Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5927/25
Номер провадження2/711/2751/25
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
13 жовтня 2025 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судових засідань Овезової Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 01.08.2014 сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції.
Під час шлюбу в сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка наразі проживає разом з позивачем.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.11.2017 в справі №711/9689/17 шлюб між сторонами розірваний.

Судовим наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.02.2018 в справі №711/906/18 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 щомісячно в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 05.02.2018 і до повноліття дитини.

Виконавчий лист по даній справі видано 14.02.2018 та пред`явлено позивачем ОСОБА_1 до державної виконавчої служби 18.06.2020, державним виконавцем якої було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62360702.

Позивач у позові зазначає, що згідно довідки-розрахунок від 01.04.2025 №150090 по заборгованості по аліментам відповідно до статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», відповідач сплачував в середньому 4000 грн, що фактично призвело до переплати по аліментах в розмірі 7398 грн 96 коп. Водночас згідно довідки-розрахунок №4911 від 03.02.2022, протягом 2020 та 2021рр відповідач мав навпаки заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 7680 грн 06 коп.

Позивач звертає увагу суду, що, враховуючи військовий стан, рівень інфляції, висновок служби у справах дітей, про те, що дитина проживає з матір`ю, пояснення свідків, сусідів, вчителя, що батько жодного разу не з`являвся та не бере участі у вихованні та розвитку дитини, а також дані довідки-розрахунку заборгованості по аліментах відповідно до статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», батько дитини ОСОБА_2 протягом 2022- 2025 рр сплачував аліменти на виконання судового наказу як безробітній в Україні в сумі від 3600 грн до 4000 грн, однак вказаної суми не вистачає на забезпечення життєдіяльності дитини.

Крім того позивач у позові зазначає, що нею здійснено розрахунок місячних витрат на збалансоване меню харчування на день для дитини, що складене позивачем, згідно якого:

?сніданок: 1.йогурт дитячий «Деліссімо» вартість 33 грн 59 коп; 2.хліб тостовий 2 шматочки вартість 3 грн 38 коп (упаковка 20 шматочків вартістю 33 грн 80 коп); 3. половина авокадо вартість 19 грн 99 коп (вартість за 1 шт 39 грн 99 коп); 4.яйце куряче варене 1 шт 9 грн 15 коп (вартість упаковки 10 шт становить 91 грн 49 коп);

?перекус з собою в школу: 1.круасан Бейкері 45 грн; 2.банан 1 шт середня вага 200 грамів, вартістю 15 грн 38 коп;

?обід: 1.макарони «Баріла» твердих сортів 50 грам в сухому вигляді 7 грн 60 коп (1 упаковка вагою 500 грамів вартістю 75 грн.99 коп); 2. мясо в асортименті, куряче філе 100 грамів 18 грн 89 коп (вартістю за кілограм 188 грн 90 коп); 3. огірок свіжий 50 грамів 11 грн 45 коп (сезонна вартість за 1 кг -229 грн);

?перекус: 1.печиво 100 грамів 22 грн 40 коп; 2. яблуко «Голден» 100 грамів 5 грн 28 коп;

?вечеря: 1.рис «Жасмін довгозернистий» 50 грамів 8 грн 97 коп (вартість за упаковку 500 грамів 89 грн 78 коп); 2.риба в асортименті, тунець шматочок 136 грамів 95 грн 20 коп; 3.огірок свіжий 50 грамів 11 грн 45 коп (сезонна вартість за 1 кг 229 грн); 4.апельсин 50 грамів 6 грн 95 коп; 5.чай без цукру «ТМ Хелоу ті», вартість за 1 пакетики 4 грн 87 коп (упаковка 20 пакетиків вартістю 97 грн 49 коп).

Орієнтуючись на вищевказане меню, із підтверджуючими доданими до заяви чеками, позивач у позові зазначає, що вартість продуктів харчування на добу для дитини становить 320 грн, а відповідно за місяць сума складає 9600 грн.

Крім того позивач у позові зазначає, що протягом дня вона з дитиною переміщуються на громадському транспорті м. Черкаси мінімум 4 рази; вартість 1 квитка на міському транспорті становить 16 грн 00 коп, тому вартість на день коштує в середньому 64 грн 00 коп, а на місяць - близько 1920 грн.

Також позивач у мотивувальній частині позову зауважує і про необхідність лікування та підтримання стану здоров`я дитини. Складовими харчування дитини є: базові вітаміни 360 грн; омега дитяча 845 грн; вітамін Д3 277 грн 50 коп (1 уп. 60 шт. - 555 грн 00 коп).

У зв`язку з цим позивач підсумовує, що лише на підтримання стану здоров`я дитини вона витрачає 1482 грн 50 коп, однак зауважує, що дитина хворіє на ГРВІ та вірусні інфекції, що також потребує значних коштів.

Крім того, як стверджує позивач у мотивувальні частині позову, для належного догляду за дитиною необхідно засоби гігієни, а саме: шампунь - 149 грн; мило дитяче Safeguard 85 грн; гель для купання 154 грн; зубна паста 189 грн; крем для тіла 250 грн; порошок для прання, туалетний папір, вологі серветки, вушні палички, рушнички та інші засоби, що сукупно становить близько 827 грн.

Також існують і додаткові, обов`язкові витрати на дитину, зокрема, окрема постільна білизна, канцелярія в школу, книжки, сумки, рюкзак, одяг та взуття, що в середньому коштує від 4000 грн на місяць. Додатково позивач зазначає, що іграшки та дозвілля для дитини вартують від 2000 грн на місяць, квитки в кіно, лего, кишенькові гроші, що є частиною обов`язкових витрат, враховуючи соціальні норми та звичаї в шкільному середовищі, що у свою чергу є обов`язковими витратами задля нормально психо-емоційного виховання дитини в конкурентному середовищі.

Підсумовуючи викладене, позивач робить висновок, що витрати на забезпечення належних умов проживання, виховання та розвитку дитини становлять від 20 000 грн, проте на місяць відповідач на виконання судового наказу платить лише 4000 грн. Тобто, у взаємовідносинах з відповідачем лише в матеріальному плані склалась практика, коли позивач виконує 90% обов`язків щодо дитини та покриває 80% обов`язкових щомісячних витрат, у той час як відповідач, враховуючи сплату обов`язкових аліментів, лише 20%.

Крім того позивач у позові зазначає, що вона понесла додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_4 , а саме: 1) лікування проведено лікування зубів дитині в «Дентал клінік» в АДРЕСА_1 на суму 6800 грн; 2) витрати за навчання у модельній школі «Міфіда моделс» ФОП ОСОБА_5 в сумі 10 985 грн (хобі дитини); 3) купівля телефону Iphone 13 (05.01.2024) 30443 грн 95 коп; 4) ноутбук (24.11.2023) 30 997 грн.00 коп; 5) планшет (04.08.2024) 8 800 грн. 00 коп; 6) електросамокат «Segway Ninebot E2 Black» вартістю 14 499 грн. 7) освіта вивчення англійської мови для дитини за період 2023-2025 навчальні роки склала 21050 грн.

Відтак загальна сума додаткових витрат, що пов`язані з розвитком навиків дитини, її загальним розвитком, підтриманням стану здоров`я за останні три роки становить, із врахуванням всіх доказів, що долучені до справи, 123 539 грн 95 коп.

З огляду на викладене, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 одноразово в розмірі 61 770 грн.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 15 год 15 хв 11 серпня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м.Черкаси (а.с.83-86).

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 серпня 2025 року розгляд справи, що був призначений 11 серпня 2025 року о 15 год 15 хв, відкладений до 15 год 30 хв 07 жовтня 2025 року (а.с.93-94).

У визначений судом день та час позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, а саме: шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», що була отримана цим учасником справи 09.09.2025 о 03 год 50 хв 04 сек (а.с.97 зворот).

Водночас, 06.10.2025 через підсистему «Електронний суд», позивач ОСОБА_1 подала клопотання, у прохальній частині якого просить суд розгляд справи №711/5927/25 проводити за правилами спрощеного позовного провадження та без участі позивача (вхідний №39618/25, а.с.105-107).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання 07 жовтня 2025 року о 15 год 30 хв повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без його участі до суду не подав, відзиву до суду не направив (відповідно до вимог ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами).

У зв`язку з цим, 07 жовтня 2025 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

07 жовтня 2025 року суд, після оголошення про перехід до стадії ухвалення судового рішення, керуючись положеннями ч.1 ст.244 ЦПК України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 16 год 50 хв 13 жовтня 2025 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 01.08.2014 уклали шлюб, що цього ж дня був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, який був розірваний рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.12.2017 у справі №711/9689/17 (а.с.12 зворот - 13).

Частиною 3 ст.6 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 №3262-IV передбачено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Частиною 2 ст.3 означеного Закону встановлено, що Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Суд перевірив факт набрання рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.01.2017 у справі №711/9689/17 законної сили шляхом використання даних Єдиного державного реєстру судових рішень і встановив, що означене судове рішення набрало законної сили 30 січня 2018 року (реєстраційний номер рішення: 71387703).

Частиною 4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обставина перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, починаючи з 01.08.2014 до 30.01.2018, встановлена рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.01.2017 у справі №711/9689/17, що набрало законної сили, а тому доказуванню не підлягає під час розгляду цивільної справи №711/5927/25.

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , що видане 21.01.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, суд встановив, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).

Суд також встановив, що судовим наказом Придніпровського районного суду м.Черкаси від 14.02.2018 (справа №711/906/18) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 05.02.2018 і до ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до повноліття ОСОБА_3 (а.с.13 зворот).

Суд перевірив факт набрання судовим наказом Придніпровського районного суду м.Черкаси від 14.02.2018 у справі №711/906/18 законної сили шляхом використання даних Єдиного державного реєстру судових рішень і встановив, що означене судове рішення набрало законної сили 14 лютого 2018 року (реєстраційний номер рішення: 72217858).

Частиною 4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що юридичний факт стягнення аліментів із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , у частці від заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 05.02.2018 і до 07.01.2033, встановлений судовим наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.02.2018 у справі №711/906/18, що набрав законної сили, а тому доказуванню не підлягає під час розгляду цивільної справи №711/5927/25.

Із постанови про відкриття виконавчого провадження №62360702, що винесена 18.06.2020 старшим державним виконавцем Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Павлик Н.І., суд встановив, що на підставі судового наказу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.02.2018 у справі №711/906/18 відкрито виконавче провадження з примусового виконання означеного судового рішення (а.с.16).

Також у судовому засіданні були безпосередньо дослідженні довідки-розрахунки заборгованості по аліментах відповідно до ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» №4911 від 03.02.2022 та №50090 від 01.04.2025, складені державними виконавцями під час примусового виконання судового наказу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.02.2018 у справі №711/906/18 у межах виконавчого провадження №62360702 (а.с.14,15). Із означених засобів доказування суд встановив, що з серпня 2020 року відповідач ОСОБА_2 щомісячно здійснює оплату аліментів у різних сумах, що у наслідку привело до того, що, станом на 01.04.2025, переплата по аліментах в боржника ОСОБА_2 складає 7398,96 грн.

Із довідки директора Черкаської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №17 Черкаської міської ради та класного керівника 4-А класу означеного закладу освіти, а також характеристики учениці 4-А класу ОСОБА_3 , суд встановив, що ОСОБА_3 навчається в означені вище школі з першого класу; її мама бере активну участь у житті класу, допомагає в організації позакласних заходів; оплату вартості додаткових гуртків, додаткового харчування проводить ОСОБА_1 ; біологічного батька ОСОБА_6 , жодного разу не бачили та не спілкувались з ним (а.с.16 зворот, 17).

Із рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради «Про затвердження висновку служби у справах дітей про підтвердження місця проживання малолітньої ОСОБА_3 для тимчасового виїзду за межі України» №69 від 31.01.2023 суд встановив, що цим органом місцевого самоврядування затверджено висновок служби у справах дітей Черкаської міської ради №431/30-03-03 від 24.01.2023 про підтвердження місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , для її тимчасового виїзду за кордон (а.с.17 зворот - 18).

У судовому засіданні також були дослідженні пояснення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зі змісту яких суд встановив, що вони підтверджують факт проживання позивача разом із дочкою ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_2 . Жодного разу вони не бачили батька дитини та не чули про його існування. Вихованням та забезпеченням дитини займається її мати (а.с.37,38).

Також судом досліджувалися скриншоти з екрану мобільного телефону, що знаходяться на а.с.40-42, проте суд позбавлений об`єктивної можливості встановити хто зображений на скриншотових світлинах, де і коли означені світлини були зроблені з підстав того, що такі скриншоти не містять деталізації хто, де і коли на них зображений.

Із досліджених у судовому засіданні копій фіскальних чеків, квитків на проїзд у громадському транспорті, а також роздруківок щодо вартості продуктів харчування та засобів гігієни, що містяться на а.с.43-51, суд встановив як вартість продуктів харчування, що купувалися позивачем, так і вартість проїзду у громадському транспорті м. Черкаси, а також і вартість окремих продуктів харчування (бананів, макаронних виробів, курячого філе тощо).

Із чеку №TR-003634 від 05.01.2024, що виданий фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 суд встановив, що означеного дня був проданий означеним суб`єктом господарювання мобільний телефон, смартфон «Apple Iphone 13» вартістю 28998,51 грн, а також комплект захисту «захист пристрою 12 місяців» вартістю 1445,44 грн (а.с.51 зворот).

Крім того в судовому засіданні був безпосередньо досліджений фіскальний чек магазину «Brain» від 24.11.2023 зі змісту якого суд встановив, що означеного дня о 18 год 21 хв 51 сек був проданий ноутбук «Lenovo IdeaPad Gaming» вартістю 30997 грн (а.с.52). Із додатку до чеку/видаткової накладної №Р5 від 24.11.2023 суд встановив, що з умовами гарантії виробника ноутбук «Lenovo IdeaPad Gaming» ОСОБА_1 ознайомлена, до комплектації та зовнішнього вигляду товару претензій не має, що підтверджується підписом покупця ОСОБА_1 (а.с.52 зворот).

Із фіскального чеку від 04.08.2024 суд встановив, що магазином, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , означеного дня був проданий планшет «Xiaomi Redmi Pad SE» вартістю 8800 грн без ПДВ (а.с.53). Також із чеку №Ч0 від 04.05.2024, що знаходиться на звороті а.с.53, суд встановив, що у торгівельній мережі було замовлено придбання та доставку до магазину за адресою: АДРЕСА_4 , електросамоката « ІНФОРМАЦІЯ_4 » вартістю 14 499 грн, що сплачена замовником (а.с.53 зворот, 54).

Із актів виконаних робіт «Dental clinic by Lobach» від 04.03.2025, 04.02.2025, 30.12.2024, 11.11.2024 та 29.10.2024 судом встановлено, що пацієнту ОСОБА_3 були надані наступні стоматологічні послуги: пломбування при середньому карієсі, накладення оптрагейту, анестезія, герметизація фісур інвазивна, склоінмерна пломба, герметизація фісур, прицільна рентгенографія, анестезія та лікування карієсу молочного зуба фотополімером (а.с.54 зворот - 56). Також із означених засобів доказування суд встановив, що сукупна вартість стоматологічних послуг, що надані «Dental clinic by Lobach» ОСОБА_3 у період часу з жовтня 2024 року до березня 2025 року складає 6800 грн.

Крім того в судовому засіданні були дослідженні договори про надання навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг навчальними закладами, що укладені 13.01.2025, 29.08.2024 та 01.09.2023 між адміністрацією Черкаської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №17 та ОСОБА_1 , зі змісту яких суд встановив, що предметом означених правочинів є надання освітньої послуги, а саме: з організації заходів за освітніми напрямками та забезпечення дозвілля дитини у поза навчальний час. Загальна вартість освітньої послуги складає 800 грн на місяць відповідно до калькуляції (а.с.57, 57 зворот, 58).

Із договорів про надання навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг навчальними закладами, що укладені 13.01.2025, 01.01.2024 та 01.09.2023 між адміністрацією Черкаської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №17 та ОСОБА_1 , суд встановив, що предметом означених правочинів є надання освітньої послуги, а саме: з англійської мови. Загальна вартість освітньої послуги складає від 450 грн до 2500 грн відповідно до калькуляції (а.с. 58 зворот, 59, 60).

Також у судовому засіданні був досліджений сертифікат, виданий 12.01.2025 «MIFIDA models», який засвідчив факт завершення ОСОБА_3 курсу навчання в школі розвиту та моделінгу «MIFIDA models» у кількості 68 академічних годин (а.с.61).

Із роздруківок з додатків «Ощад 24/7», «А-Банк» та «Приват24» суд встановив, що 11.11.2024, 08.10.2024, 14.09.2024, 04.09.2024 та 11.01.2025 ОСОБА_1 здійснила перерахунок коштів ФОП ОСОБА_5 за навчання дочки Злати в школі розвиту та моделінгу «MIFIDA models» в загальній сумі 9502,51 грн (а.с.61 зворот, 62, 62 зворот, 63, 64).

Крім того з скриншота переписки в групі «MIFIDA models 5-10/18» у месенджері «Telegram» у взаємозв`язку з квитанцією №205682988 від 06.01.2025 суд встановив, що за екзаменаційні зйомки, випускний торт, фотозйомку на випускному та звітне відео підлягала сплата 1450 грн, які були сплачені позивачем ОСОБА_1 06.01.2025 о 10 год 59 хв 09 сек (а.с.64 зворот, 65).

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків.

Статтею 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Цей висновок Верховного Суду України щодо застосування норм Сімейного кодексу України в контексті стягнення додаткових витрат на утримання дитини є чинним, підтвердженням чому є постанови Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 334/7702/16 (провадження № 61-42142св18) та від 12.01.2022 у справі № 545/3115/19 (провадження № 61-18145св20), які застосовуються судом з метою виконання положень, передбачених ч.4 ст.263 ЦПК України.

Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21) викладено правові висновки про те, що положення статті 185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається у зазначеній статті. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Аналогічний висновок щодо застосування положень сти.185 СК України викладений в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19).

Частинами 1, 2 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1,2 ст.78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.4 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України).

Частиною 6 ст.81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом зі змісту позовної заяви, позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 половину (50%) уже понесених нею додаткових витрат на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , а саме: 1) лікування проведено лікування зубів дитині в «Дентал клінік» в АДРЕСА_1 на суму 6800 грн; 2) витрати за навчання у модельній школі «Міфіда моделс» ФОП ОСОБА_5 в сумі 10 985 грн (хобі дитини); 3) купівля телефону Iphone 13 (05.01.2024) 30443 грн 95 коп; 4) копівля ноутбука (24.11.2023) 30 997 грн.00 коп; 5) купівля планшета (04.08.2024) 8 800 грн 00 коп; 6) купівля електросамоката «Segway Ninebot E2 Black» вартістю 14 499 грн. 7) освіта вивчення англійської мови для дитини за період 2023-2025 навчальні роки, що склала 21050 грн (стр.5 позовної заяви, а.с.3).

Щодо проведення лікування зубів дитині в «Дентал клінік» в АДРЕСА_1 , на суму 6800 грн, то суд зазначає про таке.

На підтвердження проведення лікування зубів у «Dental clinic by Lobach» м. Черкаси позивачем до позову долучено копії актів виконаних робіт від 04.03.2025, 04.02.2025, 30.12.2024, 11.11.2024 та 29.10.2024, з аналізу яких судом встановлено, що пацієнту ОСОБА_3 були надані наступні стоматологічні послуги: пломбування при середньому карієсі, накладення оптрагейту, анестезія, герметизація фісур інвазивна, склоінмерна пломба, герметизація фісур, прицільна рентгенографія, анестезія та лікування карієсу молочного зуба фотополімером (а.с.54 зворот - 56).

Надаючи оцінку заявленим вимогам, дослідивши надані докази щодо їх обґрунтування, суд визнає вказані позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на утримання позивачем доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: лікування зубів дитині в «Дентал клінік» на суму 6800 грн, необґрунтованими та не вбачає підстав для їх задоволення. Означені витрати позивача не є додатковими витратами в розумінні статті 185 СК України, оскільки вони не викликані як особливими обставинами, так і особливими потребами, а відносяться до загальних потреб дитини, які покриваються за рахунок аліментів і витрат того з батьків, який мешкає з дитиною, та є складовою аліментів.

Такий висновок суду грунтується на тому, що позивачем не доведено тієї обставини що відвідування лікаря стоматолога (стоматологічного кабінету) було зумовлено саме виникненням особливих обставин у дитини (зокрема, захворювання), а не відносилось до повсякденних побутових потреб дитини, зумовлених профілактичними заходами з лікування зубів. Також суд звертає увагу, що в актах виконаних робіт «Dental clinic by Lobach» м. Черкаси від 04.03.2025, 04.02.2025, 30.12.2024, 11.11.2024 та 29.10.2024 зазначені тільки вартість робіт і вид стоматологічних послуг, однак не зазначено з яким саме діагнозом звернулась дитина до лікаря та якою дитина страждає хворобою в зв`язку з чим їй було призначене відповідне лікування у стоматолога у відповідний спосіб.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що витрати позивача на стоматологічні послуги, що були надані малолітній ОСОБА_10 , не є тими особливими обставинами із якими законодавець у диспозиції ст. 185 СК України пов`язує необхідність участі іншого з батьків у додаткових витратах, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Щодо витрат на навчання дитини в модельній школі «Міфіда моделс» ФОП ОСОБА_5 в сумі 10 985 грн, то суд зазначає про таке.

На підтвердження навчання малолітньої ОСОБА_3 в модельній школі позивачем надано суду сертифікат, виданий 12.01.2025 «MIFIDA models» (а.с.61), а також роздруківки з додатків «Ощад 24/7», «А-Банк» та «Приват24» про перерахунок позивачем коштів ФОП ОСОБА_5 за навчання дочки ОСОБА_4 в загальній сумі 9502,51 грн (а.с.61 зворот, 62, 62 зворот, 63, 64).

Також позивачем надано суду квитанцію №205682988 від 06.01.2025 про перерахунок 1450 грн на картковий рахунок № НОМЕР_2 (а.с.65).

Надаючи правову оцінку позовній вимозі про стягнення з відповідача половини вартості навчання малолітньої ОСОБА_3 в модельній школі з призми положень ст.185 СК України, суд зазначає, що будь-яке навчання вочевидь свідчить про розвиток: фізичний, розумовий, інтелектуальний тощо. На переконання суду, малолітня ОСОБА_3 , отримавши сертифікат, що засвідчує той факт, що остання завершила курс навчання в школі розвитку та моделінгу тривалістю 68 академічних годин, свідчить про розвиток здібностей дитини у відповідній сфері, що потребували навчання у «MIFIDA models», а тому понесені витрати позивачем у зв`язку з цим в сумі 9502,51 грн є додатковими витратами в розумінні ст.185 СК України.

У зв`язку з цим половина понесених позивачем витрат на навчання дочки ОСОБА_3 в модельній школі «MIFIDA models», тобто 4 751,26 грн, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Водночас суд дійшов висновку, що витрати в сумі 1450 грн, сплачені позивачем на картковий рахунок ОСОБА_11 (директора «MIFIDA models») згідно квитанції №205682988 від 06.01.2025 (а.с.65), стягненню з відповідача не підлягають з огляду на таке.

Як встановлено судом зі скриншота переписки в групі «MIFIDA models 5-10/18» у месенджері «Telegram» у взаємозв`язку з квитанцією №205682988 від 06.01.2025, 1450 грн сплачені позивачем на банківський рахунок ОСОБА_11 (директора «MIFIDA models») за екзаменаційні зйомки, випускний торт, фотозйомку на випускному та звітне відео (а.с.64 зворот, 65), тобто не на розвиток здібностей малолітньої ОСОБА_10 пов`язаних з навчанням, а відповідно і не є в розумінні ч.1 ст.185 ЦПК України додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача половини вартості телефону Iphone 13 вартістю 30443 грн 95 коп, ноутбука вартістю 30 997 грн 00 коп та планшета вартістю 8 800 грн 00 коп, то суд зазначає про таке.

Суд звертає увагу учасників справи, що з аналізу змісту позовної заяви та долучених до неї засобів доказування не вбачається конкретизація позивачем необхідності придбання означених речей з призми особливих обставинами в розумінні ст.185 СК України, що безумовно потребувало їх придбання для малолітньої ОСОБА_3 .

Проте суд, надаючи правову оцінку означеним позовним вимогам, вважає за необхідне вказати, що витрати, понесені позивачем на придбання для малолітньої дочки Злати телефону «Apple Iphone 13», ноутбука «Lenovo IdeaPad Gaming» та планшета « ІНФОРМАЦІЯ_5 » не підтверджуються матеріалами справи як такі, що викликані особливими обставинами у розумінні статті 185 СК України, зокрема необхідністю розвивати у такий спосіб здібності дитини.

Мова йде про те, що позивачем, всупереч процесуальному обов`язку доведення позовних вимог, не надано суду належних і допустимих засобів доказування, які б підтверджували б той юридичний факт, що як телефон «Apple Iphone 13», так і ноутбук «Lenovo IdeaPad Gaming» та планшет «Xiaomi Redmi Pad SE», безумовно необхідні малолітній ОСОБА_3 для розвитку її здібностей у певній сфері суспільних відносин або для навчання, викликаного необхідністю використання саме означених дороговартісних і мультифункціональних пристроїв (навчання у сфері ІТ-технологій, цифрового дизайну тощо), а також і того юридичного факту, що менш вартісні речі не можуть бути використані для означених цілей.

У цьому контексті суд звертає увагу учасників справи, що означені речі є необхідними для їх використання власником та (або) належним користувачем у побуті, що обумовлені розвитком суспільних відносин.

У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що сам по собі факт придбання мобільного телефону, ноутбука та планшета без надання доказів їх застосування дитиною у зв`язку з особливими обставинами (розвитком здібностей дитини тощо) не може вважатися додатковими витратами на дитину, що узгоджується із висновком Верховного Суду щодо застосування положень ст.185 СК України, що викладений у постанові від 12 березня 2020 року у справі №520/12681/17 (провадження № 61-14849св19).

Підсумовуючи викладене суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача половини вартості телефона «Apple Iphone 13», ноутбука «Lenovo IdeaPad Gaming» та планшета « ІНФОРМАЦІЯ_5 » задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача половини вартості електросамоката « ІНФОРМАЦІЯ_4 », то суд зазначає про таке.

Суд звертає увагу учасників справи, що з аналізу змісту позовної заяви та долучених до неї засобів доказування не вбачається конкретизація позивачем необхідності придбання означеної речі з призми особливих обставинами в розумінні ст.185 СК України, що безумовно потребувало її придбання для малолітньої ОСОБА_3 .

Водночас витрати на придбання електросамоката на переконання суду пов`язані зі способом життя власника та (або) належного користувача означеної речі і не є додатковими витратами в розумінні положень статті 185 СК України, оскільки за своєю характеристикою придбання означеної речі не було зумовлено особливими обставинами, а з відповідача стягуються аліменти на задоволення потреб дитини.

Крім того позивачем не надано належних і допустимих доказів тій обставині, що придбання електросамоката малолітній дочці обумовлено особливими обставинами в розумінні ст.185 СК України, зокрема, розвитком здібностей дитини, її навчанням тощо.

У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що в задоволенні означеної позовної вимоги слід відмовити.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача половини вартості вивчення англійської мови для дитини за період 2023-2025 навчальні роки, що склала 21050 грн, то суд зазначає про таке.

Частиною 2 ст.185 СК України передбачено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З аналізу означених норм матеріального та процесуального права суд зробив висновок, що наявність додаткових витрат, в розумінні ч.1 ст.185 СК України, має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення, оскільки такі кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Такий висновок суду узгоджується із правовим висновком Верховного Суду щодо застосування положень ст.185 СК України у взаємозв`язку з положеннями ч.1 ст.81 ЦПК України, що викладений в постанові від 04.12.2019 в справі №320/383/19 (провадження № 61-18284св19).

Із договорів про надання навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг навчальними закладами, що укладені 13.01.2025, 01.01.2024 та 01.09.2023 між адміністрацією Черкаської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №17 та ОСОБА_1 , суд встановив, що предметом означених правочинів є надання освітньої послуги, а саме: з англійської мови. Загальна вартість освітньої послуги складає від 450 грн до 2500 грн відповідно до калькуляції (а.с. 58 зворот, 59, 60).

З аналізу означених засобів доказування суд також встановив, що договори про надання навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг навчальними закладами укладені 13.01.2025, 01.01.2024 та 01.09.2023, тобто завчасно до подачі позивачем позову про стягнення з відповідача додаткових витрат.

Пунктами 4.1, 4.2, 4.3 договору про надання навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг навчальними закладами від 01.09.2023 (а.с.60) визначено, що розмір плати встановлюється за весь строк надання і не може змінюватись. Загальна вартість освітньої послуги становить 1800 грн відповідно до калькуляції. Замовник вносить плату готівкою в касу або на розрахунковий рахунок.

З аналізу означеного правочину встановлено судом, що за весь строк надання адміністрацією Черкаської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №17 як виконавцем Міщенко А.І. як замовнику освітньої послуги, а саме: з англійської мови, вартість такої послуги складає 1800 грн. Також судом встановлено, що плата замовником виконавцю за надану освітню послугу вноситься готівкою або на розрахунковий рахунок.

Пунктами 4.1, 4.2, 4.3 договору про надання навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг навчальними закладами від 01.01.2024 (а.с.59) визначено, що розмір плати встановлюється за весь строк надання і не може змінюватись. Загальна вартість освітньої послуги становить 2500 грн відповідно до калькуляції. Замовник вносить плату готівкою в касу або на розрахунковий рахунок.

З аналізу означеного правочину встановлено судом, що за весь строк надання адміністрацією Черкаської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №17 як виконавцем Міщенко А.І. як замовнику освітньої послуги, а саме: з англійської мови, вартість такої послуги складає 2500 грн. Також судом встановлено, що плата замовником виконавцю за надану освітню послугу вноситься готівкою або на розрахунковий рахунок.

Пунктами 4.1, 4.2, 4.3 договору про надання навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг навчальними закладами від 13.01.2025 (а.с.58 зворот) визначено, що розмір плати встановлюється за весь строк надання і не може змінюватись. Загальна вартість освітньої послуги становить 450 грн на місяць відповідно до калькуляції. Замовник вносить плату готівкою в касу або на розрахунковий рахунок щомісяця до 15-го числа.

З аналізу означеного правочину встановлено судом, що за місяць надання адміністрацією Черкаської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №17 як виконавцем Міщенко А.І. як замовнику освітньої послуги, а саме: з англійської мови, вартість такої послуги складає 450 грн за один місяць навчання. Також судом встановлено, що плата замовником виконавцю за надану освітню послугу вноситься готівкою або на розрахунковий рахунок щомісяця до 15-го числа.

Суд погоджується з позивачем, що витрати на вивчення англійської мови малолітньою ОСОБА_3 є додатковими витратами в розумінні ст.185 СК України, оскільки викликані особливими обставинами - розвитком здібностей дитини щодо вивчення іноземної мови.

Проте, незважаючи на те, що освітні послуги з вивчення англійської мови були надані Черкаською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №17 як виконавцем Міщенко А.І. як замовнику, починаючи з 01.09.2023, а відповідно підлягали оплаті позивачем як замовником означеної освітньої послуги у порядку і строки обумовлені розділом 4 договорів про надання навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг навчальними закладами, що укладені 13.01.2025, 01.01.2024 та 01.09.2023, однак позивачем до матеріалів позовної заяви не долучено належних і допустимих докаіву оплати означеної освітньої послуги в інтересах малолітньої ОСОБА_3 (фіскальних чеків, ордерів до прибутково-касових чеків, платіжних інструкцій, квитанцій, довідок про оплату тощо).

Частиною 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на те, що процесуальний обов`язок доказування понесених додаткових витрат на утримання дитини та їх вартості покладений процесуальним законодавством на позивача, беручи до уваги, що позивачем ОСОБА_1 не надано суду відповідних засобів доказування на підтвердження оплати договорів про надання навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг навчальними закладами, що укладені 13.01.2025, 01.01.2024 та 01.09.2023, тому суд дійшов висновку, що позивачем не доведено вартість понесених додаткових витрат на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 щодо вивчення останньою англійської мови, у зв`язку з чим означена позовна вимога не підлягає до задоволення.

У цьому контексті суд звертає увагу учасників справи, що сам по собі факт укладення договорів про надання навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг навчальними закладами безумовно не свідчить як про надання відповідних освітніх послуг, так і про їх оплату зі сторони замовника. Ба більше, означеними правочинами чітко обумовлено порядок оплати освітньої послуги: готівкою в касу або на розрахунковий рахунок, у зв`язку з чим у позивача як замовника та фізичної особи, що мала б сплачувати вартість відповідні послуг, мали бути відповідні документи, що підтверджують факт оплати, а відповідно і такі документи мали бути надані суду для доведення своїх позовних вимог у відповідній частині.

Що стосується обгрунтування позову з призми тих обставин, що розмір аліментів, що встановлений судовим наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси і стягується з відповідача відповідним органом державної виконавчої служби не відповідає фактичним витратам позивача на утримання малолітньої дочки, то суд зазначає, що означені підстави позову жодним чином не впливають на розмір додаткових витрат на дитину, що підлягають вирішенню судом в порядку ст.185 СК України.

Проте суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу її право звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів у порядку, передбаченому ст.192 СК України, у випадку зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути додаткові витрати на утримання дитини в сумі 4 751,26 грн як компенсацію половини вартості навчання дочки ОСОБА_3 в модельній школі «MIFIDA models». У іншій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення.

Питання витрат на оплату судового збору суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про оплату додаткових витрат на дитину.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Частиною 3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, адже предметом спору є додаткові витрати на дитину, беручи до уваги, що судовий збір за подачу позовної вимоги майнового характеру з ціною позову 61770 грн становить 1211,20 грн, тобто 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб , оскільки 1% ціни позову є меншим, аніж означений розмір прожиткового мінімуму, а з урахуванням того, що позовна заява подана в електронній формі судовий збір складав 968,96 грн (1211,20 грн х 0,8), а також те, що позовні вимоги задоволені частково, тобто в розмірі 7,69% (4751,26 грн / 61770 грн), тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 74,51 грн, що складає 7,69% від розміру судового збору, що підлягав сплаті за подачу конкретної позовної заяви (968,96 грн х 0,0769).

Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення із відповідача на користь держави суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 141, 185, 192 СК України, ст. 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 133, 141, 247, 263, 264, 265, 280, 281, 282, 284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 4751 (чотири тисячі сімсот п`ятдесят одна) гривня 26 (двадцять шість) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 74 (сімдесят чотири) гривні 51 (п`ятдесят одна) копійка.

У іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне заочне рішення складене 13 жовтня 2025 року.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_4 , остання відома адреса місця реєстрації проживання: АДРЕСА_6 .

Головуючий: О. В. Петренко