Номер провадження: 22-ц/813/2785/25
Справа № 501/364/24
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Лозко Ю.П.

суддів: Карташова О.Ю., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Приватного підприємства «Іллічівська перлина»

на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 13 вересня 2024 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Іллічівська перлина» про визнання укладеним договору та визнання права власності на майно,

встановив:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним вище позовом у якому просила:

-визнати укладеним договір про повний розрахунок та акт прийому-передачі до нього між ПП «Іллічівська перлина» та нею в редакції, викладеній у позові;

-визнати за нею право власності на майно-приміщення офісу №714, загальною площею 49,6 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: 714 кабінет 46,5 кв.м, 715 умивальня -1,7 кв.м., 716 туалет 1,4 кв.м., загальна площа- 49,6 кв.м., згідно технічного паспорту, виготовленого КП «Бюро технічної інвентаризації Іллічівської міської ради Одеської області станом на 30 квітня 2013 року, інвентарний №93700.

Позовна заява обґрунтована тим, що 19 січня 2021 року між ПП «Іллічівська перлина» та позивачкою укладено нотаріально-посвідчений договір купівлі-продажу приміщення офісу з розстрочкою платежу, який зареєстровані в реєстрі за №30.

За умовами вказаного вище договору, продавець передав у власність покупця (продав), а покупець прийняв у власність (купила) приміщення зазначеного вище офісу.

Відповідно до п.22 вказаного договору, продаж майна за домовленістю сторін вчинявся на суму 316150,20 грн, що в еквіваленті за офіційним валютним (обмінним) курсом НБУ на день посвідчення договору становить 11211 доларів США.

За домовленістю сторін покупець сплачує продавцю авансовий внесок в сумі 70471,80 грн, що в еквіваленті за офіційним валютним (обмінним) курсом НБУ на день посвідчення договору становить 2499 доларів США.

Згідно з п.2.2.1 договору купівлі-продажу, залишок грошової суми 8712 доларів США в гривненому еквіваленті, згідно офіційного курсу гривні по долару США, встановленого НБУ на день здійснення платежу, сплачується покупцем рівними частинами протягом 36 місяців, починаючи з лютого 2021 року по січень 2024 року, з урахуванням 9%, нарахованих згідно графіку, який додається до цього договору, шляхом внесення грошових коштів покупцем на рахунок продавця в АБ «Південний», п/р № НОМЕР_1 /

Пунктом 2.6. договору передбачено, що у разі дострокової сплати покупцем суми вартості майна, покупець отримує знижку 9% річних на будь-яку достроково отриману суму.

На виконання умов договору, продавцем виставлено покупцеві рахунки, які оплачені достроково, тобто позивачкою здійснено оплату згідно умов договору у повному обсязі.

З метою належного виконання умов договору, позивачкою листом від 28 вересня 2023 року направлено на адресу ПП «Іллічівська перлина» для підпису 2 екземпляри договору про повний розрахунок та акт прийому-передачі, який відповідачем отримано, однак не надано відповіді, договір про повний розрахунок не укладено.

Крім цього, відповідач не надав відповідь на адвокатський запит, поданий в інтересах позивачки, який ПП «Іллічівська перлина» отримало 20 грудня 2023 року.

Посилаючись на вказані вище обставини, з метою захисту порушених прав, позивачка просила суд задовольнити позовні вимоги та визнати укладеними договір повного розрахунку з актом прийому-передачі та визнати за нею права власності на майно.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 13 вересня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на майно приміщення офісу №714, загальною площею 49,6 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: 714 кабінет 46,5 кв.м., 715 умивальня 1,7 кв.м, 716 туалет 1,4 кв.м., загальна площа 49,6 кв.м., згідно технічного паспорту, виготовленого КП «Бюро технічної інвентаризації Іллічівської міської ради Одеської області станом на 30 квітня 2013 року, інвентарний №93700. Відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ПП «Іллічівська перлина», в інтересах якого діє адвокат Ткач О.С., просить скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 13 вересня 2024 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

За доводами апеляційної скарги суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що на виконання умов договору купівлі-продажу позивачка достроково та у повному обсязі розрахувалася з відповідачем, оскільки такі обставини позивачкою не доведено.

Приймаючи до уваги, наданий позивачкою реєстр рахунків та платежів, суд не співставив відомості, що зазначені у цьому документі, не перевірив призначення таких платежів.

Суд залишив поза увагою доводи скаржника про те, що договір про повний розрахунок має бути укладений в нотаріальній, а не простій письмовій формі.

Крім цього, суд не взяв до уваги, що скаржником була надана відповідь на адвокатський запит, поданий адвокатом в інтересах позивачки.

Після отримання відзиву на позов, який на думку скаржника, суд безпідставно не прийняв до уваги, представник позивача намагався вирішити питання у позасудовому порядку, шляхом направлення на адресу відповідача запрошення директору ПП «Іллічівська перлина» до приватного нотаріуса з метою укладання та підписання договору про повний розрахунок.

У порушення вимог ст. 83 ЦПК України, суд долучив до матеріалів справи докази, подані позивачкою з пропуском процесуального строку.

Як на підставу неправильного застосування судом норм матеріального права, а саме ст. 392 ЦК України, скаржник посилається на, що суд дійшов помилкового висновку про ефективність способу захисту порушеного права, обраного позивачкою, шляхом визнання права власності на майно, оскільки передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами, як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.

Позивачка не обґрунтовувала вказані вище позовні вимоги тими підставами, що відповідач безповоротно ухиляється від нотаріального посвідчення договору про повний розрахунок або того, що втрачена можливість з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Задовольняючи позовні вимоги частково, усупереч принципу пропорційності, суд першої інстанції у повному обсязі стягнув з відповідача на користь позивачки витрати на правничу допомогу.

На вказану апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ільченко К.Р., подала відзив у якому просить рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 13 вересня 2024 року залишити без змін, апеляційну скаргу ПП «Іллічівська перлина» без задоволення.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник, адвокат Ільченко К.Р. заперечували проти задоволення вимог апеляційної скарги.

Представник скаржника ПП «Іллічівська перлина», будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_1 та її представника, адвоката Ільченко К.Р., перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом апеляційного перегляду, з огляду на вимоги ч.1 ст. 367 ЦПК України, є рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 13 вересня 2024 року лише в частині визнання за ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що ПП «Іллічівська Перлина» та ОСОБА_1 укладено нотаріально-посвідчений договір купівлі-продажу приміщення офісу з розстрочкою платежу від 19 січня 2021 року, який зареєстровано в реєстрі за №30 (далі - Договір) (т.1 а.с.14-19).

Продавець передав у власність покупця (продав), а покупець прийняла у власність (купила) приміщення офісу №714 (сімсот чотирнадцять), загальною площею 49, 6 кв.м., яке розташовано за адресою місто Чорноморськ вулиця Транспортна, будинок 14-А/714-Н (чотирнадцять тире літера «А» дріб сімсот чотирнадцять тире літера «Н») (пункт 1.1. Договору).

Продаж майна за домовленістю сторін вчиняється на суму 316150, 20 грн, що в еквіваленті за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України на день посвідчення договору становить 11211 доларів США. За домовленістю сторін покупець сплачує продавцю авансовий внесок в сумі 70471,80 грн, що в еквіваленті за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України на день посвідчення договору становить 2 499 доларів США (пункт 2.2 Договору).

Залишок грошової суми 8712 доларів США в гривневому еквіваленті, згідно офіційного курсу гривні до долару США, встановленого НБУ на день здійснення платежу, сплачується покупцем рівними частинами протягом 36 місяців, починаючи з лютого 2021 року по січень 2024 року, з урахуванням 9 % (дев`яти відсотків), нарахованих згідно графіку, який додається до цього Договору, шляхом внесення грошових коштів покупцем на рахунок продавця в АБ «Південний», п/р № НОМЕР_1 (пункт 2.2.1 Договору).

У разі дострокової сплати покупцем суми вартості майна, покупець отримує знижку 9% (дев`ять відсотків) річних на будь-яку достроково отриману суму (п.2.6 договору).

Згідно ст.334 ЦК України право власності виникає з моменту державної реєстрації цього права. Згідно з ч.1 ст.697 ЦК України, право власності у покупця виникає за умови сплати в повному обсязі ціни майна, що встановлено цим договором. За домовленістю сторін право власності на майно, що є предметом цього договору, переходить до покупця після сплати повної вартості майна, встановленої цим договором (пункт 4.2 Договору).

Після повної оплати ціни майна сторонами укладається договір про повний розрахунок, який є невід`ємною частиною цього договору. Договір про повний розрахунок є підставою для здійснення державної реєстрації переходу права власності до покупця. Право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (пункт 4.3 Договору).

За домовленістю сторін Майно, що продається за даним договором, вважається переданим з моменту підписання акту прийому-передачі (пункт 4.4 Договору).

Згідно графіку платежів, окрім основної суми заборгованості 8712 доларів США, позивачка мала також сплатити на користь відповідача 1261,41 доларів США у якості нарахованих відсотків (т.1 а.с. 20).

Відповідачем виставлені позивачці такі рахунки фактури: №СФ-0000094 від 15 лютого 2021 року на суму 8353,20 грн; №СФ-0000148 від 15 березня 2021 року на суму 8319,20; №СФ-0000201 від 19 квітня 2021 року на суму 8393,50 грн; №СФ-0000252 від 17 травня 2021 року на суму 8284,26 грн; №СФ-0000300 від 15 червня 2021 року на суму 8098,72 грн; №СФ-0000349 від 15 липня 2021 року на суму 8191,42 грн; №СФ-0000402 від 16 серпня 2021 року на суму 8007,94 грн; №СФ-0000452 від 15 вересня 2021 року на суму 7990,86 грн; №СФ-0000503 від 18 жовтня 2021 року на суму 7902,58 грн; №СФ-0000555 від 15 листопада 2021 року на суму 7833,22 грн; №СФ-0000556 від 24 листопада 2021 року на суму 26860,40 грн; №СФ-0000622 від 22 грудня 2021 року на суму 8177,94 грн; №СФ-0000015 від 19 січня 2022 року на суму 8523,04 грн; №СФ-0000082 від 11 лютого 2022 року на суму 8362,68 грн; №СФ-0000146 від 01 квітня 2022 року на суму 8776,48 грн; №СФ-0000197 від 10 травня 2022 року на суму 8776,48 грн; №СФ-0000265 від 30 червня 2022 року на суму 8776,48 грн; №СФ-0000288 від 27 липня 2022 року на суму 10970,58 грн; №СФ-0000360 від 06 вересня 2022 року на суму 10970,58 грн; №СФ-0000409 від 19 жовтня 2022 року на суму 10970,58 грн; №СФ-0000446 від 14 листопада 2022 року на суму 10970,58 грн; №СФ-0000085 від 23 березня 2023 року на суму 20227,06 грн (т.1 а.с. 24-45).

Позивачка впродовж зазначеного вище проміжку часу сплачувала на користь ПП «Іллічівська перлина» такі грошові кошти: 8353,20 грн (квитанція №ПН1852), 8319,20 грн (квитанція №ПН1916), 8393,50 грн (квитанція №ПН3577), 8284,30 грн (квитанція №ПН2312), 8098,80 грн (квитанція №ПН2183), 8191,50 грн (квитанція №ПН1397), 8007,90 грн (квитанція №ПН1208), 7990,90 грн (квитанція №1-917К), 7902,60 грн (квитанція №ПН913), 7833,20 грн (квитанція №ПН2895), 26860 грн (квитанція №ПН2838) 8177,90 грн (квитанція №ПН1820), 8523 грн (квитанція №ПН2050), 8362,70 грн (квитанція №ПН565) 8776,50 грн (квитанція №ПН3072651), 8776,50 грн (квитанція №ПН3107830), 8776,50 грн (квитанція №ПН3143265), 10970,60 грн (квитанція №ПН3173332), 10970,60 грн (квитанція №ПН3298075), 10970,60 грн (квитанція №ПН3249105), 10971 (квитанція №1-172К), 21941,20 грн (квитанція №ПН3347921), 20227,10 грн (квитанція №ПН3399439). Отже позивачка сплатила на користь відповідача 245679,54 грн, що є еквівалентним 8136,08 доларів США, відповідно до курсу НБУ станом на час здійснення кожного окремого платежу (т.1 а.с.47-69).

У серпні 2023 року позивачка звернулася до відповідача із листом у якому посилаючись на повне виконання умов договору, просила підписати долучені до цього листа примірник договору про повний розрахунок та акт прийому-передачі, оформлені у простій письмовій формі (т.1 а.с. 76-81).

У грудні 2023 року адвокат Ільченко К.Р., в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до відповідача із адвокатським запитом у якому серед іншого просила надати відомості щодо підписання відповідачем екземплярів договору про повний розрахунок та акту прийому-передачі (т.1 а.с. 82-86).

Під час розгляду справи, позивачка надала докази звернення до відповідача із пропозицією укласти нотаріально-посвідчені договір про повний розрахунок для подальшого здійснення державної реєстрації та переходу на неї права власності на вказане вище майно (т.1 а.с. 147-151).

На вказану вище пропозицію позивачки, відповідач засобами електронного зв`язку надіслав лист у якому зазначив, що не відмовлявся та не відмовляється від нотаріального посвідчення договору, проте зустріч у нотаріуса є неможливою, оскільки сторонам попередньо необхідно обговорити всі умови та дійти згоди з усіх питань. Запропоновано погодити зустріч між представником відповідача та позивачкою (т.1 а.с. 175).

Задовольняючи вимогу про визнання за ОСОБА_1 права власності на приміщення офісу №714, суд першої інстанції виходив із того, що на виконання умов договору, позивачка діючи добросовісно, здійснила виплату на користь ПП «Іллічівська перлина» в повному обсязі, однак відповідачем проігноровано вимоги договору, не здійснено укладання договору про повний розрахунок, отже відповідач діяв суперечливо та ухиляється від підписання договору про повний розрахунок та як наслідок перешкоджає можливості позивачки здійснити всі необхідні дії щодо державної реєстрації майна, при цьому тривалий час користується спірним нерухомим майном, та позбавлена іншого способу реалізувати свої права на нерухоме майно, ніж визнання цього права в судовому порядку, а тому обраний нею спосіб судового захисту у спірних правовідносинах є ефективним, універсальним і застосовним до спірних правовідносин.

Щодо таких висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При цьому використання власності не може завдати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло і держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати, придбати у власність або взяти в оренду.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до положень статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.

Така правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 травня року у справі N 914/904/17, від 27 червня 2018 року у справі N 904/8186/17, від 11 квітня 2019 року у справі N 910/8880/18, та висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у її постанові від 19 травня 2020 року у справі N 916/1608/18 (провадження N 12-135гс19).

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як встановлено судом першої інстанції, на підтвердження набуття права власності на приміщення офісу №714, позивачкою було надано до суду: копію договору купівлі-продажу приміщення офісу з розстрочкою платежу, копії квитанцій про сплату рахунків-фактур, копію листа з договором про повний розрахунок, актом прийому-передачі.

На переконання позивачки, сукупність зазначених вище доказів, підтверджують її право власності на приміщення офісу, водночас такі твердження не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст. 328 ЦК України).

Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.2 ст. 334 ЦК України).

Як убачається з пункту 4.3 Договору, після повної оплати ціни майна, сторонами укладається договір про повний розрахунок, який є невід`ємною частиною цього договору. Договір про повний розрахунок є підставою для здійснення державної реєстрації переходу права власності до покупця.

Ураховуючи, що сторонами не укладено договір повний розрахунок, тому позивачка не набула права власності на приміщення офісу №714, виходячи з умов правочину, отже вона не наділена правом звернення до суду з цим позовом про визнання за нею права власності на зазначене вище майно на підставі ст. 392 ЦК України.

Саме по собі факт користування позивачкою цим майном не є тотожним наявності у неї права власності на цей об`єкт.

Наведеного вище суд першої інстанції не урахував, та дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на приміщення офісу №714.

Крім того, перевіряючи доводи апеляційної скарги про те, що позивачка не у повному обсязі сплатила на користь відповідача грошові кошти на виконання п.2.2.1 умов Договору, апеляційним судом встановлено, що у період з 17 лютого 2021 року по 27 березня 2023 року ОСОБА_1 сплатила на користь ПП «Іллічівська перлина» грошові кошти у розмірі 245679,10 грн, що є еквівалентним 8136,06 доларів США, відповідно до курсу НБУ станом на час здійснення кожного окремого платежу, виходячи з таких розрахунків:

Дата здійснення платежуРозмір сплаченої суми в грнВартість 1 долару США за курсом НБУ станом день здійснення платежіРозмір сплаченої суми в доларах СШАа.с.
17.02.218353,227,8304300,1.03.218319,227,7305300,0.04.218393,527,9783300,0.05.218284,3027,4368301,9.06.218098,8027,1712298,0.07.218191,5026,8867304,.08.218007,9026,6718300,2.09.217990,9026,5272301,.10.217902,6026,2918300,5.11.217833,2026,9273290,9.11.212686026,9273997,5.12.218177,9027,2077300,5.01.22852328,9879294,0.02.228362,5028,5355293,0.04.228776,5029,2549300,0.05.228776,529,2549300,0.07.228776,529,2549300,0.08.2210970,6036,5.09.2210970,6036,5.10.2210970,6036,5.11.221097136,5.02.2321941,236,5686600,0.03.2320227,136,5686553,15 679,10 грн 8136,06394 доларів США

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що позивачка здійснила виплату грошових коштів на користь відповідача у повному обсязі, тобто 8712 доларів США, як то передбачено п.2.2.1 Договору є безпідставними та такими, що суперечать фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За положеннями ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду в оскаржуваній частині потрібно скасувати, та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Іллічівська перлина» про визнання права власності на нерухоме майно.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Іллічівська перлина» задовольнити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 13 вересня 2024 року в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Іллічівська перлина» про визнання права власності на нерухоме майно.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: О.Ю. Карташов

М.В. Назарова