Номер провадження: 22-ц/813/4836/25
Справа № 503/864/23
Головуючий у першій інстанції Вороненко Д. В.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

02.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Кодимська державна нотаріальна контора Одеської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 12 лютого 2025 року, ухвалене у складі судді Вороненка Д.В.,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну черговості одержання права на спадкування та визнання недійсним виданого свідоцтва про право на спадщину в частині частини спадкового майна, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Кодимська державна нотаріальна контора Одеської області,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 (ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 15.11.2023 року клопотання позивача про заміну відповідача задоволено та замінено первісного відповідача ОСОБА_3 на ОСОБА_4 ) про зміну черговості одержання права на спадкування та визнання недійсним виданого свідоцтва про право на спадщину в частині щодо спадкового майна, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Кодимська державна нотаріальна контора Одеської області, в обґрунтування якої зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги за законом є його баба (подружжя спадкодавця), матір та тітки (діти спадкодавця).

Зазначає, що він з народження проживав разом з дідом та бабою у вищезазначеному житловому будинку. Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 08.12.2009 року у цивільній справі № 2-608/09 його матір ОСОБА_6 позбавили батьківських прав відносно нього та його сестри, а його бабу ОСОБА_3 призначили їх із сестрою опікуном.

Посилається, що його дід ОСОБА_5 був хворою людиною, у нього було три інсульти та була паралізована права сторона, тому він самостійно не міг нічого робити. В свою чергу позивачу на той час було 16 років, він навчався в Кодимському ПТАУ та отримував стипендію та пайки, які віддавав бабі та діду, окрім того постійно допомагав поратись по господарству, пиляв та рубав дрова, робив ремонти в будинку. Розвантажував та складав будівельні матеріали, постійно спілкувався з дідусем, за власні кошти провів водогін та каналізацію, у ванній кімнаті встановив ванну та унітаз, відремонтував паркан та дах.

З 2012 року працював та весь цей час опікувався дідом і бабою та допомагав по господарству.

22.04.2019 року позивач потратив у ДТП та довго лікувався, на момент смерті діда в нього вже була ІІ група інвалідності. Після смерті діда він допомагав родичам в організації поховання діда та продовжував проживати в будинку та вести господарство разом із бабою.

Зазначає, що йому стало відомо, що його матір та тітки, з незрозумілих йому причин відмовились від своєї частки спадщини. В свою чергу позивач вважає, що має право на частину спадщини, яку залишив його дід, особливо на частину будинку, адже він змалку окрім власної праці та часу вкладав у нього власноруч зароблені кошти.

Позивач зазначає, що на момент смерті діда ОСОБА_5 проживав з ним однією сім`єю, вважав, що прийняв спадщину, тому не звертався до нотаріуса для оформлення спадщини, а в травні 2022 року його бабка ОСОБА_3 разом з тіткою та її чоловіком вигнали його з будинку не давши забрати свої речі. 19.01.2023 року за заявою власника житла ОСОБА_3 його, разом з іншими особами, було знято із зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . 25.01.2023 року позивач разом з іншими особами, які були зняті з реєстрації, звернувся до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області із заявою про відновлення їх реєстрації місця проживання за згаданою адресою, але після отримання відмови, пред`явили позов, який розглядається у цивільній справі № 503/683/23.

ОСОБА_1 , з урахуванням уточненої позовної заяви, просив змінити черговість одержання права на спадкування та визнати за ним, як спадкоємцем четвертої черги за законом, право на спадкування після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у першій черзі, а також визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину в частині частини спадкового майна видане ОСОБА_3 за померлим ОСОБА_5 , щодо успадкування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що видане Кодимською державною нотаріальною конторою в 2022 році.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Кодимський районний суд Одеської області рішенням від 12 лютого 2025 року відмовив повністю в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну черговості одержання права на спадкування та визнання недійсним виданого свідоцтва про право на спадщину в частині частини спадкового майна, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Кодимська державна нотаріальна контора Одеської області.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції вважав, що заявлений позивачем позов в частині основної позовної вимоги про зміну черговості на одержання спадщини є необґрунтованим, у зв`язку з чим в цій частині задоволенню не підлягає. Позовна вимога позивача ОСОБА_1 про визнати недійсним виданого свідоцтва про право на спадщину в частині частини спадкового успадкованого житлового будинку, є похідною вимогою від основної позовної вимоги про зміну черговості на одержання спадщини, у зв`язку з чим не підлягає окремому задоволенню за умови відмови в задоволенні основної вимоги. Також суд вважав, що заявлений позивачем позов пред`явлений до неналежного відповідача, тобто не до кола всіх співвідповідачів, яких стосується вирішення предмету спору у даній справ, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Кодимського районного суду Одеської області від 12 лютого 2025 року по цивільній справі № 503/864/23 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_1 не погоджується з висновком суду та зазначає, що він прийняв спадщину за померлим ОСОБА_5 , шляхом вступу у фактичне володіння майном, у зв`язку з чим йому повинна належати на праві власності у порядку спадкування частина житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Наголошує, що на момент смерті діда офіційним та фактичним місцем проживання позивача, і продовжує бути до цього часу є вище вказаний житловий будинок. Відповідач у справі не мала права отримувати свідоцтво на все спадкове майно, що належало померлому ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_1 прийняв також спадщину, як спадкоємець першої черги.

Скаржник вважає, що коло учасників справи визначено вірно і в даному випадку саме ОСОБА_4 повинна виступати в якості відповідача, оскільки вона є власником спірного майна, Кодимська міська рада не може виступати в якості співвідповідача оскільки після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_3 , а діти відмовились від прийняття спадщини на її користь. Після смерті ОСОБА_3 не залишилось спадкового майна, а тому ніхто зі спадкоємців не подавав до нотаріуса заяв про прийняття спадщини. За життя ОСОБА_3 відчужила своє майно на користь ОСОБА_4 .

Посилається, що здійснення опіки над спадкоємцем підтверджується наданими письмовими доказами та показаннями свідків, проте суд зробив хибний висновок щодо недоведеності цих обставин.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.05.2025 року ОСОБА_4 роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу, Кодимській державній нотаріальній конторі Одеської області роз`яснювалося право подати до Одеського апеляційного суду пояснення у письмовій формі.

Кодимська державна нотаріальна контора Одеської області копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги отримала 25.06.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

ОСОБА_4 копія ухвали про відкриття апеляційного провадження та копія апеляційної скарги надсилалися засобами поштового зв`язку, конверт повернувся на адресу суду із зазначенням про причини повернення «за закінченням терміну зберігання».

Учасники процесу про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.

ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , Кодимська державна нотаріальна контора Одеської області повідомлені у відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Від ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, до заяви додано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 06.06.2024 року, про заміну прізвища відповідача з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».

ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову в частині основної позовної вимоги про зміну черговості на одержання спадщини виходив з того, що вважає сумнівними доводи позивача про те, що той міг саме тривалий час опікуватися, матеріально забезпечувати та надавати іншу допомогу спадкодавцеві ОСОБА_5 внаслідок власного стану здоров`я та матеріального становища та з урахуванням того, що з 04.03.2013 року по 04.10.2017 року ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у Військово-Морських Силах Збройних Сил України.

Окрім того, суд звернув увагу на те, що позивач ОСОБА_1 був не єдиним з ким проживав до своєї смерті спадкодавець ОСОБА_5 , оскільки з ним також проживала і його дружина ОСОБА_3 , згідно до довідки про склад сім`ї, виданої Кодимською міською радою від 27.01.2020 року № 631, та за умов того, що відсутні докази про те, що вона не здійснювала догляд і піклування про свого хворого чоловіка.

Суд зазначив, що з урахуванням вимог ч.1 ст. 1297 ЦК України щодо обов`язку спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину до складу якої входили права на нерухоме майно, то принаймні станом на 17.01.2022 року позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець п`ятої черги за законом, мав розуміти, що черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування не була змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, тобто між ним, з однієї сторони, та спадкоємцями спадкодавця ОСОБА_5 першої черги за законом його подружжям ОСОБА_3 та його дочками ОСОБА_6 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , з іншої сторони.

Тому в такій ситуації, якщо позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець п`ятої черги за законом, дійсно вважав наявними для себе обставинами для зміни черговості на одержання спадщини та спадкоємцем, який прийняв спадщину у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то вже мав на той час пред`явити відповідний позов до інших спадкоємців першої черги за законом. Проте, ОСОБА_5 звернувся до суду лише 24.07.2023 року, тобто після того як ОСОБА_3 01.05.2023 року розпорядилася своєї успадкованою власністю шляхом її відчуження на користь іншої особи ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу.

Крім того, суд зазначив, що позовна вимога позивача ОСОБА_1 про визнати недійсним виданого свідоцтва про право на спадщину в частині частини спадкового успадкованого житлового будинку, є похідною вимогою від основної позовної вимоги про зміну черговості на одержання спадщини, у зв`язку з чим не підлягає окремому задоволенню за умови відмови в задоволенні основної вимоги.

Разом із тим, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлений позивачем позов пред`явлений до неналежного відповідача, тобто не до кола всіх співвідповідачів, яких стосується вирішення предмету спору у даній справ, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню. Суд зазначив, що з листа-відповіді Кодимської державної нотаріальної контори Одеської області від 11.04.2024 року № 183/01-16 вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця ОСОБА_3 не заводилась, оскільки спадкоємці в держнотконтору не звертались. За конкретних умов у даній справі ОСОБА_4 , як дійсний власник майна, яке входило до складу спадщини, могла бути відповідачем лише за умов одночасної участі у справі іншого співвідповідача Кодимської міської ради Подільського району Одеської області, оскільки обсяг прав і обов`язків, які входили до складу спадщини ОСОБА_3 не обмежувались лише її правами щодо успадкованого об`єкту спадщини, а стосувалися також і прав і обов`язків, які не стосувалися успадкованого нею і відчуженого житлового будинку за життя.

Колегія суддів апеляційного суду частково погоджується з висновком суду першої інстанції, з врахуванням наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_5 та ОСОБА_3 народилася дочка ОСОБА_6 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Кодимським ЗАГС Одеської області 09.06.1974 року.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Кодимським районним відділом ЗАГС Одеської області 26.03.1993 року, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , в свідоцтві батьком записаний ОСОБА_5 та мати ОСОБА_6 .

Кодимський районний суд Одеської області рішенням від 08.12.2009 року у цивільні справі № 2-608/09, яке набрало законної сили 19.12.2009 року, ОСОБА_6 позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_1 та призначено його піклувальником ОСОБА_3 .

З 05.10.2009 року місце проживання позивача ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджує відповідний запис зроблений у паспорті громадянина України серії НОМЕР_4 , яким було його документовано 02.10.2009 року Кодимським РВ ГУМВС України в Одеській області.

Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої Кодимською міською радою від 27.01.2020 року № 631 ОСОБА_5 як власнику житлового будинку в АДРЕСА_1 , про те, що до його складу сім`ї входять донька ОСОБА_6 , дружина ОСОБА_3 , внук ОСОБА_1 , внук ОСОБА_11 та внучка ОСОБА_12 .

Відповідно до акту обстеження по факту проживання (не проживання) особи на території Кодимської міської ради, складеного 14.10.2022 року депутатом Кодимської міської ради Луковою А.П., позивач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з 2009 року по день складення цього Акту.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_5 , виданого Кодимським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 20.07.2021 року, актовий запис № 294 від 20.07.2021 року.

Зі спадкової справи № 384/2021 убачається, що 22.12.2021 року, тобто у строк шість місяців з часу відкриття спадщини, ОСОБА_3 подала заяву про прийняття спадщини за законом після померлого подружжя ОСОБА_5 , а дочки спадкодавця ОСОБА_6 і ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_10 . 08.02.2022 року відмовились від належних їм часток спадкового майна на користь дружини померлого та їхньої матері ОСОБА_3 . Матеріали спадкової справи не містять відомостей про те, що які-небудь інші спадкоємці звертались з приводу прийняття спадщини та/або видачі їм свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування.

Згідно листа-відповіді Кодимської державної нотаріальної контори Одеської області від 11.10.2023 року № 552/02-14 після смерті ОСОБА_5 інші спадкоємці в Кодимську державну нотаріальну контору не зверталися.

07.06.2022 року Кодимською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 324, згідно якого ОСОБА_3 успадкувала після смерті ОСОБА_5 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Також 07.06.2022 року, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 302185484 від 07.06.2022 року за ОСОБА_3 на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом було зареєстровано право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

09.09.2022 року Кодимським районним судом Одеської області у цивільні справі № 503/996/22 постановлено ухвалу, якою відкрите провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до відповідачів, серед яких був і ОСОБА_1 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

19.01.2023 року адміністратором ЦНАП, за заявою ОСОБА_3 як одноосібного власника житла за адресою АДРЕСА_1 , було знято із зареєстрованого місця проживання за вказаною адресою осіб, серед яких був і ОСОБА_1 , що підтверджує зміст відповіді наданої Кодимською міською радою Подільського району Одеської області від 31.01.2023 року № 03-09/Ко-66 на колективне звернення від 25.01.2023 року зареєстроване за № Ко-66.

01.05.2023 року, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 341024985 від 31.07.2023 року та № 357889676 від 11.12.2023 року, на підставі договору купівлі-продажу серії та номер 895, виданого 01.05.2023 року Кодимською державною нотаріальною конторою Одеської області, право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_6 , виданого Кодимською міською радою Подільського району Одеської області 05.10.2023 року та копією актового запису про смерть № 65 від 05.10.2023 року, наданого Балтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса).

Спадкова справа після смерті спадкодавця ОСОБА_3 не заводилась, оскільки спадкоємці в держнотконтору не звертались, про що свідчить лист-відповідь Кодимської державної нотаріальної контори Одеської області від 11.04.2024 року № 183/01-16.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Предметом цього спору є визнання права власності на нерухоме майно та грошові кошти у порядку спадкування.

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Отже, правом на отримання спадщини наділені особи, визначені цивільним законодавством чи заповітом, які дотримались процедури отримання такої спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1277 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що належним відповідачем у спорах про визнання права власності на майно у порядку спадкування є спадкоємці, тобто особи, визначені за заповітом або за законом, які звернулися у передбаченому порядку та строки із заявою про прийняття спадщини, відкритої після смерті спадкодавця, та прийняли цю спадщину або вважаються такими, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 16 лютого 2022 року в справі № 752/3435/16 (провадження № 61-231св20), від 29 червня 2022 року у справі № 175/772/16-ц (провадження № 61-3581св21), від 27 липня 2023 року у справі № 296/8061/19 (провадження № 61-2873св22) та інших.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

У статті 175 ЦПК України вказано вимоги до форми та змісту позовної заяви, зокрема, вона повинна містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України).

У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

У справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 10 листопада 2021 року у справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21), від 19 січня 2022 року у справі № 280/4/18 (провадження № 61-403св19).

З матеріалів цивільної справи вбачається, що звертаючись до суду з позовною заявою ОСОБА_1 вказав відповідачем ОСОБА_3

10.10.2023 року позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про заміну первісного відповідача ОСОБА_3 на відповідача ОСОБА_4 , яка є власником майна.

Ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 15.11.2023 року клопотання позивача про заміну відповідача задоволено та замінено первісного відповідача ОСОБА_3 на належного відповідача ОСОБА_4 у порядку ст. 51 ЦПК України.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просив змінити черговість одержання права на спадкування та визнати за ним, як спадкоємцем четвертої черги за законом, право на спадкування після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у першій черзі, а також визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину в частині частини спадкового майна видане ОСОБА_3 за померлим ОСОБА_5 , щодо успадкування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що видане Кодимською державною нотаріальною конторою в 2022 році.

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли зі спадкування щодо майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 , спадкоємцем якого є ОСОБА_3 , яка у визначений законом строк прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину, однак померла, то належним відповідачем у цій справі є спадкоємці які у визначений законом строк прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Колегія суддів звертає увагу, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем подано заяву про заміну первісного відповідача ОСОБА_3 на відповідача ОСОБА_4 , яка є власником майна.

УхвалоюКодимського районного суду Одеської області від 15.11.2023 року клопотання позивача про заміну відповідача задоволено та замінено первісного відповідача ОСОБА_3 на належного відповідача ОСОБА_4 у порядку ст. 51 ЦПК України.

Отже позивачем під час розгляду справи здійснено заміну відповідача ОСОБА_3 на належного відповідача ОСОБА_4 , яка стала учасником справи.

Оскільки позивачем під час розгляду справи замінено відповідача у відповідності до положень статті 51 ЦПК України, то суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішувати питання про залучення правонаступників у порядку визначеному ст. 55 ЦПК України, так як за змістом цієї норми процесуального права здійснюється саме заміна учасника справи, а після постановлення судом першої інстанції ухвали від 15.11.2023 року ОСОБА_3 не є учасником справи.

З врахуванням викладеного, колегія суддів за результатами перегляду справи в апеляційному порядку вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, щозаявлений позивачем позов пред`явлений до неналежного відповідача, оскільки за відсутності спадкоємців за заповітом та законом після смерті ОСОБА_3 , які б прийняли спадщину, належним відповідачем, з огляду на положення статті 1277 ЦК України, має бути Кодимська міська рада Подільського району Одеської області, до якої може перейти у власність відумерла спадщина.

Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 28 серпня 2024 року в справі № 215/4658/22.

Такі висновки суду відповідають як нормам матеріального права, так і нормам процесуального права, а також установленій практиці Верховного Суду.

Разом з цим, колегія суддів наголошує, що незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад, а тому, встановивши неналежний склад учасників справи, суд не вирішує позов по суті.

Апеляційний суд звертає увагу, що висновки суду по суті спору щодо обґрунтованості або необґрунтованості позовних вимог мають бути здійснені за належного суб`єктного складу сторін (постанови Верховного Суду від 21 лютого 2024 року в справі № 522/263/22, від 24 квітня 2024 року в справі № 306/513/16, від 13 травня 2024 року в справі № 753/7177/21).

Крім того, колегія суддів роз`яснює, що відмова у задоволенні цього позову не позбавляє позивача права на звернення до суду з новим позовом із зазначенням належного суб`єктного складу учасників.

Апеляційний суд вважає недоцільним робити аналіз іншим доводам апеляційної скарги, так як вони можуть стати предметом розгляду справи при зверненні позивача до суду з позовом до належних відповідачів.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, оскільки суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовної заяви, проте помилися в частині мотивів щодо необґрунтованості позовних вимог, тому рішення суду слід змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 12 лютого 2025 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 07 .10.2025 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Ю.П. Лозко

О.Ю. Карташов