Справа № 346/2942/25
Провадження № 2/346/1816/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Яремин М.П.

з участю: секретаря Урбанович І.Д.

представника позивача адвоката Голіней Л.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , належав на праві власності колгоспному двору, головою якого був його батько ОСОБА_4 , який на час ліквідації колгоспних дворів проживав у спірному будинку разом з дружиною ОСОБА_5 , синами ОСОБА_2 (відповідач), ОСОБА_1 ( позивач ) та невісткою ОСОБА_3 ( відповідач ). Тому кожен з них має (мав) право на 1/5 частину вказаного нерухомого майна. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, ОСОБА_4 та позивач фактично вступили в управління спадковим майном, як спадкоємці першої черги, однак, не оформили своїх спадкових прав. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер.

З метою оформлення спадщини позивач звернувся до державного нотаріуса із відповідною заявою. Однак, остання відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що право власності на спірне нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_4 як головою колгоспного двору, а частки померлого та інших власників у майні колгоспного двору не виділено, колгоспний двір не є суб`єктом цивільних правовідносин. Відповідачі на власність у бувшому колгоспному дворі не претендують. Тому позивач просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на вказаний житловий будинок та господарські будівлі і споруди.

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Голіней Л.Д. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних в позовній заяві.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, подали до суду аналогічні письмові заяви, справжність підпису на яких посвідчено приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Трачук Л.В. 22.07.2025 року, зареєстровані в реєстрі за № 3150 та №3151, згідно з якими позовні вимоги вони визнають і відмовляються від своїх часток в майні колгоспному дворі на користь ОСОБА_1 , на спірне майно не претендують, повідомляють, що ніколи не брали участі ні коштами, ні працею у веденні спільного господарства колгоспного двору, розташованого в АДРЕСА_1 ; розгляд справи просять проводити без їх участі ( а.с. 70-73 ).

Відповідно до ч. 6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення суду відкладено на строк не більш як на десять днів, тобто до 10.10.2025 року з дня закінчення розгляду справи 02.10.2025 року.

Суд, заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , що стверджується копіями свідоцтв про народження серій НОМЕР_1 виданого повторно 06.03.1958 року, та НОМЕР_2 , переоформленого 30.01.1964 року (а.с. 45 зворот, 46).

20.05.1960 року ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 , 1942 року народження, у зв`язку з чим остання змінила прізвище на « ОСОБА_8 » (а.с. 45 зворот).

ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_1 , його батьками вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про що свідчать дані копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 05.04.1973 року (а.с. 7).

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 20.04.1988 року виконкомом Коломийської районної ради на підставі рішення № 89 від 19.04.1988 року, та зареєстрованого в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації 20.04.1988 року в реєстрову книгу № 17, та виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП Коломийське МБТІ, виданої 18.03.2025 року за № 84504, згідно з архівними даними станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , з належними до нього будівлями і спорудами, зареєстровано за ОСОБА_4 як головою колгоспного двору (а.с. 10, 11).

Згідно з даними свідоцтв про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 18.02.2010 року, та серії НОМЕР_5 , виданого 24.11.2014 року, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Турка Коломийського району Івано-Франківської області (а.с. 8, 9).

Відповідно до довідок №40, №75 та №78, виданих 10.03.2025 року та 10.06.2025 року П`ядицькою сількою радою Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_4 на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) був зареєстрований в АДРЕСА_1 ; тип двору - колгоспний. Станом на 01.07.1990 року у вказаному будинку були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 голова двору; ОСОБА_5 дружина; ОСОБА_2 , ОСОБА_1 сини; ОСОБА_3 невістка. Станом на 15.04.1991 року у вказаному будинку були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . На час смерті ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у вказаному будинку були зареєстровані: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . На час смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у вказаному будинку були зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Заповіт від імені ОСОБА_4 у виконкомі вказаної сільської ради не посвідчувався; за життя ОСОБА_4 належав на праві власності житловий будинок (свідоцтво про право власності від 20.04.1988 року (а.с. 19, 20, 22 ).

У відповідності до даних технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ» 14.04.2025 року, спірне нерухоме майно складається з житлового будинку загальною площею 41,4 кв. м., житловою площею 31,8 кв. м. та господарських будівель і споруд: стайні - літера «В»; стодоли - літера «Г»; навісу - літера «Д»; літної кухні літера «Ж»; огорожі - «№ 1-2»; криниці - «№ 3». Рік побудови будинку - 1967 (а.с. 12-17).

06.05.2015 року позивач звернувся до Першої Коломийської райдержнотконтори із заявою про прийняття спадщини, а 03.11.2015 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті свого батька ОСОБА_4 ( а.с. 44, 53 зворот ).

Даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 40314420, виданого державним нотаріусом вказаної нотаріальної контори Петрук О.Л. 06.05.2015 року, стверджується, що до вказаного реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація спадкової справи № 227 за номером у спадковому реєстрі 57415456, спадкодавець ОСОБА_4 (а.с.52 зворот).

03.11.2015 року вказаним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване з реєстрі за № 796, про те, що спадкоємцем майна ОСОБА_4 є його син ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається із земельної ділянки, кадастровий номер :02:004:0102, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території П`ядицької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області (а.с.66).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії вказаного нотаріуса від 23.05.2025 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний вище житловий будинок в зв`язку з тим, що право власності на спірне нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_4 як головою колгоспного двору, а частки померлого та інших власників у майні колгоспного двору не виділено; колгоспний двір не суб`єктом цивільних правовідносин (а.с.18).

Відповідно до даних листа Коломийської державної нотаріальної контори № 1364/01-16 від 30.07.2025 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підстав свідоцтва про право на спадщину) №81996937 від 26.07.2025 року спадкова справа після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводилась (а.с. 42, 43).

Згідно з частиною першою статті 120 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а частина друга статті 123 цього Кодексу визначала, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до ч. 2 ст.120 ЦК Української РСР колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться у користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент.

Колгоспний двір визначався, як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 21.11.2018 року в справі № 308/3775/14-ц.

Частиною першою статті 112 ЦК Української РСР передбачено, що майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам.

Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь у його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору в складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 28.11.2018 року в справі № 688/21/17-ц.

Як роз`яснено у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22.01.2019 року в справі № 713/1310/17-ц.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини 3 вказаної статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Частинами першою, третьою статті 347 ЦК України передбачено, що особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.

Відповідно до положень ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В даній справі встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , належав членам колгоспного двору ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ( по 1/5 частці ). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, спадщину після якої прийняли її чоловік ОСОБА_4 та син ОСОБА_1 , однак не оформили своїх спадкових прав. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 та після його смерті відкрилася спадщина за законом, яку прийняв ОСОБА_1 .

На підставі наведеного суд приходить до висновку про наявність передбаченої законом підстави для визнання за позивачем права власності на 3/5 частки спірного нерухомого майна, виходячи з рівності часток усіх його членів (з врахуванням належних йому 1/5 частки як члену колгоспного двору, а також в порядку спадкування на 1/5 частку в колгоспному дворі, яка належала його батьку ОСОБА_4 та на 1/5 частку в колгоспному дворі, яка належала його матері ОСОБА_5 , спадщину після смерті якої прийняв позивач та його батько), оскільки позивач як спадкоємець за законом, який прийняв спадщину після смерті батька, не може набути права на ці частки у вказаному майні.

Щодо письмових заяв відповідачів про визнання позову, що викликає обґрунтовані сумніви щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання (враховуючи, що у спірному майні їм належить по 1/5 частці, а також яка не вчинили належних та достовірних дій, які свідчать про їх відмову від права власності, зважаюючи на вимоги ч. 3 ст.347 ЦК України), слід зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Однак, суд не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, які в даній справі свого підтвердження не знайшли. Нотаріус, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчує факти, викладені у документі, а лише підтверджує, що підпис зроблений певною особою. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне не прийняти визнання позову цими відповідачами.

На підставі наведеного, ст. ст. 346, 347, 1217, 1268 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності та, керуючись ст. ст. 81, 263 - 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

позов задовольнити частково.

Визнати в порядку спадкування за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженцем та жителем АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , право власності на 3/5 (три п`ятих) частки житлового будинку, загальною площею 41,4 кв. м., житловою площею 31,8 кв. м. та господарських будівель і споруд: стайні - літера «В»; стодоли - літера «Г»; навісу - літера «Д»; літньої кухні літера «Ж»; огорожі - «№ 1-2»; криниці - «№ 3», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити в зв`язку з їх безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_7 , житель АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_8 , жителька АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 10 жовтня 2025 року.

Суддя: Яремин М. П.