Справа № 456/6212/24
Провадження № 2/456/474/2025
РІШЕННЯ

іменем України

14 жовтня 2025 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Коцур А.І.,

з участю представника позивача Столітнього М.М.

представника відповідача Волощука Б.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Підстава позову (позиція позивача). Представник позивача Столітній М.М. звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким задовольнити повністю позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 на загальну суму 58560 грн., яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 8000 грн., суми заборгованості за процентами нарахованих процентів первісним кредитором - 40960 грн., суми заборгованості за процентами нарахованих за 60 календарних днів - 9600 грн. Стягнути з ОСОБА_1 сплачений судовий збір 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 09.09.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» (Первісний кредитор) та ОСОБА_1 укладено Договір № 3967843 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (надалі - Договір). На умовах, встановлених Договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: Відповідно до п. 1.2. тип кредиту кредит, сума кредиту складає 8000 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 09.09.2023 по 03.09.2024. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало їй кредит в сумі 8000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ "Пейтек Україна". Оскільки ТОВ «Лінеура Україна» не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може. Зарахування кредитних коштів на платіжну карту Відповідача відбулось через систему paytech.com.ua, на підставі укладеного Договору про переказ коштів №210222-1 від 21.02.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ "Пейтек Україна". ТОВ "Пейтек Україна" надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, внесене в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія ФК № В0000338 від 27.08.2021) та отримало Ліцензію Національного банка України. За інформацією в листі ТОВ "Пейтек Україна", відповідно до зазначеного договору № 3967843 було успішно перераховано грошові кошти у сумі 8000 грн. на платіжну карту НОМЕР_1 . Згідно з п.3.1. Договору, Проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт". Пунктом 1.4.1. Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору. Відповідно до п. 4.1. Договору, сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п.4.3. Договору. За даними поденного Розрахунку заборгованості за Договором № 3967843 від 09.09.2023 року у період з 09.09.2023 по 24.05.2024 включно Первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 40960 грн. У зазначений період Відповідачем здійснено оплати на рахунок Первісного кредитора, спрямовані на оплату тіла кредиту розмірі 0.00 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 0.00 грн. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, шляхом повідомлення в особистому кабінеті Боржника, та/або відправлення текстового повідомлення (sms - повідомлення) на зазначену в анкеті Боржника електронну адресу та/або телефонний номер. На виконання вимог ст.18 Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до положень п. 1.3 Договору факторингу від 24.05.2024 №24/05/2024, листом № 2910 від 01.07.2024 ТОВ «Лінеура Україна» повідомило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» про те, що в особистих кабінетах усіх боржників, права вимоги за кредитними договорами до яких передані Новому кредитору - ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», проінформовано про відступлення права грошової вимоги за Договорами та передачу персональних даних ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» із зазначенням банківських реквізитів нового кредитора, а також направлення відповідного текстового повідомлення (SMS - повідомлення) боржникам, згідно реєстру SMS повідомлень. Враховуючи вищезазначене, Відповідача належним чином повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором. Отже, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до Відповідача за договором. За даними поденного розрахунку заборгованості, сформованого Первісним кредитором, вбачається, що у період з дати укладання Договору, а саме: з 09.09.2023 року по 24.05.2024 року (Дата укладання Договору факторингу), у Відповідача перед Первісним кредитором утворилась заборгованість за нарахованими процентами за користування грошовими коштами у межах погодженого строку дії Договору у розмірі 40960 грн. Враховуючи норми чинного законодавства України, а також те, що за Договором факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 року до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги заборгованості до Відповідача, вимоги Позивача щодо стягнення процентів за користування грошовими коштами до Відповідача є доведеними та обґрунтованими, а отже заборгованість за нарахованими процентами за користування грошовими коштами підлягає стягненню у сумі 40960 грн. Відповідно до умов строк дії п. 1.3 Договору № 3967843 строк кредиту 360 днів: з 09.09.2023 по 03.09.2024. Станом на дату укладання Договору факторингу від 24.05.2024 року №24/05/2024, строк дії Договору № 3967843 від 09.09.2023 не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» у період з 24.05.2024 по 22.07.2024 (60 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 9600 грн.: 8000 грн * 2% = 160 грн*60 календарних дні = 9600 грн. У даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п. 1.3. Договору № 3967843 від 09.09.2023 року, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з Відповідача у сумі 50560 грн. (нараховані проценти первісним кредитором у сумі 40960 грн., проценти нараховані ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» у сумі 9600 грн.). Нараховані відсотки не носять штрафний характер, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором.

В додаткових поясненнях, представник позивача Столітній М.М. вказує на те, що на підтвердження укладання Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі - Кредитний договір) з ТОВ «Лінеура Україна», Позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі (додаток до позовної заяви №6), який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «B963», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений Відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що Відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернетмагазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». А тому, в нашому випадку, підписання Відповідачем шляхом зазначення одноразового ідентифікатора відповідає вимогам чинного законодавства. Подібна правова позиція міститься і у постанові Верховного Суду у справі №127/33824/19 від 07.10.2020 р., проте у цій справі мова йшла про відсутність відображення електронного підпису на договорі та відсутність доказів отримання такого підпису позичальником: «Без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». У постанові Верховного Суду від 29.01.2021 р. у справі №922/51/20 був Документ сформований в системі «Електронний суд» 24.02.2025 5 сформульований правовий висновок, відповідно до якого учасник справи на обґрунтування своїх вимог і заперечень має право подати суду електронний доказ у таких формах: оригінал; електронна копія, засвідчена електронним цифровим підписом; паперова копія, посвідчена в порядку, передбаченому законом. Зазначає, що Відповідач, оформлюючи кредитний договір заходить на Вебсайт ТОВ «Лінеура Україна» https:/credit7.ua, в тому числі через Мобільний додаток «Credit7» реєструється та створює електронний кабінет, в якому йому надходить текст Кредитного договору та де він має змогу ознайомитись з Правилами, Паспортом споживчого кредиту (додається до позовної заяви), інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо. Таким чином, Відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки Відповідач. А тому жодних сумнівів в тому, що 09.09.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна`та Федоренко Ірина Миколаївна за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна» було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний Договір № 3967843 про надання коштів на умовах споживчого кредиту не виникає. Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , яку Відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, звернув увагу суду на доводи, викладені у процесуальних документах, адресованих суду та вказав, що втрата паспорта відповідачем немає жодного значення, відповідач в судовому засіданні повідомила неправдиві дані, зокрема, про те, що ніколи не була клієнтом Універсал Банку, однак з доказів, здобутих в ході судового розгляду, наведене спростовано. Крім цього, для укладення договору був використаний закордонний паспорт відповідача, а тому її твердження про звернення до правоохоронного органу значення для предмету позову не мають.

Позиція відповідача. 22.01.2025 відповідач ОСОБА_1 подала письмові пояснення, в яких вказала на те, що з позовом не погоджується в повному обсязі, зважаючи на наступні обставини. В неї 09.09.2023 викрали паспорт, у зв`язку з чим нею була подана заява у Стрийський МВ НП України у Львівській області. У позові окрім її паспортних даних зазначені невідомі їй номера телефонів, електронна пошта, а також невідома їй третя особа ( ОСОБА_3 ) та її номер телефону. Як зазначається в договорі, він був укладений 09.09.2023 о 22:13:35 год., і надані невідомий їй банківський рахунок та реквізити електронного платіжного засобу (платіжної катки), на яку були перераховані грошові кошти у сумі 8000 грн. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови ( пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054ЦК України у вказаній редакції). Визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-223цс16). Наведені приписи дають підстави виснувати, що ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» встановила обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц. Отже, встановлено, що кредитні правовідносини, які виникли між сторонами мають споживчий характер, а тому на них поширюються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Правовідносини, які виникли між сторонами по справі, регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про споживчий кредит», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Згідно із ч. ч. 1,2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1 ст.73 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України). Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 по справі № 363/1834/17 та не суперечить постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 по справі № 496/3134/19. Зокрема, у вказаній справі суд касаційної інстанції констатував, що «умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування"(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (п. 31.33). Наголошує, що їй нічого невідомо щодо укладення кредитного договору, що є предметом спору.

В поясненнях на позов, представник відповідача Волощук Б.І. вказує на те, що ОСОБА_1 , є Відповідачем у цивільній справі № 456/6212/24 за позовом ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» про стягнення заборгованості за кредитним договором від 09.09.2023 р. № 3967843. Відповідач ОСОБА_1 , не укладала жодного кредитного договору з Позивачем, не отримувала кредитних коштів і про наявність такого договору дізналася лише зі змісту позовної заяви після її отримання. Позов вважає безпідставним і таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на відсутність будь-яких договірних відносин між Відповідачем та Позивачем, а також відсутність факту отримання будь-яких грошових коштів. З позовної заяви їй стало відомо, що ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» стверджує про існування кредитного договору, укладеного нібито з нею в електронній формі, та про отримання нею грошових коштів на банківську картку. Однак Відповідачка не укладала жодного кредитного договору з Позивачем, не отримувала від нього коштів, не підписувала жодних анкет, електронного цифрового підпису не створювала, заяв чи електронних документів, не надавала свої персональні дані та не була повідомлена про будь-яке кредитування. Про існування цього «договору» вона довідалася лише після отримання позовної заяви від суду. Відсутність доказів укладення договору: Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України (ЦКУ), договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов у належній формі. Позивач не надав доказів, що саме Відповідач вчинив дії, спрямовані на укладення договору, а саме: не подано жодного документа з підписом відповідача (ані власноручним, ані електронним); не надано доказів належної ідентифікації особи; не доведено, що ініціатором укладення договору був саме відповідач. Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір є дійсним лише за умови ідентифікації особи, яка приєднується до пропозиції. Без підтвердження особи договір не може вважатися укладеним. Відсутність доказів фактичного отримання коштів: За змістом ч. 1 ст. 1046 ЦКУ, договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей позичальнику. Позивач не довів, що Відповідач мав до доступ до коштів. Також відсутні докази, яка саме фінансова установа здійснила переказ, та яка особа фактично користувалася картковим рахунком (яка особа знімала кошти). Таким чином, відсутній сам факт передання коштів Відповідачу, а отже відсутня підстава для виникнення зобов`язання. Можливе шахрайське використання персональних даних: З огляду на те, що Відповідач не укладав договору та не отримував коштів, існує вірогідність незаконного використання його персональних даних третіми особами. Підтвердженням цього є внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) за № 0000174 від 29 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України (шахрайство). Відповідно до п. 2.3 Постанови НБУ №705 від 05.11.2014 р. («Про здійснення операцій із використанням електронних платіжних засобів»), користувач не несе відповідальності за несанкціоновані операції, якщо не доведено його участі або грубої недбалості. Обов`язок доказування покладено на позивача: Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не має і не може надати доказів не укладення договору, оскільки доводити негативний факт законом не вимагається. Тягар доказування покладено саме на Позивача. Практика Верховного Суду: Постанова Верховного Суду від 13.01.2022 у справі №127/2897/20: Суд зазначив, що відсутність належних доказів ідентифікації позичальника при укладенні електронного договору є підставою для відмови у задоволенні позову. Постанова Верховного Суду від 27.04.2021 у справі №761/38314/18: Суд визнав, що електронна анкета-заява без підтвердження особи позичальника не може вважатися належним доказом укладення договору. Постанова Верховного Суду від 09.02.2023 у справі №757/14486/20: Відсутність доказів фактичного отримання коштів відповідачем виключає виникнення обов`язку з їх повернення. Висновок: Позивач не довів: факту укладення кредитного договору між сторонами; факту ідентифікації Відповідача як позичальника; факту отримання коштів саме Відповідачем. Таким чином, зобов`язальні правовідносини між сторонами не виникли, а тому вимоги про стягнення заборгованості є безпідставними. Просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні, будучи допитаною судом в якості свідка на підставі ст.92 ЦПК України пояснила, що жодного договору не підписувала та коштів не отримувала і ніколи не була клієнтом ТОВ «Лінеура Україна». Паспорт громадянина України у неї викрали, про що нею подано заяву до правоохоронних органів. Вказала, що ніколи не була клієнтом Універсал Банку. Жодного електронного ключа вона не оформлювала

Представник відповідача адвокат Волощук Б.І. в судовому засіданні просить в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки відповідач договір не підписувала, кредитні кошти не отримувала.

Показання свідка.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 дав показання про те, що відповідач це його невістка, яка у вересні 2023 року на ринку в м. Стрий втратила паспорт. Це була субота. У понеділок вона звернулася до правоохоронного органу. Вказав, що невістка ніколи жодного кредитного договору не оформлювала.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_5 від 02.12.2024 прийнято справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадженні у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

Згідно з договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3967843 від 09.09.2023, ТзОВ «Лінеура Україна», в особі директора Пшеничного Андрія Івановича, який діє на підставі Сатуту зобов`язується надати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт № НОМЕР_3 , виданий за №4638 грошові кошти в сумі 8000, 00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Строк кредиту 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів; стандартна процентна ставка 2% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 65600, 00 грн. Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок ОСОБА_1 - № НОМЕР_4 , дати надання кредиту: 09.09.2023 або 10.09.2023 /а.с.21-30/.

Відповідно до паспорту споживчого кредиту, кредитодавцем виступає ТзОВ «Лінеура Україна»,, який діє на підставі Ліцензії НКФП від 04.04.2019, сума кредиту 8000 грн., строк кредитування 360 днів, споживач ОСОБА_1 , підписано електронним підписом НОМЕР_5 09.09.2023 о 22:12:30 /а.с.31-33/.

Як вбачається з листа ТОВ «Пейтек Україна» №0 від 31.05.2024, відповідно до договору №3967843 було перераховано грошові кошти в сумі 8000, 00 грн. на банківську картку № НОМЕР_4 09.09.2023 о 22:15:09 /а.с.17/.

Згідно з письмовим повідомленням боржників про відступлення прав вимоги за кредитними договорами ТзОВ «Лінеура Україна» від 27.05.2024, повідомлено боржників (в тому числі ОСОБА_1 ) про те, що 24.05.2024 права вимоги за її кредитним договором відступлено та персональні дані передано ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та обов`язок погашення заборгованості перед ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» /а.с.33з-34/.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №3967843 від 09.09.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 24.05.2024, загальна сума заборгованості складає 48960,00 грн., з якої заборгованість за тілом кредиту 8000 грн., заборгованість за відсотками 40960, 00 грн. /а.с.35-41/.

Як вбачається з договору факторингу №24/05/2024 від 24.05.2024, укладеного між ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» (фактор) та ТзОВ «Лінеура Україна» (клієнт) та акту прийому-передачі реєстру боржників за вказаним договором від 24.05.2024, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк зобов`язання відносно яких настав або настане в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом (процентною ставкою), пеню та інші платежі, право на отримання яких належить клієнту. Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників, реєстр боржників кількістю 5647 передано в повному обсязі, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей /а.с.48-55/.

Відповідно до витягу з реєстру боржників від 24.05.2024, як додатку до договору факторингу №24/05/2024 від 24.05.2024, клієнт відступив факторові право вимоги за кредитним договором №3967843, де боржником виступає ОСОБА_1 , сума заборгованості за тілом 8000 грн, сума заборгованості за відсотками 40960, 00 грн., загальна сума заборгованості складає 48960, 00 грн /а.с.44/.

Згідно з талоном-повідомленням №9451 від 11.09.2023 про реєстрацію заяви повідомлення про кримінальне правопорушення, 11.09.2023 о 11:11 год. надійшла заява про те, що 09.09.2023 о 14:00 год. в м. Стрий по вул.. Майдан Ринок заявниця ОСОБА_1 втратила паспорт громадянина України, просить його розшукати /а.с.115/.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань № від 10.12.2024, рішенням №251124/1 змінено найменування ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» на ТзОВ «ФК «Фінтраст Капітал» /а.с.117з-119/.

Як вбачається з відповіді АТ «Універсал Банк» №БТ/Е-2207 від 03.04.2025 банківська картка № НОМЕР_6 була емітована Банком на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , 09.09.2023 на вказану картку відбулося зарахування коштів в сумі 8000 грн. /а.с.171/.

Згідно з відповіддю АТ «Універсал Банк» №БТ/Е-5303 від 11.06.2025, на ім`я ОСОБА_1 Банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_6 . Згідно з п. 2.2. Розділу 2 Умов Процедура випуску картки визначається Банком самостійно. При прийнятті рішення про випуск картки Банк видає Платіжну картку Клієнту і забезпечує розрахунки з використанням даної Платіжної картки. Згідно з п. 2.3. Розділу 2 Умов Картка передасться Клієнту (і) у віртуальному вигляді у Мобільному застосунку, або (іі) особисто уповноваженим співробітником, або (ііі) доставляється рекомендованою поштою, кур`єрською службою за адресою, вказаною Клієнтом в Анкеті-заяві або іншим способом, що дозволяє однозначно встановити, що Платіжна Картка була отримана Клієнтом. Згідно з п. 2.4. Розділу 2 Умов Платіжна карта передається Клієнту не активованою. Платіжна картка активується Банком: (1) при додаванні інформації з картки в Мобільний застосунок з авторизацією за номером телефону, або (II) при активації Клієнтом віртуальної картки в Мобільному застосунку. На своєму мобільному пристрої ОСОБА_1 інсталювала мобільний застосунок "Monobank", у якому останньою 20.09.2020 було проведено процедуру реєстрації та подано до Банку фотокопії документів, що встановлюють ії особу, а саме: паспорт громадянина України та реєстраційний номер облікової картки платника податків. За результатами опрацювання наданих документів Банком було повідомлено ОСОБА_6 про можливість звернутися до відділення, точки видачі, кредитного посередника AT "УНІВЕРСАЛ БАНК для проведення процедури верифікації та отримання платіжної картки "Monobank", або пройти віддалену ідентифікацію та отримати віртуальну картку "Monobank". 21.09.2020 ОСОБА_7 пройшла віддалену ідентифікацію та верифікацію шляхом отримання ідентифікаційних даних з бюро кредитних історій, фотофіксації особи з використанням методу розпізнавання реальності особи. За результатами успішно проведеної процедури верифікації між AT УНІВЕРСАЛ БАНК" та клієнтом було укладено Договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого ОСОБА_8 одразу було випущено її платіжну картку. Верифікація власника банківської картки № НОМЕР_6 ОСОБА_9 була проведена Банком під час укладання договору /ас.197,215,217-220/.

Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору.

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.

В судовому засіданні встановлено, що 09.09.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» (Первісний кредитор) та ОСОБА_1 укладено Договір № 3967843 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах, встановлених Договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: Відповідно до п. 1.2. тип кредиту кредит, сума кредиту складає 8000 грн.

Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 09.09.2023 по 03.09.2024. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.

На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору.

На підтвердження укладання Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту з ТОВ «Лінеура Україна», Позивачем надано електронний доказ в паперовій формі (додаток до позовної заяви №6), який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «B963», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений Відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що Відповідач ознайомилася та погодилася з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір.

Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов наступного висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернетмагазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».

Подібна правова позиція міститься і у постанові Верховного Суду у справі №127/33824/19 від 07.10.2020 р., проте у цій справі мова йшла про відсутність відображення електронного підпису на договорі та відсутність доказів отримання такого підпису позичальником: «Без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».

У постанові Верховного Суду від 29.01.2021 р. у справі №922/51/20 сформульований правовий висновок, відповідно до якого учасник справи на обґрунтування своїх вимог і заперечень має право подати суду електронний доказ у таких формах: оригінал; електронна копія, засвідчена електронним цифровим підписом; паперова копія, посвідчена в порядку, передбаченому законом. Зазначає, що Відповідач, оформлюючи кредитний договір заходить на Вебсайт ТОВ «Лінеура Україна» https:/credit7.ua, в тому числі через Мобільний додаток «Credit7» реєструється та створює електронний кабінет, в якому йому надходить текст Кредитного договору та де він має змогу ознайомитись з Правилами, Паспортом споживчого кредиту, інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо. Таким чином, Відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки Відповідач.

На підставі наведеного, відсутні дані, які б могли свідчити про наявність сумніву в тому, що 09.09.2023 між ТОВ «Лінеура Україна`та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна» було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний Договір № 3967843 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало їй кредит в сумі 8000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ "Пейтек Україна". Зарахування кредитних коштів на платіжну карту Відповідача відбулось через систему paytech.com.ua, на підставі укладеного Договору про переказ коштів №210222-1 від 21.02.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ "Пейтек Україна". Відповідно до договору № 3967843 було перераховано грошові кошти у сумі 8000 грн. на платіжну карту НОМЕР_1 .

Згідно з п.3.1. Договору, Проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт".

Пунктом 1.4.1. Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору. Відповідно до п. 4.1. Договору, сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п.4.3. Договору.

За даними поденного Розрахунку заборгованості за Договором № 3967843 від 09.09.2023 у період з 09.09.2023 по 24.05.2024 включно Первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 40960 грн.

За Договором факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024, від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги заборгованості до Відповідача.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №3967843 від 09.09.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, загальна сума заборгованості складає 58 560 грн. 00 коп., з яких: 8 000,00 грн. - заборгованість за основним боргом; 40 960,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 9 600,00 грн. заборгованість за відсотками за 60 календарних дні.

На підставі наведенного, суд приходить до висновку, що ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало їй кредит в розмірі 8000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на банківську картку відповідача, а відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала.

Так, за клопотанням сторін та їх представників витребувано докази та згідно з відповіддю АТ «Універсал Банк» №БТ/Е-5303 від 11.06.2025, на ім`я ОСОБА_1 Банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_6 . Згідно з п. 2.2. Розділу 2 Умов Процедура випуску картки визначається Банком самостійно. При прийнятті рішення про випуск картки Банк видає Платіжну картку Клієнту і забезпечує розрахунки з використанням даної Платіжної картки. Згідно з п. 2.3. Розділу 2 Умов Картка передасться Клієнту (і) у віртуальному вигляді у Мобільному застосунку, або (іі) особисто уповноваженим співробітником, або (ііі) доставляється рекомендованою поштою, кур`єрською службою за адресою, вказаною Клієнтом в Анкеті-заяві або іншим способом, що дозволяє однозначно встановити, що Платіжна Картка була отримана Клієнтом. Згідно з п. 2.4. Розділу 2 Умов Платіжна карта передається Клієнту не активованою. Платіжна картка активується Банком: (1) при додаванні інформації з картки в Мобільний застосунок з авторизацією за номером телефону, або (II) при активації Клієнтом віртуальної картки в Мобільному застосунку. На своєму мобільному пристрої ОСОБА_1 інсталювала мобільний застосунок "Monobank", у якому останньою 20.09.2020 було проведено процедуру реєстрації та подано до Банку фотокопії документів, що встановлюють ії особу, а саме: паспорт громадянина України та реєстраційний номер облікової картки платника податків. За результатами опрацювання наданих документів Банком було повідомлено ОСОБА_6 про можливість звернутися до відділення, точки видачі, кредитного посередника AT "УНІВЕРСАЛ БАНК для проведення процедури верифікації та отримання платіжної картки "Monobank", або пройти віддалену ідентифікацію та отримати віртуальну картку "Monobank". 21.09.2020 ОСОБА_7 пройшла віддалену ідентифікацію та верифікацію шляхом отримання ідентифікаційних даних з бюро кредитних історій, фотофіксації особи з використанням методу розпізнавання реальності особи. За результатами успішно проведеної процедури верифікації між AT УНІВЕРСАЛ БАНК" та клієнтом було укладено Договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого ОСОБА_8 одразу було випущено її платіжну картку. Верифікація власника банківської картки № НОМЕР_6 ОСОБА_9 була проведена Банком під час укладання договору.

Відповідач на спростування відсутності заборгованості не представила суду жодних належних і допустимих доказів, чи доказів в підтвердження того, що вона не отримувала кредитних коштів чи не підписувала кредитний договір, при цьому в судовому засіданні повідомила, що ніколи не була клієнтом АТ «Універсал Банк», що спростовується наведеною вище відповіддю Банку.

Доводи відповідача ОСОБА_1 про втрату паспорту та внесення відомостей до ЄРДР на увагу не заслуговують, оскільки як вбачається з договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3967843 від 09.09.2023, ТзОВ «Лінеура Україна», в особі директора Пшеничного Андрія Івановича, який діє на підставі Сатуту зобов`язується надати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт № НОМЕР_3 , виданий за №4638 грошові кошти в сумі 8000, 00 грн., тобто при укладенні договору відповідачем паспорт громадянина України, на втрату якого вказує відповідач, використано не було.

Ще одним доводом на який посилається відповідачка є те, що матеріали справи не містять доказів, що саме вона застосовувала одноразовий цифровий ідентифікатор, відсутні докази реєстрації саме її у інформаційно-телекомунікаційній системі.

Проте, як зазначалося судом вище, процедура оформлення кредиту полягає в тому, що відповідачка сама, без примусу та зовнішнього втручання, тобто з внутрішнього волевиявлення, заповнила заявку на відповідному сайті товариства (чи у додатку), ввела свої анкетні дані, підтвердила, що ознайомилась з усіма істотними умовами договорів та ввела потрібну їй суму коштів, яку бажала отримати. Після отримання одноразового цифрового ідентифікатора на вказаний нею номер телефону вона ввела його у відповідне поле та отримала грошові кошти на зазначений нею картковий рахунок.

Зворотного відповідачка не довела, зокрема, не надала суду будь-які докази, якими встановлено, що кредитні кошти брала не вона, що мали місце шахрайські дії, несанкціоноване втручання в її мобільний телефон, не ініційовано кримінального провадження, відсутня постанова, тощо.

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.12.2024 у справі №757/57816/20-ц).

Таким чином, застосовуючи принцип «балансу вірогідностей» слід дійти до висновку, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують заявлені позивачем позовні вимоги. Відповідачка не спростувала наявність у неї кредитних зобов`язань перед позивачем, не надала власний контр-розрахунок, не надала банківську виписку з карткового рахунку на підтвердження не отримання нею кредитних коштів та не довела, що такий договір був укладений нею не з власного волевиявлення.

При цьому суд зауважує, що до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із невиконанням відповідачкою грошових зобов`язань, що випливають із кредитного договору, підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Тому твердження представника позивача, що у правовідносинах які виникли між сторонами має місце невиконання відповідачем умов споживчого кредиту, тому дані правовідносини регулюються Законом України «Про споживче кредитування», судом до уваги не береться.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити, та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договоромв розмірі 58 560 /п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот шістдесят/ грн. 00 коп., з яких: 8 000,00 грн. - заборгованість за основним боргом; 40 960,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 9 600,00 грн. заборгованість за відсотками за 60 календарних дні.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та умовами договору. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Навяні у матеріалах справи докази свідчать про реальність надання правової допомоги в рамках укладеного договору.

Одночасно суд зауважує, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат, судом враховано те, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову; взято до уваги критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, предмету спору та фінансового стану обох сторін.

Враховуючи вищевикладене, дотримуючись принципів розумності та співмірності заявлених витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, суд, зважаючи на заперечення сторони відповідача, вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу слід зменшити, встановивши такий у сумі 5 000,00 грн.

Згідно з правовою позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 12 лютого 2020 року у справі за № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 ч. 2 ст.137 ЦПК України).

Також згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами з ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн., таий слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш ив :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» /, місцезнаходження: 03150, м.Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2/ заборгованість в розмірі 58 560 /п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот шістдесят/ грн. 00 коп., з яких: 8 000,00 грн. - заборгованість за основним боргом; 40 960,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 9 600,00 грн. заборгованість за відсотками за 60 календарних дні.

Стягнути з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» судовий збір в розмірі 2 422 /дві тисячі чотириста двадцять дві/ грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 /п`ять тисяч/ грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», , місцезнаходження: 03150, м.Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2;

Представник позивача: адвокат Столітній Михайло Миколайович, РНОКПП НОМЕР_8 , місцезнаходження: 07400, Київська область, м. Бровари, вул. Короленка (Чорних Запорожців), 60Б/93;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Представник відповідача: ОСОБА_10 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення

виготовлено 24 жовтня 2025 року.

Головуючий суддя В.Л.Бучківська