ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/7405/24 Головуючий суддя І інстанції Проценко Л. Г.
Провадження № 22-ц/818/3219/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: завданої фізичній або юридичній особі внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності суб`єкта, який здійснює заходи щодо запобігання і протидії корупції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Шевцової К.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України та ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18 березня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова з цим позовом до відповідачів про відшкодування моральної шкоди, в якому просив стягнути з державного бюджету України на його користь 352761 грн. 90 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

На обґрунтування позовної заяви зазначено, що старшим оперуповноваженим управління стратегічних розслідувань в Донецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, капітаном поліції Касьяновим О.І. відносно позивача ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 755 від 03 грудня 2021 року. Також старшим оперуповноваженим Касьяновим О.І. відносно позивача ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 756 від 03 грудня 2021 року.

Тобто, відносно ОСОБА_1 складено два протоколи про адміністративні правопорушенні, пов`язані з корупцією.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2023 року по справі № 242/6528/21 справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрито, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постанова набрала законної сили 16.10.2023.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що перебував під слідством та судом з 03 грудня 2021 року по 04 жовтня 2023 року (1 рік 10 місяців та 1 день), та зазнав порушення прав та законних інтересів, моральних страждань від незаконних дій поліцейського, що у причинно-наслідковому зв`язку призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків та вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 18 березня 2025 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджетуУкраїни на користь ОСОБА_3 125714 грн 25 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Представник Департаменту стратегічних розслідувань національної поліції України Шевченко О.М. посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права просить скасувати рішення та новим у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушено норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з помилковим застосуванням до спірних правовідносин положень статті 1176 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування і суду» (далі Закон), які не підлягають застосуванню, що призвело до ухвалення протиправного рішення

Оскільки до ОСОБА_1 не було застосовано судом жодного, передбаченого КУпАП, адміністративного стягнення, а складений старшим оперуповноваженим УСР в Донецькій області Касьяновим О.І. протокол про адміністративне правопорушення не є актом який встановлює, змінює чи скасовує норми права у відповідній сфері відносин, або породжує права і обов`язки для позивача, а є лише фіксацією можливого порушення, яке виявлено працівником поліції, та відповідно до статті 251 КУпАП є одним із джерел доказів та підставою для подальшого провадження у справі у ОСОБА_1 відсутнє право на відшкодування йому шкоди в розмірах і в порядку, передбачених як Законом так і ЦК України, без доведення в суді винності дій заподіювача шкоди.

Департамент наголошує, що конструкція частини третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» свідчить про те, що відшкодування шкоди на підставі зазначеної норми права може мати місце лише у разі НЕЗАКОННОГО ПЕРЕБУВАННЯ ПІД СЛІДСТВОМ ЧИ СУДОМ, а тому посилання позивача та позиція суду першої інстанції про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди відповідно до вказаної норми права є безпідставними та необґрунтованими.

Департаментом неодноразово зазначалось у відзиві на позовну заяву та у судових засіданнях, що за результатами адміністративного провадження у справі № 242/6528/21, справу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відносно ОСОБА_1 за частинами 1 та 2 статті 172-7 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, тобто ДО ПОЗИВАЧА НЕ ЗАСТОСОВАНО АДМІНІСТРАТИВНИЙ АРЕШТ ЧИ ВИПРАВНІ РОБОТИ, НЕЗАКОННУ КОНФІСКАЦІЮ МАЙНА АБО НЕЗАКОННЕ НАКЛАДЕННЯ ШТРАФУ, а відтак у ОСОБА_1 відсутнє право на відшкодування йому шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом. Оскільки за обставинами цієї справи позивач під слідством чи судом не перебував, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно позивача не передбачав для нього негативних наслідків, такі наслідки могли настати лише за результатами розгляду за вказаним протоколом справи про адміністративне правопорушення в суді та винесення рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності. Як зазначалось Департаментом у відзиві на позовну заяву, та неодноразово наголошувалось представником в судових засіданнях, постановою Селидівського міського суду Донецької області у справі № 242/6528/21, справу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відносно ОСОБА_1 за частинами 1 та 2 статті 172-7 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення тому норма статті 13 Закону, а також статті 1176 ЦК України, не підлягають застосуванню, оскільки в площині цієї справи по відношенню до позивача не вживалось жодних заходів визначених наведеними нормами. Вважаємо за необхідне наголосити, що дії Департаменту щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення є законними, оскільки вчинені на виконання покладених на нього завдань щодо забезпечення публічної безпеки і порядку, а також протидії злочинності.

Надані ОСОБА_1 скріншоти з соціальних мереж, на яких зафіксовані негативні коментарі та дописи користувачів щодо позивача не є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами в розумінні норм ЦК України, оскільки не встановлюють фактів на підставі яких можна встановити дійсність обставин справи і не є достатніми в розумінні доказування, що діями Департаменту завдано моральної шкоди позивачу.

У постанові від 22.01.2025 року у справі №335/6977/22 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що усталеним у доктрині цивільного права та національній судові практиці є підхід, за якого для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади (тут і далі - йдеться також й про органи місцевого самоврядування, про що не зазначається з огляду на обставини цієї справи) у виді відшкодування шкоди має бути встановлено наявність одночасно трьох умов: НЕПРАВОМІРНІСТЬ (ПРОТИПРАВНІСТЬ) ДІЇ ПОСАДОВИХ АБО СЛУЖБОВИХ ОСІБ ДЕРЖАВНОГО ОРГАНУ; ШКОДА; ПРИЧИННОНАСЛІДКОВИЙ ЗВ`ЯЗОК МІЖ НЕПРАВОМІРНИМИ ДІЯМИ І ЗАПОДІЯНОЮ ШКОДОЮ. Тягар доведення наявності цих умов покладається на позивача, який звертається з позовом про відшкодування шкоди на підставі статей 1173, 1174 ЦК України вказані висновки узгоджуються з пунктом 8.49.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 року у справі № 925/556/21.

Велика Палата Верховного Суду окремо зазначає, що процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які полягають у фіксації адміністративного правопорушення, можуть бути оцінені на предмет відповідності закону чи іншому нормативному акту судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки оцінка таких дій без аналізу матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності сукупно з іншими доказами є неможливою.

Втім, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння йому діями чи бездіяльністю Департаменту майнової та моральної шкоди, а також доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між такими діями/бездіяльністю і завданою шкодою. Одне лише вербальне посилання позивача на спричинені моральні страждання та надані в судовому засіданні скріншоти не є належним доказам заподіяння Департаментом таких страждань. Крім того, ОСОБА_1 жодним чином не обґрунтовує якими конкретно діями Департамент заподіяв йому моральну шкоду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення змінити в частині часткового задоволення позовних вимог та в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі та стягнути з Державного бюджету України на його користь 352761 грн 90 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУаАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач обґрунтував період та суму компенсації моральної шкоди, а саме: відповідно до вимог статті 13 Закону №266/94- ВР та з урахуванням установленого у ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 квітня 2024 року місячного розміру мінімальної заробітної плати 8000 грн., на відшкодування моральної шкоди я обґрунтовано вважаю, що на мою користь необхідно стягнути з Державного бюджету України 176380.95 грн. (8000 грн. х 22 місяця 1 день ) за незаконне притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та 176380.95 грн. (8000 грн. х 22 місяця 1 день ) за незаконне притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172- 7 КУпАП ( загальна сума моральної шкоди 352761.90 грн. ). Тобто, за період з 03. 12. 2021 року ( день складення протоколу ) по 04. 10. 2023 року ( день закриття судом справи ) минуло 22 місяці 1 день та саме за цей період, я просив стягнути компенсацію за заподіяну мені моральну шкоду.

Суд першої інстанції узяв період 15 місяців 15 днів, з чим він не погоджується.

Той факт, що провадження у справі зупинялося, не свідчить про те, що я не перебував у такий період під судом, у цей період я також хвилювався та враховуючи наведене, компенсація повинна бути стягнута за весь період з 03.12.2021 року по 04.10.2024 року. Також судом першої інстанції не враховано, що мене притягували до адміністративної відповідальності за ч. 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП та відносно мене було складено два окремих протоколи, які пізніше були об`єднані у суді в одне провадження, тоб то мене двічі притягували до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим я просив суд першої інстанції стягнути на мою користь з Державного бюджету України 176380.95 грн. (8000 грн. х 22 місяця 1 день ) за незаконне притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та 176380.95 грн. (8000 грн. х 22 місяця 1 день ) за незаконне притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП ( загальна сума моральної шкоди 352761.90 грн. ).

Отже, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, ухвалюючи рішення про часткове задоволення моїх позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, не врахував, що дії працівника поліції щодо складання відносно мене протоколів про адміністративне правопорушення, відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 2 «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», є підставою для відшкодування мені моральної шкоди ( у повному обсязі, а не частково ), оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення свідчить про те, що мене двічі притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування якої здійснюється незалежно від вини.

На підставі наведеного вище, можливо дійти висновку про наявність правових підстав для стягнення з Державного бюджету України на користь мою моральної шкоди у повному обсязі, а не частково.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 представник відповідача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатніс для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Вказує, що розрахунки наведені позивачем щодо завданої йому моральної шкоди в розмірі 352761,90 грн є безпідставними та необгрунтованими та не підтвердженими жодним доказом спричинення йому душевних страждань складенням щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказує, що до ОСОБА_1 не було застосовано судом жодного, передбаченого КУпАП, адміністративного стягнення, а складений старшим оперуповноваженим УСР в Донецькій області Касьяновим О.І. протокол про адміністративне правопорушення не є актом який встановлює, змінює чи скасовує норми права у відповідній сфері відносин, або породжує права і обов`язки для позивача, а є лише фіксацією можливого порушення, яке виявлено працівником поліції, та відповідно до статті 251 КУпАП є одним із джерел доказів та підставою для подальшого провадження у справі у ОСОБА_1 відсутнє право на відшкодування йому шкоди в розмірах і в порядку, передбачених як Законом так і ЦК України, без доведення в суді винності дій заподіювача шкоди.

Відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18.03.2025 у справі № 642/7405/24 яким частково задоволено його позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, поснення сторін, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 263 ЦПК України визначено, що:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 суд своє рішення мотивував наступним.

Зважаючи на те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП), за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення компетентний орган має прийняти рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка у подальшому закрито судом за відсутності складу адміністративного правопорушення (реабілітуюча підстава), свідчить про неправомірність дій посадових осіб підрозділу поліції, які ініціювали та здійснили вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Такими діями особі, щодо якої здійснювалося провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності може бути завдана моральна шкода, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність складу адміністративного правопорушення свідчить про те, що провадження щодо особи здійснювалося незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.

Позивач посилаючись на Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», де встановлено розмір місячної мінімальної заробітної в розмірі 8000,00 грн., вважав, що перебував під слідством та судом 22 місяці та 1 день, оскільки щодо нього було складено два протоколи про адміністративні правопорушення пов`язані з корупцією, тому розмір відшкодування моральної шкоди має становити 352761,90 грн. (8000 грн. * 22 місяці 1 день = 176380,95; 8000 грн. * 22 місяці 1 день = 176380,95).

Суд звертає увагу, що постановою Селидівського міського суду Донецької області від 02 лютого 2022 року по справі № 242/6528/21 об`єднано матеріали справи про адміністративне правопорушення 242/6528/21 (провадження № 3/242/92/22) відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП зі справою № 242/6529/21 (провадження № 3/242/93/21) відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, в одне провадження, та присвоєно об`єднаній справі № 242/6528/21 (номер провадження 3/242/92/22).

Тому судовий розгляд відбувався по справі № 242/6528/21 (номер провадження 3/242/92/22).

Крім того, постановою Селидівського міського суду Донецької області від 24 червня 2022 року по справі № 242/6528/21 було зупинено строк розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП до усунення поважних причин неявки до судового засідання, до моменту відновлення такого строку постановою суду. Згідно цієї постанови суду, прокурор в судове засідання 24.06.2022 не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав суду клопотання про зупинення строку розгляду справи, посилаючись на дію воєнного стану в Україні. Та у мотивувальній частині цієї ж постанови про зупинення розгляду справи також зазначено, що ОСОБА_1 не з`являвся до суду з поважних причин, а саме, у зв`язку з введеням в Україні воєнного стану, наявною небезпекою для його життя та здоров`я та усунення будь-яких перешкод в можливості проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференцї, що являється поважною причиною неявки до судового засідання, суд прийшов до висновку про необхідність зупинення строку розгляду даної справи до усунення поважних причин неявки до судового засідання, до моменту відновлення такого строку постановою суду.

Будь-яких заперечень ОСОБА_4 або його захисника по справі, на клопотання прокурора про зупинення строку розгляду справи та відповідну постанову суду в загальному доступі відсутні.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 09 січня 2023 року відновлено судовий розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Тобто, період часу з моменту притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності до завершення розгляду судом вказаних протоколів складав 15 місяців 15 днів, тому розмір моральної шкоди відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» становить 125714,25 грн. (15 місяців * 8000 грн. = 120000 грн.; 15 днів * 380,95 грн. = 5714,25 грн.; 120000,00 грн. + 5714,25 = 125714,25 грн.).

Проте погодитись з такими висновками суду не можна.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 755 від 03

грудня 2021 року, складеного старшим оперуповноваженим Касьяновим О.І., Суков Руслан Михайлович, будучи депутатом Селидівської міської ради та згідно п.п. «б» ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, порушуючи вимоги ст. 28, 35-1 Закону України «Про запобігання корупції» та ст. 59-1 Закону України «Про місцеві самоврядування», 18 січня 2021 року (точний час не встановлений), перебуваючи в приміщенні Селидівської міської ради Донецької області за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. К. Маркса, 8, не повідомив у встановленому законом порядку колегіальний орган - міську раду про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час голосування на третьому пленарному засіданні «першої сесії Селидівської міської ради 8 скликання, про обрання ОСОБА_1 секретарем Селидівської міської ради, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП. (а.с.15-21)

Також старшим оперуповноваженим управління стратегічних розслідувань в Донецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України капітаном поліції Касьяновим О.І. відносно позивача ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 756 від 03 грудня 2021 року.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 756 від 03

грудня 2021 року, ОСОБА_1 , будучи депутатом Селидівської міської

ради, та згідно п.п. «б» ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції»

суб`єктом, відповідальними за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією,

порушуючи вимоги ст. 28, 35-1 Закону України «Про запобігання корупції» та ст. 59-

1 Закону України «Про місцеве самоврядування», 18 січня 2021 року (точний час не

встановлений), перебуваючи в приміщенні Селидівської міської ради Донецької

області за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. К. Маркса, 8, вчинив дії в

умовах реального конфлікту інтересів під час голосування на третьому пленарному

засіданні першої сесії Селидівської міської ради 8 скликання про обрання

ОСОБА_1 секретарем Селидівської міської ради, чим вчинив

адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. (а.с.22-28)

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2023 року по справі № 242/6528/21 справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрито, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, постанова набрала законної сили 16.10.2023р. (а.с.29-35)

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (частина перша статті 1173 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (частина перша статті 1174 ЦК України).

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

У постанові від 22 січня 2025 року, справа № 335/6977/22 ( провадження № 14-87цс24) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі закриття справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене статтею 124 КУпАП, через відсутність події і складу адміністративного правопорушення відшкодування шкоди особі, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, здійснюється на загальних підставах, передбачених статтею 1174 ЦК України, а положення статті 1176 ЦК України та Закону № 266/94-ВР не є застосовними.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відрізняються від загальних правил деліктної відповідальності. Зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою.

Втім цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

А саме має бути встановлено наявність правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними.

Тягар доведення наявності цих умов покладається на позивача, який звертається з позовом про відшкодування шкоди на підставі

Під протиправністю потрібно розуміти безпосередню суперечність (невідповідність) рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта.

Складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та відповідно до статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду як доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Протокол не є рішенням суб`єкта владних повноважень.

Підтверджуючи правові висновки, сформульовані Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 712/7385/17, від 19 червня 2019 року у справі № 638/3490/18, від 22 червня 2023 року у справі № 752/5417/ Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 22 січня 2025 року, справа № 335/6977/22 ( провадження № 14-87цс24) додатково зазначає : « …. Оформлення патрульним поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху здійснюється ним на виконання покладених на нього функцій та завдань, а дії зі складання протоколу про адміністративне правопорушення не породжують правових наслідків для особи, щодо якої складено такий протокол, крім тих, що пов`язані з розглядом такого протоколу судом.

Протокол про адміністративне правопорушення, який є офіційним процесуальним документом, складається уповноваженою особою у встановленій формі і повинен містити відомості, потрібні для розгляду справи по суті, зокрема зазначення характеру адміністративного правопорушення та нормативного акта, який передбачає відповідальність за таке правопорушення.

Процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які полягають у фіксації адміністративного правопорушення, можуть бути оцінені на предмет відповідності закону чи іншому нормативному акту судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки оцінка таких дій без аналізу матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності сукупно з іншими доказами є неможливою.

Суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлює, зокрема, чи відповідає протокол вимогам закону, чи його складено відповідно до статті 256 КУпАП, чи достатньо матеріалів та доказів для притягнення особи до адміністративної відповідальності тощо.

У справах про відшкодування шкоди, завданої рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, його посадових осіб, позивач може доводити наявність очевидних ознак протиправності чи свавільності дій цих суб`єктів, які спричинили порушення прав, свобод або інтересів позивача.

Суд, з огляду на підстави позову, при вирішенні питання про те, чи мали дії або бездіяльність органів влади, їх посадових осіб, які становили втручання в право особи, ознаки свавільності, повинен оцінювати: чи були передбачені законом підстави (умови) для відповідних дій працівників поліції (у контексті цієї справи), чи були вони виправданими (необхідними) та пропорційними до конкретних обставин.

Втручання не буде свавільним, якщо: воно відбулося згідно із законом; воно переслідує легітимну мету і є пропорційним до цієї мети; воно є необхідним у демократичному суспільстві.

Отже при вирішенні спору про відшкодування шкоди суд може встановити протиправний характер дій (бездіяльності, рішень) працівників патрульної поліції як обов`язковий елемент деліктної відповідальності за наявності ознак очевидної протиправності чи навіть свавільності таких дій.

Відсутність у судовому рішенні, ухваленому за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, висновків суду про невідповідність суперенчність) дій працівників патрульної поліції вимогам закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не перешкоджає зверненню особи до суду з вимогами про відшкодування шкоди за очевидно протиправні чи навіть свавільні дії поліцейських.

Підсумовуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі відповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону та вчинення працівниками патрульної поліції під час складання протоколу усіх дій згідно із законом та в межах їхніх повноважень та за відсутності ознак свавільності таких дій, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу правопорушення не є фактом, який сам по собі підтверджує протиправність дій патрульних поліцейських щодо складання такого протоколу ».

Таким чином при невстановленні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення невідповідності дій (бездіяльності) працівників патрульної поліції щодо складання протоколу, які мали наслідком закриття справи про адміністративне правопорушення, дії патрульного поліцейського щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі подальшого закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення можуть бути підставою для відшкодування шкоди державою лише у тому випадку, якщо закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення відбулося через очевидну невідповідність протоколу вимогам закону або внаслідок інших протиправних дій працівників патрульної поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, або які мають ознаки свавільності.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом постанови Селидівського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2023 року суду не надано переконливих та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративногих правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 КУпАП, ч.2 ст.172-7 КУпАП, в звьязку із чив провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Тобто виходячи із змісту зазначеної постанови протиправних дій працівників управління стратегічних розслідувань в Донецькій області ДСР Національної Поліціх України не встановлено.

В супереч вимог ст. ст.12,81 ЦПК України процесуального обов`язку інших доказів протиправної поведінки зазначених осіб позивачем не надано.

Тому судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За змістом частини четвертої статті 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З огляду на зазначене апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить задовольнити частково, апеляційну скаргу Департаменту стратегічних розслідувань національної поліції України задовольнити, а рішення суду скасувати, з ухвалення у справі нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ..

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18 березня 2025 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 17 жовтня 2025 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії Ю.М. Мальований.

О.Ю.Тичкова