Р І Ш Е Н Н Я№ 127/10106/25

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2025 р.Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Венгрин О.О.,

секретар Усатюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

ТОВ «Фінпром Маркет» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, який мотивовано тим, що 26.03.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ОСОБА_1 укладено договір позики №1685119, за яким відповідач отримав грошові кошти в розмірі 6000,00 грн, строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення наданих йому коштів, утворилась заборгованість в розмірі 19265,00 грн, з яких 6000,00 грн- заборгованість за позикою, 13265,00 грн - заборгованість за відсотками.

26.10.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №2610, за яким права вимоги до боржників, що вказані у Реєстрі боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 за договором позики №1685119 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія управління активами».

03.04.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу №030423-ФК, за яким права вимоги до боржників, що вказані у Реєстрі боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 за договором позики №1685119 від 26.03.2021 перейшло до ТОВ «Фінпром Маркет».

В судове засідання представник позивача ТОВ «Фінпром Маркет» не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи у його відсутність, не заперечує щодо заочного розгляду справи. (а.с. 77)

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився повторно, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 68-69, 76, 80). Відзив відповідачем не подано.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача відповідно до гл. 11 розд. ІІІ ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 26.03.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ОСОБА_1 укладено договір позики №1685119, за яким відповідач отримав грошові кошти в розмірі 6000,00 грн, строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована) (п. 2). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. (а.с. 14)

Відповідно до п. 4.2. договору позики №1685119, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. (а.с. 14)

Відповідно п. 5 договору договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. (а.с. 14)

Факт надання коштів в кредит також вбачається з інформації, наданої АТ КБ «Приватбанк», за якою на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 , та виписки за договором, згідно якої на зазначений рахунок 26.03.2021 було зараховано переказ на суму 6000,00 грн. (а.с. 71-72)

26.10.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №2610, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, що вказані у Реєстрі боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 за договором позики №1685119 від 26.03.2021. (а.с. 28-32, 36-37)

03.04.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу №030423-ФК, за яким права вимоги до боржників, що вказані у Реєстрі боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 за договором позики № 1685119 від 26.03.2021 перейшло до ТОВ «Фінпром Маркет». (а.с. 39 зворот 43, 48-49)

Договори факторингу не визнані недійсними (доказів протилежного суду не надано), згідно ст. 204 ЦК України договори є дійсними і враховуються судом.

На а.с. 6-8 - розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором позики №1685119 від 26.03.2021 за період з 26.03.2021 по 25.03.2025, здійснений ТОВ "Фінпром Маркет", заборгованість за тілом кредиту - 6000,00 грн, за процентами - 13265,00 грн.

Відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за договором №1685119 від 26.03.2021 не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість: за тілом кредиту - 6000,00 грн, за процентами 13265,00 грн.

Отже, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини (позики).

Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договором). Умови договору не оспорюються.

Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 207 ч. 1 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно ст. 629 ч. 1 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 639 ч. 2 абз. 2 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис згідно ст. 6 ч. 1 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов`язань, зокрема, позики, встановив, що права позивача відповідачем порушені, оскільки відповідач не виконував належно умови договору позики, тому права позивача підлягають захисту.

01.11.2024 між ТОВ «Фінпром Маркет» і адвокатом Ткаченко Ю.О. укладено договір про надання правничої допомоги №01-11/24. (а.с. 49 зворот - 50)

Розмір винагороди адвоката за надання правничої допомоги відображений в п. 4.1 договору про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024. (а.с. 50 зворот)

За витягом з Акту №9-ІІ приймання-передачі правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024, послуги з правничої допомоги надані адвокатом Ткаченко Ю.О. якісно і повному обсязі; за надані послуги клієнт сплачує адвокату винагороду у розмірі 350000,00 грн. Вартість послуги з надання правничої допомоги адвокатом Ткаченко Ю.О. щодо боржника ОСОБА_1 складає 3500,00 грн. (а.с. 52)

На а.с. 51 - платіжна інструкція кредитового переказу коштів від 20.03.2025, згідно якої ТОВ "Фінпром Маркет" перерахувало ОСОБА_2 350000,00 грн, призначення платежу: оплата згідно акту №9-П приймання наданої правничої допомоги від 14.03.2025 за договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024.

Відповідно до ст. 133 ч. 1 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст. 133 ч. 3 п. 1 ЦПК України).

Згідно ст. 137 ч. 2 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ст. 137 ч. ч. 4, 5, 6 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В постанові Верховного Суду від 19.02.2020 (справ №755/9215/15-ц) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підставі викладеного, враховуючи те, що справа, що розглядається, не є складною, в справі - невелика кількість доказів (справа в одному томі), представник позивача не брав участі в судовому засіданні при розгляді справи, позов до суду подано в системі "Електронний суд", суд вважає заявлений розмір витрат сторони позивача неспівмірним із складністю справи та виконаною адвокатом роботою (наданими послугами), тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 3000,00 грн витрат на правничу допомогу, в стягненні решти витрат потрібно відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 2422,40 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 1054, 629, 530, 527, 526 ЦК України,

ст.ст. 1, 8 Закону України Про споживче кредитування,

Законом України Про електронну комерцію,

Законом України Про електронні документи та електронний документообіг,

ст.ст. 13, 89, 133, 137, 141, 263-265, 268, 279, гл. 11 розд. ІІІ ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість за кредитним договором №1685119 від 26.03.2021 в розмірі 19265,00 (дев`ятнадцять тисяч двісті шістдесят п`ять) грн, з яких: 6000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 13265,00 грн - заборгованість за процентами,

а також стягнути 2422,40 грн судового збору і 3000,00 грн витрат на правничу допомогу, в стягненні решти витрат на правничу допомогу відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня складення повного рішення до Вінницького апеляційного суду.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», , м. Ірпінь, вул. М.Стельмаха, 9А, офіс 204;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Повне рішення виготовлено 13.10.2025.

Суддя О.О. Венгрин