Справа № 626/2178/25
Провадження № 2/626/845/2025
14.10.2025 року м. Берестин
Берестинський районний суд Харківської області у складі:
головуючої судді Бєлостоцької О.В.,
за участю секретаря Івашкіної Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берестин, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
В С Т А Н О В И В:
ТОВ «Мілоан» звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в якому зазначено, що 07.12.2024 року між сторонами по справі укладено Договір про споживчий кредит №6589566 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 7000 грн., строком на 345 днів за умови виконання Позичальником Графіку платежів, з 07.12.2024 року, а відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити комісію та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Пунктом 1.5.1. Договору кредиту передбачено, що комісія за надання кредиту: 1750 грн., нараховується одноразово в момент видачі кредиту. Остаточний термін (дата) повернення кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом (за умови дотримання Графіку платежів): 17.11.2025 року (дата остаточного погашення заборгованості).
Позикодавець на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 7000 грн. шляхом перерахування на картковий рахунок, котрий надано Позичальником та міститься в реквізитах Договору кредиту, що підтверджується відповідною Довідкою про укладення договору та Квитанцією про перерахування грошових коштів. В свою чергу, Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав.
У зв`язку з неповерненням заборгованості та відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором про споживчий кредит №6589566 від 07.12.2024 року, станом на дату здійснення розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 становить 8750 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 7000 грн.; заборгованості по відсотках 0 грн.; заборгованості по комісії за видачу кредиту 1750 грн.
Укладаючи кредитні договори, відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії, передбачені ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». ОСОБА_1 підписав кредитні договори шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між ТОВ «Мілоан» та відповідачем не були би укладені.
До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за: договором про споживчий кредит №6589566 від 07.12.2024 року, договором про споживчий кредит №100515359 від 07.12.2024 року належним чином не виконав; Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь:
- заборгованість за договором №6589566 від 07.12.2024 року в розмірі 8750 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом 7000 грн, та заборгованості по комісії за видачу кредиту 1750 грн;
Ухвалою судді Берестинського районного суду Харківської області від 15.07.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився, при поданні позовної заяви заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності та про підтримання заявлених позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення був належним чином повідомлений, відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
З`ясувавши позицію представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 07.12.2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит №6589566, шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». (а.с. 15-18).
Відповідно п.1.1 Договору кредиту, Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. Договору у кредит (далі кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) відповідно до Графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит.
Відповідно до п.п. 1.2, 1.3, 1.4 якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 7000 гривень; кредит надано на 345 днів з 07.12.2024 року. Строк на який надається окрема частина кредиту встановлюється Графіком платежів. Повернення кредиту, сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом має здійснюватися Позичальником зі встановленою періодичністю відповідно до Графіку платежів, наведеному у додатку №1 до Договору. Остаточний термін (дата) повернення кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом (за умови дотримання Графіку платежів): 17.11.2025 року (дата остаточного погашення заборгованості).
Відповідно до п.1.5.1 договору про споживчий кредит №6589566 від 07.12.2024 року комісія за надання кредиту становить 1750,00 грн, яка нараховується за ставкою 25.00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Укладаючи кредитний договір відповідач ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст.11 та ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після чого укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника НОМЕР_1 .
Заборгованість ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит №6589566 від 07.12.2024 року станом на 09.04.2025 року складається із: заборгованості за кредитом - 7000 грн, заборгованості по відсотках 0 грн 0 коп, заборгованості по комісії за видачу кредиту -1750 грн, а всього 8750 грн 00 коп, що підтверджується розрахунком (а.с.20 на звороті-22).
07.12.2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит №100515359, шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». (а.с. 29 на звороті-32).
Відповідно п.1.1 Договору кредиту, Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. Договору у кредит (далі кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) відповідно до Графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит.
Відповідно до п.1.5.1 договору про споживчий кредит №100515359 від 07.12.2024 року комісія за надання кредиту становить 3000 грн, яка нараховується за ставкою 20.00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Укладаючи кредитний договір відповідач ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст.11 та ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після чого укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника НОМЕР_1 .
Відповідно до ч. 1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Частиною 2 статті 639 ЦК України також визначено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, яка оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4, 5 ст. 11 Закону).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до змісту статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку про те, що між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 6589566 від 07.12.2024 року, договір про споживчий кредит № 100515359 від 07.12.2024 року, відповідно до визначеної Законом України «Про електронну комерцію» процедури; відповідач здійснив їх підписання із застосуванням одноразового ідентифікатора та отримав кошти в кредит.
Відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит №6589566 від 07.12.2024 року, договір про споживчий кредит № 100515359 від 07.12.2024 року щодо повернення кредитних коштів, наданий позивачем розрахунок заборгованості не спростовано, з урахуванням чого суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 грн 40 коп.
Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
На підтвердження розміру витрат пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги адвоката позивачем надано копії договору про надання правничої допомоги 16012025 від 16.01.2025 з додатковими угодами до нього (а.с.45 на звороті-54), акту прийому передачі наданих послуг до договору №16012025 від 16.01.2025 року (а.с.55), зі змісту яких вбачається, що розмір витрат позивача на оплату правничої допомоги складає 7100 грн.00 коп.
Згідно ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22).
Відповідач не скористався своїм правом заявити клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, отже із нього на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 7100 грн.
Керуючись ст.ст. 526, 527, 599, 612, 625, 1048, 1054 ЦК України, ст. ст. 4,19,259,263, 264, 265, 280-282 ЦПК України , -
В И Р І Ш И В:
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» заборгованість:
-за договором про споживчий кредит №6589566 від 07.12.2024 року, яка складається з: заборгованості за кредитом 7000 гривень та заборгованості по комісії за видачу кредиту -1750 гривень;
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7100 (сім тисяч сто) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 14 жовтня 2025 року.

Суддя