ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.

при секретарі Сахарові Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства Сенс Банк на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2021 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2025 року позов задоволено та ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» загальний борг за кредитним договором від 31 січня 2007 року в сумі 4026326 грн. 23 коп., з яких сума заборгованості за кредитом 111424 доларів США, сума просроченої заборгованості 40810 доларів США (еквівалент 2299519 грн. 49 коп.), сума заборгованості за відсотками 83673.01 долари США (еквівалент 1726806 грн. 74 коп.). Вирішено питання стосовно судових витрат.

У листопада 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду з заявою про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2021 року заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено та ухвалено замінити сторону виконавчого провадження стягувача, по цивільній справі цивільній справі № 201/11298/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, з Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

Ухвала суду мотивована тим, що 28 січня 2019 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» був укладений Договір факторингу № 2019-1УСБ/ВЕСТА, відповідно до якого до ТОВ «ФК «ВЕСТА» перейшли права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором кредиту № 07.1/24-7.

В апеляційній скарзі АТ Сенс Банк просить ухвалу суду скасувати та у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що за договором кредиту № 07.1/24-7 від 31 січня 2007 року не відбулося відступлення права вимоги, то суд першої інстанції безпідставно застосував ч. ч. 1, 5 ст. 442 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Замінюючи сторону виконавчого провадження, суд першої інстанції інстанції виходив з того, що 28 січня 2019 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» був укладений Договір факторингу № 2019-1УСБ/ВЕСТА, відповідно до якого до ТОВ «ФК «ВЕСТА» перейшли права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором кредиту № 07.1/24-7. Відповідно до вказаного договору ПАТ «Укрсоцбанк» передав (відступив), а ТОВ «ФК «ВЕСТА» прийняв права вимоги до ОСОБА_1 за договором кредиту № 07.1/24-7 від 31.01.2007 року, а також 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений Договір відступлення прав вимоги № 29-01/19/1 про відступлення прав вимоги. Відповідно до вказаного договору ТОВ «ФК «ВЕСТА» передав (відступив), а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняв права вимоги до ОСОБА_1 за договором кредиту № 07.1/24-7 від 31.01.2007 року, разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), у тому числі договорами забезпечення, а саме: договором поруки від 31.01.2007 року, який укладений з ОСОБА_2 , а таким чином відбулася зміна кредитора у зобов`язанні та ТОВ «Вердикт Капітал» набуло статусу нового кредитора, тобто у зобов`язанні змінився кредитор, крім того не може суд прийняти до уваги будь-які заперечення заінтересованих осіб по справі щодо вище наведеного, оскільки вони спростовуються зазначеним, не ґрунтуються на фактичних даних та об`єктивно нічим не підтверджені, а тому з урахуванням зазначено та вище викладеного суд приходить до висновку, що заява про заміну сторони виконавчого провадження обґрунтована, підтверджена, ґрунтується на вимогах закону та така, що підлягає задоволенню, в зв`язку з чим стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» слід замінити на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» ().

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

У статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону № 1404-VIII).

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України, зокрема у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Вирішувати питання про заміну сторони виконавчого провадження потрібно з урахуванням норм Закону № 1404-VIII.

Так, частиною п`ятою статті 15 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з пунктом 13 розділу 2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція), правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії цивільного процесу.

З аналізу наведеного можна зробити висновок про те, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи.

На стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 цього Кодексу з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України.

Частиною п`ятою статті 442 ЦПК України встановлено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

З урахуванням наведеного, можна дійти висновку, що під час розгляду справи в суді до ухвалення судового рішення, а також після ухвалення судового рішення, набрання ним чинності, та до видачі виконавчого листа, можливо замінити сторону у справі її правонаступником з підстав, визначених статтею 55 ЦПК України.

Так, матеріалами справи встановлено, що Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2025 року позов задоволено та ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» загальний борг за кредитним договором № 07.1/24-7 від 31 січня 2007 року в сумі 4026326 грн. 23 коп., з яких сума заборгованості за кредитом 111424 доларів США, сума просроченої заборгованості 40810 доларів США (еквівалент 2299519 грн. 49 коп.), сума заборгованості за відсотками 83673.01 долари США (еквівалент 1726806 грн. 74 коп.). Вирішено питання стосовно судових витрат.

Звертаючись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, ТОВ Вердикт Капітал посилались на те, що 28 січня 2019 року між Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста» було укладено договір факторингу № 2019-1УСБ/ВЕСТА, відповідно до якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста» перейшло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 , за кредитним договором договором № 0483.

29 січня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Веста» та ТОВ Вердикт Капітал було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 29-01/19/1 відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Веста» відступило ТОВ Вердикт Капітал право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 0483.

Зі змісту Договору факторингу, чітко вбачається, що АТ «Укрсоцбанк» відступило право вимоги лише за Кредитним договором № 0483, тоді як предметом розгляду у даній справі є кредитний договір № 07.1/24-7 від 31 січня 2007 року.

Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Належних та допустимих доказів того, що ТОВ Вердикт Капітал відступило право вимоги саме за кредитним договором № 07.1/24-7 від 31 січня 2007 року, матеріали справи не містять.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про задоволення заяви про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу суду слід скасувати, а у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Сенс Банк задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2021 року - скасувати.

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст судового рішення складено 13 жовтня 2025 року

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова