Провадження № 2/761/2920/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Харечко О.В.,

за участі:

представника відповідачки: Бондаренка В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами позики, договором про споживчий кредит, договором про надання фінансового кредиту,

в с т а н о в и в :

У вересні 2024р. позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-8) до відповідачки ОСОБА_1 , в якому просив суд:

1) стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за:

- договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 76237125 від 01 жовтня 2023р. (далі по тексту - кредитний договір 1), у розмірі 36487,5 грн.;

- договором позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 4957343 від 02 жовтня 2023р. (далі по тексту - кредитний договір 2), у розмірі 24090,0 грн.;

- договором про споживчий кредит № 7509148 від 16 вересня 2023р. (далі по тексту - кредитний договір 3), у розмірі 67388,0 грн.;

- договором про надання фінансового кредиту № 07037-0/2023 від 20 вересня 2023р. (далі по тексту - кредитний договір 4), у розмірі 60000,0 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 01 жовтня 2023р. між відповідачкою та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено кредитний договір 1, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 10500,0 грн., строком на 30 днів, до 30 жовтня 2023р., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5 % на добу.

14 червня 2021р. між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем було укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору (позивачу) за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників № 18 від 27 лютого 2024р., в тому числі за кредитним договором 1.

02 жовтня 2023р. між відповідачкою та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено кредитний договір 2, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 6000,0 грн., строком на 30 днів, до 30 жовтня 2023р., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3,0 % на добу.

14 червня 2021р. між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем було укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору (позивачу) за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників № 19 від 27 лютого 2024р., в тому числі за кредитним договором 2.

16 вересня 2023р. між відповідачкою та ТОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір 3, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит у національній валюті у розмірі 17000,0 грн. у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на карту позичальника, емітовану банком України; строком на 120 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у пільговий період 0,88 % в день, та стандартною процентною ставкою - 3,0 % в день, та сплатою комісії у розмірі 1190,0 грн.

29 січня 2024р. між ТОВ «Мілоан» та позивачем було укладено договір факторингу № 29012024, у відповідності до умов якого первісний кредитор передав за плату належні йому право вимоги, а позивач прийняв право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором 3, укладеним з відповідачкою.

20 вересня 2023р. між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачкою було укладено кредитний договір 4, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит у національній валюті у розмірі 12000,0 грн. у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на карту позичальника, емітовану банком України; строком на 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % за один день користування кредитом.

26 лютого 2024р. між ТОВ «Стар Файненс Груп» та позивачем було укладено договір факторингу № 26022024, у відповідності до умов якого первісний кредитор передав за плату належні йому право вимоги, а позивач прийняв право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором 4, укладеним з відповідачкою.

Відповідачка свої зобов`язання за кредитними договорами 1-4 належним чином не виконує, щомісячні платежі за кредитними договорами 1-4, і в термін, встановлений умовами кредитних договорів, не здійснює, решта заборгованості не повертається, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом про стягнення сум заборгованості за кредитними договорами.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2024р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено справу в підготовче засідання.

18 жовтня 2024р. на адресу суду надійшов відзив на позов (а.с. 92-99), в якому сторона відповідача проти позову заперечила, зазначивши, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Так, стороною позивача не доведено належними і допустимими доказами факт отримання відповідачкою кредитів за кредитними договорами 1-4 у зазначених в позові сумах, при цьому стороною позивача не було надано до суду розрахунки сум заборгованості за кожним кредитним договором, відсутні відомості про повідомлення відповідачки, як боржника про зміну первісного кредитора за кредитними договорами 1-4, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Відповідь на відзив стороною позивача до суду не подавалась.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2025р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

25 лютого 2025р. на адресу суду надійшла заява сторони позивача про приєднання до матеріалів справи детального розрахунку суми заборгованості за кредитними договорами 1-4 та витребування відомостей про надходження на банківські картки відповідачки відповідних сум кредитів за кредитними договорами 1-4.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 березня 2025р. заява сторони позивача про витребування доказів було задоволено.

10 квітня 2025р. на адресу суду надійшла заява сторони відповідача про витребування доказів - завірений у встановленому законом порядку розрахунок заборгованості та засвідчений у встановленому законом порядку додаток № 1 до договору факторингу № 14/06/21.

25 квітня 2025р. на адресу суду надійшла відповідь на виконання ухвали суду від 12 березня 2025р.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2025р. було задоволено заяву сторони відповідача про витребування доказів.

02 червня 2025р. на адресу суду надійшла відповідь на виконання ухвали суду від 26 травня 2025р.

В прохальній частині позову, сторона позивача клопотала перед судом про розгляд справи у відсутність свого представника, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Представник відповідачки адвокат Бондаренко В.А. проти позову заперечив, з підстав наведених у відзиві на позов, просив суд відмовити в задоволені позову.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що:

- 01 жовтня 2023р. між відповідачкою та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено кредитний договір 1, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 10500,0 грн., строком на 30 днів, до 30 жовтня 2023р., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5 % на добу;

- 14 червня 2021р. між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем було укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору (позивачу) за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників № 18 від 27 лютого 2024р., в тому числі за кредитним договором 1;

- 02 жовтня 2023р. між відповідачкою та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено кредитний договір 2, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 6000,0 грн., строком на 30 днів, до 30 жовтня 2023р., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3,0 % на добу;

- 14 червня 2021р. між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем було укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору (позивачу) за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників № 19 від 27 лютого 2024р., в тому числі за кредитним договором 2;

- 16 вересня 2023р. між відповідачкою та ТОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір 3, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит у національній валюті у розмірі 17000,0 грн. у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на карту позичальника, емітовану банком України; строком на 120 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у пільговий період 0,88 % в день, та стандартною процентною ставкою - 3,0 % в день, та сплатою комісії у розмірі 1190,0 грн.;

- 29 січня 2024р. між ТОВ «Мілоан» та позивачем було укладено договір факторингу № 29012024, у відповідності до умов якого первісний кредитор передав за плату належні йому право вимоги, а позивач прийняв право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором 3, укладеним з відповідачкою;

- 20 вересня 2023р. між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачкою було укладено кредитний договір 4, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит у національній валюті у розмірі 12000,0 грн. у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на карту позичальника, емітовану банком України; строком на 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % за один день користування кредитом;

26 лютого 2024р. між ТОВ «Стар Файненс Груп» та позивачем було укладено договір факторингу № 26022024, у відповідності до умов якого первісний кредитор передав за плату належні йому право вимоги, а позивач прийняв право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором 4, укладеним з відповідачкою.

Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями ст. 1049 згаданого Кодексу визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначав, що відповідачка свої зобов`язання за кредитними договорами 1-4 належним чином не виконує, щомісячні платежі за кредитними договорами 1-4, і в термін, встановлений умовами кредитних договорів, не здійснює, решта заборгованості не повертається, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом про стягнення сум заборгованості за кредитними договорами 1-4.

Згідно ст. ст. 4, 12, 13 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 634, 638 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

В судовому засіданні представник відповідачки не заперечував факту укладення між відповідачкою та первісними кредиторами, кредитних договорів 1-4.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Крім того, у відповідності до вимог ст. 512, 514, 517 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин 1, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018р. у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018р. № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Виписки з рахунків позичальника можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитними договорами. Протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною відповідача не були спростовані, витребуванні судом за заявою сторони позивача, відомості про отримання відповідачкою кредитних коштів в розмірах: 10500,0 грн. (за кредитним договором 1), 6000,0 (за кредитним договором 2), 17000,0 грн. (за кредитним договором 3), 12000,0 грн. ( за кредитним договором 4). Крім того, стороною відповідача не були спростовані відомості про рух коштів по рахункам відповідачки, а також надані стороною позивача, в якості доказів розрахунки заборгованостей за кредитними договорами 1-4.

Відтак, жодних належних і допустимих доказів тих обставин, про які заявляє відповідачка у відзиві на позов, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Вказані висновки щодо застосування ч. 1 ст. 1050 та ст. 625 ЦК України у їх взаємозв`язку викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018р. у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018р. у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018р. у справі № 202/4494/16-ц, від 04 лютого 2020р. у справі № 912/1120/16.

Отже, оскільки, умовами кредитного договору 1, було визначено строк кредитування - 30 днів з 01 жовтня по 30 жовтня 2023р.; умовами кредитного договору 2, було визначено строк кредитування 30 днів з 02 жовтня по 01 листопада 2023р., тому позивач має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами за кредитними договорами 1-4, у межах погодженого сторонами строку кредитування, враховуючи те, що судом не встановлено, що строк кредитування сторонами було продовжено в установленому законом порядку.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши надані стороною позивача розрахунки сум заборгованості за кредитними договорами 1-4, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню:

- за кредитним договором 1, сума заборгованості у розмірі 12862,5 грн. (10500,0 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2362,5 грн. - проценти за користування кредитом за період з 01 жовтня 2023р. по 30 жовтня 2023р.);

- за кредитним договором 2, сума заборгованості у розмірі 7890,0 грн. (6000,0 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1890,0 грн. - проценти за користування кредитом за період з 02 жовтня 2023р. по 01 листопада 2023р.);

- за кредитним договором 3, сума заборгованості у розмірі 67388,0 грн. (17000,0 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 49198,0 грн. - проценти за користування кредитом за період з 16 вересня 2023р. по 14 січня 2024р.; 1190,0 грн. - комісія);

- за кредитним договором 4, сума заборгованості у розмірі 60000,0 грн. (12000,0 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 48000,0 грн. - проценти за користування кредитом за період з 20 вересня 2023р. по 13 вересня 2024р.)

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,0 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 141, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 525, 526, 533, 551, 610, 612, 624, 1054 ЦК України; Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012р., суд, -

в и р і ш и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місце знаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за договорами позики, договором про споживчий кредит, договором про надання фінансового кредиту - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»:

- суму заборгованості за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 76237125 від 01 жовтня 2023р., у розмірі 12862 /дванадцять тисяч вісімсот шістдесят дві/ грн. 50 коп.;

- суму заборгованості за договором позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 4957343 від 02 жовтня 2023р., у розмірі 7890,0 /сім тисяч вісімсот дев`яносто/ грн.;

- суму заборгованості за договором про споживчий кредит № 7509148 від 16 вересня 2023р., у розмірі 67388,0 /шістдесят сім тисяч триста вісімдесят вісім/ грн.;

- суму заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 07037-0/2023 від 20 вересня 2023р., у розмірі 60000,0 /шістдесят тисяч/ грн.

- судовий збір у розмірі 3028,0 /три тисячі двадцять вісім/ грн.

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 10 жовтня 2025р.

Суддя: