідентифікатору (розкриття конфіденційної інформації), яким було підписано кредитний договір.

Звертає увагу на те, що з наданого представником відповідача витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань не можливо встановити чи дане кримінальне правопорушення № 0000052 від 06.05.2021 має відношення до договору про споживчий кредит № 4242000 від 06.05.2021. Наданий документ є загальним за формою та змістом і не містить жодних конкретних даних, які б дозволяли зробити обґрунтовані висновки щодо впливу порушеної кримінальної справи на предмет спору.

Скаржник зазначає, що в матеріалах справи повністю відсутні будь-які допустимі докази щодо спростування укладання ОСОБА_1 договору про споживчий кредит № 4242000 від 06.05.2021 з ТОВ «МІЛОАН», у тому числі й докази, які б ставили під сумнів волевиявлення чи факт отримання грошових коштів.

Посилання представника відповідача на наявність кримінального провадження як на підставу для уникнення виконання зобов`язань є юридично неспроможним, оскільки згідно з принципом презумпції невинуватості, жодна особа не вважається винною у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено у встановленому законом порядку та підтверджено обвинувальним вироком суду.

Представник позивача вказує на те, що наявність кримінального провадження не може свідчити, у силу презумпції невинуватості, про вчинення злочину стосовно відповідача до винесення Вироку, яким такі обставини можуть бути встановлені, а також не може бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку належного виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит №4242000 від 06.05.2021. Зазначає, що матеріали справи не містять жодного доказу того, що банківський рахунок, на який були перераховані кредитні кошти за договором, був відкритий не відповідачем або на ім`я третьої особи, що могла б бути причетною до шахрайських дій. Таким чином, твердження про шахрайство з боку третіх осіб залишаються голослівними та не підкріплені жодним належним доказом.

Наголошує, що чинне законодавство України не містить вимоги щодо обов`язкового підтвердження обставин укладення або неукладення договору виключно вироком суду в рамках кримінального провадження. Частина друга статті 76 ЦПК України прямо передбачає, що доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, отримані в установленому законом порядку. Отже, відповідач мав усі процесуальні можливості подати відповідні докази, однак свідомо цього не зробив.

Також звертає увагу на те, що за увесь час, відколи виникли нібито спірні обставини, відповідач не звертався до суду з позовом про визнання договору недійсним або про захист своїх прав - що викликає обґрунтовані сумніви щодо щирості його позиції та свідчить радше про бажання уникнути виконання взятих на себе зобов`язань, а не про намагання захистити порушене право. Отже, за повної відсутності належних та допустимих доказів у справі, відсутні й будь-які підстави вважати, що відповідач не мав волевиявлення або внутрішньої волі на укладення договору про споживчий кредит № 4242000 від 06.05.2021.

Більше того, обрана представником відповідача тактика захисту, яка зводиться до гіпотетичних припущень і формальних посилань на відкриття кримінального провадження, виглядає не як добросовісне заперечення, а як спроба зловживання процесуальними правами з метою ухилення від виконання зобов`язань.

Також представник позивача просить стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в судах обох інстанцій, які підтверджені наявними у справі доказами.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Діджи Фінанс», представник відповідача Іванов В.О., посилаючись за законність і обґрунтованість судового рішення, просить відмовити в задоволенні скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Звертає увагу на те, що скаржник в апеляційній скарзі повністю ігнорує той факт, що електронна пошта відповідача, зазначена у анкеті до договору та дані, зазначені у позовній заяві, не збігаються. Про це суд зазначив у оскаржуваному рішенні. Окремо звертає увагу, що скаржник не зміг пояснити суду та надати докази того, що відповідачем були отримані кошти на його банківський рахунок. Матеріали справи не містять банківських реквізитів отримувача коштів за кредитним договором.

Щодо тверджень скаржника про те, що відкрите кримінальне провадження не має відношення до договору про споживчий кредит №4242000 представник відповідача зазначає, що дане повністю спростовується доданим до матеріалів справи витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Витяг містить повну інформацію про звернення, зокрема те, що «05.05.2021 приблизно о 20:56 невідома особа таємно, шляхом вільного доступу викрала грошові кошти з банківського рахунку банку «ПУМБ» гр. ОСОБА_1 , без його згоди оформила кредитні договори в установах ТОВ «ФК «КіФ», ТОВ «Укр кредит фінанс», ТОВ «Мілоан», та ТОВ «СС ЛОУН», чим завдала останньому матеріального збитку». Таким чином, наявними у матеріалах справи доказами повністю спростовуються твердження скаржника, про що суд у оскаржуваному рішенні зазначив, надавши оцінку наявним у справи доказам.

Більш того, відповідач надав докази саме неукладеності договору, а не визнання його недійсним, оскільки визнання недійсним договору можливо лише в тому випадку, коли сторона його укладала. У даній справі відповідач наголошує, що договір укладений не був, з чим правомірно і закономірно погодився суд першої інстанції. Підбиваючи підсумок слід наголошує, що у оскаржуваному рішенні було надано оцінку доказам та твердженням сторін, винесено законне та справедливе рішення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.05.2021 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» від імені ОСОБА_1 була подана заява про отримання кредиту №4242000. На підставі даної заяви відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 5000 грн.

10.08.2021 згідно з умовами Договору відступлення прав вимоги №06Т, ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за Кредитним Договором №4242000 від 06.05.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуто права вимоги до відповідача.

Згідно з Договором відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором ТОВ «Діджи Фінанс» становить 20007,50 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5000 грн; заборгованість за відсотками становить 15007,50 грн.

Позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в Кредитному договорі №4242000 від 06.05.2021, направлено Повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зазначена інформація про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору №4242000 від 06.05.2021

З пояснень представника відповідача та наданого відзиву на позовну заяву з додатками, вбачається, що 05.05.2021 у вечірній час Відповідач помітив, що доступ до його сім-карти оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» (номер телефону НОМЕР_1 ) заблоковано, вхідні та вихідні дзвінки та повідомлення, а також доступ до мережі інтернет шляхом використання стільникових даних неможливо здійснити. Через деякий час, підключившись до мережі Wi-Fi, Відповідач отримав численні повідомлення про списання з його банківського рахунку у банку АТ «ПУМБ» грошових коштів у розмірі 8100 гривень, а також повідомлення про запити в Бюро кредитних історій. З отриманої інформації стало відомо, що невідомі, шляхом вчинення шахрайських дій, віддалено отримали доступ до сім-карти Відповідача. Результатом таких дій став доступ невстановлених осіб до банківських даних Відповідача, списання коштів з зарплатної картки Відповідача, а також оформлення на ім`я Відповідача кредитних договорів в установах ТОВ «ФК «КІФ», ТОВ «Укр Кредит Фінанс», ТОВ «СС Лоун», та ТОВ «Мілоан». Вже наступного дня, 06.05.2021 Відповідач звернувся до ПрАТ «Київстар» з заявою (замовленням) про приєднання паспортних даних до номеру телефону з метою унеможливлення в майбутньому шахрайських дій невстановлених осіб з сім-картою Відповідача та віддаленого доступу до неї. Також 06.05.2021 Відповідач звернувся з відповідною заявою до АТ «ПУМБ». За заявою Відповідача було перевипущено картку Відповідача. Так, Відповідач отримав платіжну картку № НОМЕР_2 та ПІН до неї. Окрім того, контактна адреса електронної пошти Відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1, що співпадає з електронною адресою, зазначеною Позивачем у позовній заяві та відрізняється від зазначеної у спірному договорі та анкеті-заяві на кредит №4242000. Після проведення перевірки викладених у заяві обставин, банком було повернуто на рахунок Відповідача грошові кошти у розмірі 8100,00 гривень. Того ж дня, 06.05.2021, Відповідач звернувся до правоохоронних органів з заявою про вчинення кримінального правопорушення, в результаті чого було відкрито кримінальне провадження №0000052 від 06.05.2021 за правовою кваліфікацією ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України. Відповідачем також було направлено звернення до ТОВ «Мілоан» та роз`яснено, що кредитний договір було оформлено внаслідок шахрайських дій невстановлених осіб, Відповідач договір не підписував, грошові кошти на власні рахунки від ТОВ «Мілоан» не отримував, а відтак договір є неукладеним. У відповіді за вих.№3297/30-06 від 30.06.2021 ТОВ «Мілоан» визнавати договір неукладеним відмовилось, повідомило Відповідачу, що «шахрайські дії, якщо вони і мали місце, сталися виключно через добровільне повідомлення Відповідачем третім особам до Особистого кабінету та одноразового ідентифікатору, яким було підписано кредитний договір».

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, на підставі досліджених та оцінених доказів, виходив з встановлених обставин справи, а саме з того, що кредитний договір було укладено внаслідок вчинення шахрайських дій, а доводи позивача, про те що кредитний договір підписаний саме відповідачем, не знаходять в собі належного підтвердження.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не може погодитись з доводами представника позивача викладеними в апеляційній скарзі, які були предметом розгляду судом першої інстанції та яким було надано відповідну правову оцінку, що відображено в оскаржуваному судовому рішенні, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає наведеним вище нормам процесуального права.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст.628 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.2 ст.1056-1 ЦК України).

Відповідно до правил ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053 ЦК України), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до чч. 1, 2 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст.1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Абзацом 1 ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно з абз.1 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів звертає увагу на те, що ухвалою суду першої інстанції від 25 лютого 2025 року було задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 щодо витребування від позивача інформації про номер банківського рахунку, на який, згідно платіжного доручення 45551802 від 06.05.2021 були направлені грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн за кредитним договором №4242000 у банку отримувача 536639; інформацію про банк отримувача та інформацію про особу на ім`я якої були направлені грошові кошти, згідно зазначеного вище платіжного доручення (а.с.93).

На виконання зазначеної ухвали суду першої інстанції, позивачем була надіслана заява, в який зокрема зазначено про необхідність витребування судом у Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» інформації чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) платіжну картку № НОМЕР_4 (а.с.99-101).

В подальшому за клопотанням представника відповідача ОСОБА_2 була постановлена 13 березня 2025 року ухвала про витребування від Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» інформації чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) платіжну картку № НОМЕР_4 (а.с.116-117).

Відповіддю Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» від 27.03.2025 за №11571/47.7 на зазначену вище ухвалу про витребування доказів встановлено, що у цьому банку відсутня інформація про ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), рахунки в АТ «ТАСКОМБАНК» станом на 24.03.2025 не відкривалися, банківська картка № НОМЕР_4 не видавалася. У відповідді також зазначено про неможливість надання запитуваної інформації щодо платіжної картки НОМЕР_5, номер якої зазначено не повністю (а.с.123).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені у позовні вимоги, який позивачем не виконано.

Таким чином, колегія суддів вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі, які по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду та переоцінкою доказів, які були оцінені судом та яким надана відповідна правова оцінка.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем належними і допустимими доказами не доведено укладення спірного кредитного договору в електронній формі саме з відповідачем ОСОБА_1 та перерахування грошових коштів на банківську картку, яка належить саме відповідачу, оскільки ці доводи повністю спростовані наданими відповідачем доказами, наведеними вище, тому суд дійшов законного й обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості за кредитним договором №4242000 від 06.05.2021.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року)

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні підстави.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, немає. Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору за подачу позову та апеляційної скарги, а також витрати на правничу допомогу в судах першої і апеляційної інстанцій залишаються за Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс».

Керуючись ст.ст.367,374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» залишити без задоволення.

Рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 10 жовтня 2025 року

Головуючий:

Судді: