Слобідський районний суд міста Харкова
Провадження № 6/641/162/2025 Справа № 2-497/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Богдан М.В.

за участю секретаря Двірник О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Основ`янсько Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Аршави І.Я., стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», боржник ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло вказане подання, в якому державний виконавець просить суд постановити ухвалу про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Вимоги подання обґрунтовує тим, що на виконанні у Основ`янсько-Слобідському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 74792372 з примусового виконання виконавчого листа № 2-497/11, виданого 11.06.2013 Комінтернівським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра Банк» кошти в розмірі 2038329,77 грн. 13.08.2013, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 39823194. 13.12.2017,13.07.2018, 28.01.2019, 08.07.2019, 08.07.2019, 28.11.2019, 26.01.2020, 29.05.2020, 14.06.2022, 19.08.2022, 02.09.2022, 22.12.2022, 04.08.2025, 15.08.2025, 25.08.2025 здійснено запити до ПФУ, ДПС України та МВС в електронному вигляді. Згідно Інформаційної довідки з ДРРП на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо суб`єкта нерухомого майна, а саме боржника ОСОБА_1 , майна на праві власності не зареєстровано. 15.09.2015 державним виконавцем, було винесено постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, а також постанова про розшук майна боржника. 27.07.2016 винесена постанова про стягнення виконавчого збору. 27.07.2016 державним виконавцем винесена постанова про зупинення виконавчого провадження на підставі п.4 ч.1 ст.38 Закону України «Про виконавче провадження», в зв`язку з оголошенням в розшук транспортного засобу. 21.02.2018 державним виконавцем було винесена постанова про поновлення виконавчого провадження, та повторно оголошено розшук майна боржника. 04.03.2025 року Харківським апеляційним судом по справі № 2- 497/11 замінено сторону у виконавчому провадженні з ПАТ «КБ «Надра Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». 28.11.2019, 29.10.2024 винесені постанови про арешт коштів боржника та направлено в електронному вигляді для відома та виконання банківськими установами, з 18.08.2025 року, державним виконавцем було здійснено виїзд на місцем реєстрації боржника, з метою перевірки майнового стану, проте двері боржник не відчинив, державним виконавцем було залишено виклик на прийом. Боржник на прийом не з`явився. 25.08.2025 року надійшла відповідь в електронному вигляді на запит державного виконавця від Державної прикордонної служби України, що боржник неодноразово перетинає кордон України. Станом на 01.10.2025 рік заборгованість за виконавчим документом не стягнута

У поданні державний виконавець просив розглянути справу за її відсутності.

Суд, розглянувши подання державного виконавця про обмеження боржника у праві виїзду за межі України, дослідивши подані докази у справі, встановивши виниклі правовідносини, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні у Основ`янсько-Слобідському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 74792372 з примусового виконання виконавчого листа № 2-497/11, виданого 11.06.2013 Комінтернівським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра Банк» кошти в розмірі 2038329,77 грн.

При цьому, з наявних в матеріалах справи вбачається, що державним виконавцем було вжито низку дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого листа суду, як то: накладення арешту на майно боржника, вчинені запити до державних установ з метою виявлення майна, зареєстрованого на праві власності за боржником та його доходів, тощо.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, державний виконавець, як на підставу для його задоволення, вказував, що незважаючи на обізнаність боржника, як про існуючу в нього заборгованість перед ПАТ «КБ «Надра Банк», так і про наявність вищенаведеного виконавчого провадження, останній ухиляється від виконання судового рішення.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

За ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено в ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме: до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)до виконання зобов`язань.

Згідно п.19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межи України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Пунктом 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є дія неврегульованих зобов`язань.

Застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України (за кордон) слід вважати доцільним у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов`язання, покладеного на неї рішенням суду.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Подання виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 441 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» тощо.

Відповідно до положення ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, покладається, в даному випадку, на приватного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням, оскільки саме він зобов`язаний довести суду, з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», яке вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону №3857-ХІІ та у п.18 ч.3 ст.11 Закону №606-ХІV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Аналізуючи зазначене та враховуючи, що з матеріалів справи не встановлено в чому саме полягає ухилення боржника від виконання рішення суду, та не доведено можливість виїзду боржника за межі України саме з метою ухилення від виконання рішення суду, та на разі законодавцем встановлена заборона на виїзд чоловікам за кордон у зв`язку з введенням військового стану в Україні, а тому в задоволенні подання слід відмовити.

Крім того, наданий до суду Витяг з Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником ОСОБА_1 державного кордону за період з 01.01.2022 року по 25.08.2025 року не є підтверджуючим доказом ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання рішення суду в розумінні діючого законодавства України.

Також, до подання не долучено жодних доказів, з яких можливо було б зробити висновок чи дійсно мало місце ухилення боржника від виконання рішення суду, яке полягає в тому, що останній вчиняє будь-які свідомі діяння, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні при тому, що виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини. Відсутні такі відомості й у змісті подання, при чому за весь період часу боржником не було отримано жодного документу від виконавця, а інших даних матеріали подання не містять.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 260, 261, 441 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 року, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Основ`янсько Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Аршави І.Я., стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», боржник ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Слобідський районний суд міста Харкова.

Суддя -М. В. Богдан