ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6348/25 Справа № 206/807/25 Суддя у 1-й інстанції - Малихіна В. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

при секретарі - Сахарові Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"

на рішення Самарского районного суду м.Дніпропетровська від 10 квітня 2025 року у складі судді Малихіної В.В.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 03 квітня 2023 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «Запоріжжяобленерго» працюючи на посаді радника генерального директора, а в подальшому з 11 липня 2023 року займав посаду заступника директора з правових питань.

21 липня 2023 року генеральним директором видано наказ №355/од «Про розподіл обов`язків між керівниками ПАТ «Запоріжжяобленерго», на підставі якого в підпорядкування директора з правових питань перейшла посада заступника директора з питань правового забезпечення.

01 липня 2024 року в.о. генерального директора ПАТ «Запоріжжяобленерго» видано наказ №398/од «Про зміни в організаційній структурі управління ПАТ «Запоріжжяобленерго» З метою оптимізації структури ПАТ «Запоріжжяобленерго», концентрації трудових ресурсів, для чіткого розподілення функціональних напрямків та покращення якості керівництва окремими бізнес-процесами, удосконалення процесів управління, рішенням Наглядової ради ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 28 червня 2024 року (протокол № 9) затвердження організаційна структура управління ПАТ «Запоріжжяобленерго», шляхом створення посад, а саме першого заступника директора з правових питань та вирішено підпорядкувати першому заступнику директора з правових питань: відділ з питань корпоративних прав (шляхом перейменування групи з питань корпоративних прав); відділ з обслуговування структурних підрозділів (шляхом перейменування групи з обслуговування структурних підрозділів) та відділ правового забезпечення. В підпорядкуванні заступника директора з правових питань залишився тільки відділ майнових та земельних відносин.

Зазначає, що до ведення посади першого заступника директора з правових питань, він контролював діяльність усіх відділів, тому мав переважне право на те, щоб бути переведеним на посаду першого заступника директора з правових питань, оскільки був більш кваліфікованим працівником та організовував роботу ісіх відділів, які перейшли в підпорядкування до «новоствореної посади».

Однак, його не було проінформовано вчасно про нову вакантну посаду і не запропоновано перевід в якості підвищення по службі. Натомість, на посаду призначена особа, котра раніше не виконувала аналогічних функціональних обов`язків та не працювала в ПАТ «Запоріжжяобленерго», внаслідок чого її кваліфікація була нижчою, а досвід роботи в даній галузі, та зокрема на даному підприємстві, був відсутнім.

Вказує, що призначення працівника на посаду першого заступника директора з правових питань відбувається на конкурсній основі, проте оголошення про конкурс на посаду першого заступника директора з правових питань на сайті підприємства не було, працівники не були повідомлені про наявну вакантну посаду, що позбавило їх переважного права на прийняття участі в конкурсному доборі на посаду першого заступника директора з правових питань.

09 жовтня 2024 року в.о. генерального директора ПАТ «Запоріжжяобленерго» видав наказ №585/од «Про зміни в організаційній структурі управління ПАТ «Запоріжжяобленерго», на підставі якого з 16 жовтня 2024 року в дію вводилась організаційна структура управління ПАТ «Запоріжжяобленерго», котра передбачала створення таких посад: заступник директора виконавчого з організації забезпечення закупівель; заступник директора виконавчого з капітального будівництва; заступник директора виконавчого з інвестиційної діяльності; заступник директора з правових питань за напрямом ліцензійної діяльності.

Зазначає, що накази про зміни в організаційній структурі ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 11 липня 2024 року та від 09 жовтня 2024 року є ідентичними за підставами їх видання, та пов`язані з оптимізацією структури ПАТ «Запоріжжяобленерго», концентрацією виробничих засобів, підвищення ефективності використання трудових ресурсів для чіткого розподілення функціональних напрямів, покращення якості керівництва окремими бізнес-процесами, удосконалення процесів управління.

Вищевказані зміни в організаційній структурі ПАТ «Запоріжжяобленерго» не передбачали як обов`язкову умову їх проведення ліквідацію наступних штатних посад: заступника директора виконавчого та заступника директора з правових питань.

У наказі про зміни в організаційній структурі ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 09 жовтня 2024 року не конкретизовано, які саме зміни у роботі підприємства призвели до виникнення необхідності скорочення штатних посад, з подальшим скороченням працівників, які їх обіймали, оскільки на ПАТ «Запоріжжяобленерго» не існувало вакантних посад за аналогічним напрямом роботи та оплатою праці.

Зазначає, що його не попереджено про виведення зі штатного розпису його посади заступника директора з правових питань ПАТ «Запоріжжяобленерго» 16 жовтня 2024 року, з одночасним ознайомленням з вакантними посадами на ПАТ «Запоріжжяобленерго».

Станом на 16 жовтня 2024 року і до складання письмового попередження про скорочення займаної ним посади заступника директора з правових питань 29 жовтня 2024 року, посади першого заступника директора з правових питань та заступника директора з правових питань за напрямом ліцензійної діяльності були вакантними, про що він дізнався після їх зайняття новими працівниками.

Про конкурс на зайняття вакантних посад, працівники, чиї посади підлягали скороченню, не були повідомлені, у зв`язку з чим роботодавець не вжив усіх необхідних заходів для працевлаштування осіб, чиї посади були виведені поза штат з подальшим скороченням.

22 жовтня 2024 року в.о. генерального директора ПАТ «Запоріжжяобленерго» видано наказ за № 602/од «Про скорочення штатних посад відповідно до наказу від 09 жовтня 2024 року №585/од «Про зміни в організаційній структурі управління ПАТ «Запоріжжяобленерго», на підставі якого вирішено скоротити з 11 січня 2025 року посади: заступника директора виконавчого та заступника директора з правових питань.

29 жовтня 2024 року він ознайомився з попередженням про скорочення займаної посади заступника директора з правових питань ПАТ «Запоріжжяобленерго» з 11 січня 2025 року. Також його повідомили про можливість зайняття вакантних посад, серед тих, які є в наявності в товаристві та які він може зайняти виходячи з наявної спеціальності та рівня освіти.

10 січня 2025 року його було звільнено з посади заступника директора з правових питань в ПАТ «Запоріжжяобленерго» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням штату працівників, відповідно до наказу (розпорядження) керівника ПАТ «Запоріжжяобленерго» №90/к про припинення трудового договору від 09 січня 2025 року.

Зазначає, що порушення відповідачем вищезазначених процедур призвело до неправомірного його звільнення, оскільки він не відмовлявся від запропонованих йому вакансій, більш того, йому не було запропоновано усі вакантні посади за його напрямами діяльності на момент проведення змін в організаційній роботі підприємства, що свідчить про намір відповідача в подальшому його звільнити, проте не мав підстав це зробити за власним бажанням або внаслідок порушення ним дисципліни.

Роботодавець, який проводив штатні зміни, не повідомив його про початок таких змін і не проінформував, що у зв`язку з майбутнім скороченням його посади та введенням іншої, яка за функціональними обов`язками може відповідати його кваліфікації та напряму роботи, він може претендувати на дану посаду, яка певний час була вільна (саме той час, коли він не був обізнаний у змінах в штатному розписі і виведення його посади поза штат).

Враховуючи викладене, вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та просити суд визнати протиправним та скасувати наказ про звільнення, поновити на роботі та стягнути середній заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Самарского районного суду м.Дніпропетровська від 10 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ (розпорядження) ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 09 січня 2025 року №90/к про припинення трудового договору. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора з правових питань в ПАТ «Запоріжжяобленерго» з 10 січня 2025 року або на аналогічній керівній посаді. Стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 10 січня 2025 року по 10 квітня 2025 року в розмірі 218925,44 грн., з подальшим утриманням зі вказаної суми податків та інших обов`язкових платежів. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Допущено негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду мотивовано наявністю правових підстав для задоволення позову, оскільки звільнення позивача відбулося із порушенням діючого законодавства на підставі чого оскаржуваний наказ підлягає скасування із поновленням позивача на роботі та стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Не погодившись з таким рішенням суду, ПАТ "Запоріжжяобленерго", яке змінило найменування на АТ "Запоріжжяобленерго", звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи та не надано належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам. Вказує, що згідно з чинними на момент винесення оскаржуваного наказу Порядками № 56/од та № 589/од ПАТ «Запоріжжяобленерго», обов`язку проводити конкурсний відбір у відповідача не виникало, процедура призначення відбулася шляхом подання заявок з визначеними кандидатами, що повністю відповідало внутрішнім процедурам товариства та нормам КЗпП, однак суд першої інстанції, встановивши факт відсутності конкурсу, проігнорував надані Порядки та заявки, не надав їм належної правової оцінки та дійшов помилкового висновку про порушення призначення на вакантні посади осіб. Крім того, товариство повністю виконало вимоги ст. 40 та ст. 49-2 КЗпП України, запропонувавши позивачу всі наявні вакантні посади станом на дату попередження 29 жовтня 2024 року та в подальшому неодноразово пропонувало всі наявні вакансії, від яких позивач відмовився, а тому суд першої інстанції неправильно застосував норму ст. 49-2, 40 КЗпП України, проігнорував часові рамки виникнення обов`язку роботодавця щодо працевлаштування та фактичний статус посад на момент попередження позивача, що призвело до необґрунтованого висновку про порушення процедури звільнення, що свідчить про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення та відмови у задоволенні позову в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03 квітня 2023 року ОСОБА_1 прийнятий на посаду радника генерального директора наказом №2019к від 31 березня 2023 року.

11 липня 2023 року наказом №4082к від 11 липня 2023 року був переведений на посаду заступника директора з правових питань.

Наказом №398/од від 01 липня 2024 року про зміни в організаційній структурі управління ПАТ «Запоріжжяобленерго» з метою оптимізації структури ПАТ «Запоріжжяобленерго», концентрації засобів та підвищення ефективності використання трудових ресурсів, для чіткого розподілення функціональних напрямків та покращення якості керівництва окремими бізнес-процесами, удосконалення процесів управління, рішенням Наглядової ради ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 28 червня 2024 року (протокол №9) затверджена організаційна структура управління ПАТ «Запоріжжяобленерго» та введенно в дію з 01 липня 2024 року та створено посаду першого заступника директора з правових питань.

Наказом №602/од від 22 жовтня 2024 року про скорочення штатних посад відповідно до наказу від 09 жовтня 2024 року №585/од «Про зміни в організаційній структурі управління ПАТ «Запоріжжяобленерго», у зв`язку зі змінами в організаційній структурі управління ПАТ «Запоріжжяобленерго», які здійснюються на виконання рішення Наглядової ради ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 03 жовтня 2024 року (протокол №15), наказано скоротити з 11 січня 2025 року посади: заступника директора виконавчого; заступник директора з правових питань, підписаний в.о. генерального директора ОСОБА_2 .

Відповідно до попередження від 29 жовтня 2025 року, ОСОБА_1 29 жовтня 2024 року під підпис було ознайомлено з наказом від 22 жовтня 2024 року №602/од «Про скорочення штатних посад відповідно до наказу від 09 жовтня 2024 року №585/од «Про зміни в організаційній структурі управління ПАТ «Запоріжжяобленерго», запропоновано про можливість зайняття вакантних посад серед тих що наявні в товаристві.

Згідно з повідомленням від 01 листопада 2024 року ОСОБА_1 було ознайомлено під особистий підпис з попередженням про зміну істотних умов праці та він надав згоду на зміну істотних умов праці.

Відповідно (розпорядження) №90/к про припинення трудового договору від 09 січня 2025 року ОСОБА_1 10 січня 2025 року було звільнено з посади заступника директора з правових питань у зв`язку зі скороченням штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України на підставі наказу від 09 жовтня 2024 року №585/од «Про зміни в організаційній структурі управління ПАТ «Запоріжжяобленерго», наказу від 22 жовтня 2024 року №602/од «Про скорочення штатних посад відповідно до наказу від 09 жовтня 2024 року №585/од «Про зміни в організаційній структурі управління ПАТ «Запоріжжяобленерго», попередженням від 29 жовтня 2024 року з вихіною допомогою у розмірі середньо місячного заробітку, згідно зі ст.44 КЗпП України та компенсацією за 05 календарних днів за невикористаної щорічної відпустки за 03 квітня 2023 року - 02 квітня 2024 року, компенсацією за 22 календарних дня невикористаної щорічної відпустки за 03 квітня 2024 року 10 січня 2025 року, компенсацією за 30 календарних днів невикористаної соціальної відпустки працівникам, які мають дітей.

Відповідно до довідки про доходи №32 від 07 лютого 2025 року ОСОБА_1 працюв в ПАТ «Запоріжжяобленерго» з 03 квітня 2023 року на посаді заступника директора з правових питань, загальна отримана сума доходу за період з 01 листопада 2024 року по 31 грудня 2024 рік становить 87899,64 грн.

Наказом №56-од від 04 лютого 2021 року про затвердження «Порядку добору персоналу на вакантні посади у ПАТ «Запоріжжяобленерго» з метою підвищення результативності та ефективності роботи Товариства, залучення до роботи висококваліфікованих працівників та забезпечення об`єктивної оцінки їх ділових та професійних якостей та затверджено «Порядок добору персоналу на вакантні посади у ПАТ «Запоріжжяобленерго» та ввести в дію з моменту підписання наказу.

Наказом №589/од від 10 жовтня 2024 року затверджено та введено в дію «Порядку добору персоналу на вакантні посади у ПАТ «Запоріжжяобленерго», згідно з додатком до наказу.

Наказом №16/шр від 31 жовтня 2024 року затверджено перелік змін №11 до Штатного розкладу ПАТ «Запоріжжяобленерго», затверджено наказом від 18 березня 2024 року №5/шр згідно з додатком до цього наказу.

Наказом №17/шр від 02 грудня 2024 року затверджено перелік змін №12 до Штатного розкладу ПАТ «Запоріжжяобленерго», затверджено наказом від 18 березня 2024 року №5/шр згідно з додатком до цього наказу.

Наказом №18/шр від 31 грудня 2024 року затверджено перелік змін №13 до Штатного розкладу ПАТ «Запоріжжяобленерго», затверджено наказом від 18. березня 2024 року №5/шр згідно з додатком до цього наказу.

Наказом №1/шр від 29 січня 2025 року затверджено перелік змін №14 до Штатного розкладу ПАТ «Запоріжжяобленерго», затверджено наказом від 18 березня 2024 року №5/шр згідно з додатком до цього наказу.

Наказом №355/од від 21 липня 2023 року встановлено з 21 липня 2023 року розподіл обов`язків між працівниками ПАТ «Запоріжжяобленерго» згідно з додатком 1 до цього наказу.

Наказом №454/од від 01 серпня 2024 року встановлено розподіл обов`язків між керівниками ПАТ «Запоріжжяобленерго» згідно з додатком 1 до цього наказу.

Наказом №606/од від 23 жовтня 2024 року встановлено розподіл функціональних обов`язків між керівниками ПАТ «Запоріжжяобленерго» згідно з додатком 1 до цього наказу.

Відповідно наказу (розпорядження) ПАТ «Запоріжжяобленерго» №3843/к від 16 жовтня 2024 року про прийняття на работу ОСОБА_3 на посаду першого заступника директора з правових питань.

Відповідно наказу (розпорядження) ПАТ «Запоріжжяобленерго» №3962/к від 28 жовтня 2024 року про переведення на іншу работу ОСОБА_4 на посаду заступника директора з правових питань за напрямом ліцензійної діяльності.

Наказом №585/од від 09 жовтня 2024 року введено в дію з 16 жовтня 2024 ркоу організаційну структуру управління ПАТ «Запоріжжяобленерго» згідно з додатком до цього наказу.

Наказом №602/од від 22 жовтня 2024 року «Про скорочення штатних посад відповідно до наказу від 09 жовтня 2024 ркоу №585/од «Про зміни в організаційній структурі управління ПАТ «Запоріжжяобленерго» скорочено з 11 січня 2025 року посади: заступника директора виконавчого та заступника директора з правових питань.

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 40 КЗпП України передбачено випадки, коли трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем.

Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

На підставі ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи.

Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України).

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 квітня 2021 року у справі № 444/2600/19 (провадження № 61-13999св20), від 23 липня 2021 року у справі № 766/12805/19 (провадження № 61-7098св21), від 27 серпня 2021 року у справі № 712/10548/19 (провадження № 61-10299св21), від 09 грудня 2021 року у справі № 646/2661/20 (провадження № 61-7496св21)

У постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року в справі № 6-40цс15 зроблено висновок, що "оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі №800/538/17 зроблено висновок, що: за приписами ч.1 ст. 40, ч. 1,3 ст. 49-2 КЗпП України вбачається, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. З огляду на викладене, оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав відступити від цих висновків.

Відповідно до списку вакантних посад станом на 16 жовтня 2024 року, в якому наявні дві відповідні посади рівня та фаху позивача, а саме посада першого заступника директора з правових питань та заступника директора з правових питань за напрямом ліцензійної діяльності, які як встановлено судом були зайняті новими працівниками, прийнятими на роботу на підставі наказу №3843/к від 16 жовтня 2024 та наказу №3962/к від 28 жовтня 2024 на роботу без дотримання виконання наказу №56/од від 04 лютого 2021 року та наказу 589/од від 10 жовтня 2024 року про «Порядок добору персоналу на вакантні посади у ПАТ «Запоріжжяобленерго», що стало перешкодою в реалізації права позивача на зайняття вакантних посад відповідно його фаху та заробітної плати.

Окрім того, про конкурс на зайняття вакантних посад, працівники, чиї посади підлягали скороченню, не були повідомлені, у зв`язку з чим роботодавець не вжив усіх необхідних заходів для працевлаштування осіб, чиї посади були виведені поза штат з подальшим скороченням, а попередження ОСОБА_1 було пізніше чим були зайняті вакантні посади на які міг претендувати останній.

Вказані порушення трудових прав ОСОБА_1 призвели до незаконного його звільнення.

За змістом положень ст. 94, 116, 117 КЗпП України та ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є різновидом матеріальної відповідальності роботодавця перед працівником і не входить до структури заробітної плати.

Вичерпний перелік підстав виплати працівникові середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу визначено положеннями ст. 235, 236 КЗпП України, і вони не підлягають розширеному тлумаченню.

Оплата вимушеного прогулу у встановлених вказаними статтями КЗпП України випадках є мірою матеріальної відповідальності роботодавця за порушення права працівника на працю. Підставою матеріальної відповідальності роботодавця є трудове майнове правопорушення, тобто винне протиправне порушення роботодавцем своїх трудових обов`язків, унаслідок чого заподіюється майнова шкода працівникові.

Склад трудового майнового правопорушення утворюють його елементи, що одночасно є умовами матеріальної відповідальності роботодавця, а саме: неналежне виконання роботодавцем своїх трудових обов`язків (протиправні дії або бездіяльність); наявність майнової шкоди у вигляді втраченої працівником заробітної плати; причинний зв`язок між неналежним виконанням роботодавцем трудових обов`язків і заподіяною шкодою; вина роботодавця.

Для притягнення роботодавця до матеріальної відповідальності необхідні усі чотири вищезазначені умови. Таку правову позицію виклав Верховний Суд у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 541/1700/17.

Виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу та Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин. Таку правову позицію Верховний Суд виклав у постанові від 01 березня 2018 року у справі № 818/149/17.

Розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Відповідно до приписів п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, зокрема, виплати вихідної допомоги.

Пунктом 2 Порядку № 100 передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період

Згідно довідки ПАТ "Запоріжжяобленерго" про доходи №32 від 07 лютого 2025 року, ОСОБА_1 працює у ПАТ «Запоріжжяобленерго» з 03 квітня 2023 року та займає посаду заступника директора з правових питань, загальна сума доходу за період з 01 листопада 2024 року по 31 грудня 2024 року з утриманими податками становить 87899,64 грн.

Як вбачається з довідки ПАТ "Запоріжжяобленерго" про доходи №32 від 07 лютого 2025 року заробітна плата позивача у листопаді 2024 року становила 38516,98 грн., у грудні 2024 року 75366,33 грн., а всього 113883,61 грн., отже середньоденна заробітна плата складає 3451,00 грн.

Відповідно до п. 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Згідно правового висновку Верховного суду у справі № 501/2316/15-ц від 26 серпня 2020 року вимушений прогул визначається як період часу, з якого почалось порушення трудових прав працівника (незаконне звільнення або переведення на іншу роботу, неправильне зазначення формулювання причин звільнення або затримки видачі трудової книжки при звільненні) до моменту поновлення таких прав, тобто ухвалення рішення про поновлення працівника на роботі чи визнання судом факту того, що неправильне формулювання причин звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника. Стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, обчислюється, починаючи з дня звільнення особи і закінчується днем її поновлення на роботі.

Таким чином, кількість днів вимушеного прогулу з дня звільнення 10 січня 2025 року до дня ухвалення судового рішення 10 квітня 2025 року склала 64 робочих дні та стягненню відповідно підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 218925,44 грн., без утримання податку й інших обов`язкових платежів.

Проаналізувавши зміст рішення суду першої інстанції з точки зору застосування норм права, які стали підставою для позову по суті, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалене рішення відповідно до встановлених ним обставин на підставі наданих доказів, які мають індивідуальний характер. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання обґрунтованості висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить із того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає правомірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, оскільки звільнення працівника відбулося з порушенням діючого законодавства, на підставі чого оскаржуваний наказ підлягає скасування із поновленням позивача на роботі та стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у товариства обов`язку проводити конкурс на заміщення вакантних посад першого заступника директора з правових питань та заступника директора з правових питань за напрямом ліцензійної діяльності, оскільки процедура заміщення відбулася шляхом надання заявок з визначеними кандидатами на вказані посади, що повністю відповідало локальним нормативним актам товариства та приписам трудового законодавства, КЗпП України, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до вказаного вище Порядку добору персоналу на вакантні посади у ПАТ Запоріжжяобленерго, саме на відповідача покладено обов`язок по розміщенню оголошення про внутрішній конкурс на сайті товариства, дошках оголошення структурних підрозділах, та відсутність таких дій з боку товариства й стало перешкодою в реалізації права позивача на зайняття вакантних посад відповідно його фаху та заробітної плати.

Доводи апеляційної скарги про виконання відповідачем вимог ст. 40 та ст. 49-2 КЗпП України та запропонування позивачу всіх наявних вакантних посад починаючи з дати попередження та до моменту звільнення, від яких позивач відмовився, колегія суддів не приймає до уваги, як безпідставні, оскільки прийняття на посаду першого заступника директора з правових питань Мельникова Д.О. на підставі наказу №3843/к від 16 жовтня 2024 року та в подальшому переведення ОСОБА_4 на посаду заступника директора з правових питань за напрямком ліцензійної діяльності на підставі наказу №3962/к від 28 жовтня 2024 року, які передбачені новим штатним розписом (станом на 16 жовтня 2024 року) і запропоновані іншим особам, в той час як відповідно до попереднього штатного розпису заступником директора з правових питань працював ОСОБА_1 , об`єктивно не свідчить про скорочення штатних посад ПАТ Запоріжжяобленерго, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ПАТ Запоріжжяобленерго під час звільнення ОСОБА_1 не дотримано вимог ст. 49-2 КЗпП України, тому наявні підстави для визнання незаконним та скасування наказу про звільнення позивача та поновлення його на роботі.

Посилання скаржника на те, що судом першої інстанції невірно проведено розрахунок середнього заробітку, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вирішуючи питання про визначення розмірі середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд виходив з положень пункту 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 та дійшов до правильного висновку про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 218925,44 грн. (середньоденний заробіток 3420,71 грн. * 64 днів вимушеного прогулу). Зазначена судом першої інстанції сума середньоденного заробітку 3451,00 грн., не спростовує правильності проведеного розрахунку, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не в повній мірі встановив дійсні обставини справи та дійшов невірного висновку про задоволення позову, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки жодних додаткових обґрунтувань чи нових доказів, що не були подані скаржником до суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" - залишити без задоволення.

Рішення Самарского районного суду м.Дніпропетровська від 10 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 01 жовтня 2025 року.

Повний текст судового рішення складено 09 жовтня 2025 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна