Справа№487/3694/25
Провадження №2/487/2146/25
УХВАЛА

Іменем України

09.12.2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Щербини С.В.,

за участі секретаря судового засідання Брижатої А.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Адміністрації Заводського району, про зменшення розміру аліментів

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Адміністрації Заводського району, про зменшення розміру аліментів.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 червня 2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

08 грудня 2025 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Сорочан Є.В. подав до суду клопотання про залишення позовної заяви без руху.

Як на підставу для залишення позову без руху вказував, що копії платіжних інструкцій були долучені позивачем при поданні позовної заяви №487/1790/25 у якій відмовлено у відкритті провадження. При цьому питання повернення коштів судом не вирішувалось.

У судове засідання сторони не з`явились.

Позивач та його представник про розгляд справи повідомлені належним чином про причини неявки суду не повідомили.

Представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та за відсутності відповідачки.

Дослідивши матеріали справи та доводи клопотання суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Ставки судового збору та порядок його сплати визначено Законом України «Про судовий збір».

На підставі пункту 3 частини першої статті 5 закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Позивачі у справах про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам не звільнені від сплати судового збору у відповідності до вказаної правової норми.

З огляду на заявлені позивачем вимоги, його заява підлягає оплаті судовим збором.

Суд зазначає, що позовні вимоги про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості мають майновий характер, оскільки стосується зміни розміру грошового зобов`язання, визначеного рішенням суду на користь одержувача аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 11 лютого 2025 року по справі № 372/6251/23.

За такого, суд відхиляє посилання представника відповідача, що позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про зменшення або збільшення платежів або видач - сумою на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік.

За п. 7 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про припинення платежів або видач ціна позову визначається сукупністю платежів або видач, що залишилися, але не більше ніж за один рік.

Відповідно до п.10 ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог - загальною сумою всіх вимог.

Ставки судового збору та порядок його сплати визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб визначено у розмірі 3028,00 грн.

Враховуючи викладене та заявлені позивачем позовні вимоги, суд приходить до висновку, що розмір судового збору у цій справі становить 1211, 20 грн.

Однак, враховуючи те, що позивачем подано позов в електронній формі, то застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, при зверненні до суду з цим позовом позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Звертаючись до суду з цим позовом позивач надав до суду дві копії платіжної інструкції №0.0..1 від 23 березня 2025 року на суму 1211,20 грн та №0.0. від 02 квітня 2025 року на суму 725,92 грн.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 Закону №3674-VI, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи, надходження до спеціального фонду Державного бюджету України якого перевіряються судом перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг). Тобто, суд зобов`язаний перевірити надходження судового збору до спеціального фонду у межах кожної конкретної справи.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.08.2021 у справі №160/5879/20.

Із програмного комплексу Д-3 вбачається, що звертаючись до суду з позовом у цивільній справі №487/1790/25 ОСОБА_1 було долучено квитанцію №0.0. від 02 квітня 2025 року на суму 725,92 грн. Також квитанцію №0.0..1 від 23 березня 2025 року на суму 1211,20 грн ОСОБА_3 долучив при зверненні до суду з позовом у справі №487/3169/25. Разом з тим, позовні заяви у вказаних справах було повернуто позивачу та судовий збір сплачений за подання позовних заяв та зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України і заявнику в порядку, установленому законом, не повертався.

Положеннями ч. 5 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах.

Таке законодавче визначення передбачає, що заявник, коли подає повторно заяву, має сплати судовий збір за її розгляд і не вправі використовувати первісний документ про сплату цього платежу, доданий до раніше поданої заяви, яку суд залишив без розгляду (або повернув позовну заяву).

Вищезазначене правозастосування відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 1540/3297/18.

Отже, квитанції про сплату судового збору №0.0..1 від 23 березня 2025 року на суму 1211,20 грн та №0.0. від 02 квітня 2025 року на суму 725,92 грн, не можуть бути прийняті судом як документ про сплату судового збору за подання цієї заяви.

Суд зазначає, що повторно поданий той самий платіжний документ про сплату судового збору не є належним доказом сплати цього платежу за подання заяви, а тому в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження сплати судового збору при поданні цієї позовної заяви.

Відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України суд, встановивши, що після відкриття провадження у справі позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Відповідно до ч.13 ст.187 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду

Керуючись ст. 175, 187 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Адміністрації Заводського району, про зменшення розміру аліментів залишити без руху та надати позивачу 5 днів з дати отримання даної ухвали для усунення зазначених в цій ухвалу недоліків.

Попередити, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду, відповідно до вимог ч. 13 ст. 187 ЦПК України.

Платіжні реквізити для сплати судового збору:

Номер рахунку (IBAN): UA0014480

Отримувач: Миколаїв.ГУК/Заводськ.р-н/22030101

Код отримувача (ЄДРПОУ): 37992030

Банк отримувача: Казначейство України(ел. адм. подат.)

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Щербина