Провадження № 6/761/15/2025
УХВАЛА

07 жовтня 2025 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Романишеної І.П.,

за участю секретаря Луценка І.С.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", боржник ОСОБА_4 , заінтересовані особи: Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 , ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року від представника заявника Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" надійшла заява про заміну сторони виконавчого провадження.

Свої вимоги представник заявника обґрунтовує тим, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 2-2800/04 від 10.09.2004 стягнуто з ОСОБА_4 на користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» майнову шкоду у розмірі 71 835, 00 грн.

Надалі, 28.10.2014 Шевченківським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист у справі № 2-2800/04, який Банком був пред`явлено на виконання до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві. 03.11.2004 державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження з примусового стягнення виконавчого листа у справі № 2-2800/04. У зв`язку з невиконанням Боржником рішення суду, державним виконавцем направлено до ГУ ПФУ у м. Києві розпорядження для стягнення заборгованості з пенсії ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про смерть № НОМЕР_1 , виданого Бучанським міським відділом державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління юстиції від 16.05.2020 встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно відповіді ГУ ПФУ у м. Києві від 24.09.2020, залишок заборгованості ОСОБА_4 перед АТ «Ощадбанк» складає 29 471,21 грн. 07.10.2020 Банком направлено вимогу до спадкоємців ОСОБА_4 , яку надіслано до Першої Київської державної нотаріальної контори. 15.12.2020 до Банку від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пшенишнюк О.А. отримано лист за №74/02-14 від 18.11.2020 про те, що вимогу Банку до спадкоємців ОСОБА_4 долучено до спадкової справи № 5/2020 та повідомлено спадкоємців ОСОБА_4 29.12.2020 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пшенишнюк О.А. направлено адвокатський запит з проханням повідомити спадкоємців померлого ОСОБА_4 .

19.01.2021 запитувана інформація становить нотаріальну таємницю та не може бути надана на адвокатський запит. Станом на 07.05.2025 заборгованість за виконавчим листом у справі № 2-2800/04 не сплачена, у зв`язку з вищевикладеним представник заявника просив суд замінити боржника ОСОБА_4 на його спадкоємця (спадкоємців) у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду у справі № 2-2800 від 10.09.2004 про стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості 77 835,00 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.03.2021 року справу передано до розгляду судді Макаренко І.О.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 25.06.2021 року заяву повернуто заявнику без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 07.09.2021 року, апеляційну скаргу задоволено частково, ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 25.06.2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 26.08.2022 року заяву залишено без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків терміном п`ять днів.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 01.11.2022 року заяву повернуто заявнику.

Постановою Київського апеляційного суду від 07.09.2023 року, апеляційну скаргу задоволено частково, ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 01.11.2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду.

На підставі розпорядження № 01-08-921 від 02.04.2025 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 761/10409/21 за підписом керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва, протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2025 року матеріали заяви передані на розгляд судді Романишеній І.П.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 07 квітня 2025 року призначено розгляд заяви про заміну сторони виконавчого провадження у судовому засіданні на 16.04.2025 року о 12:45 год., яке в подальшому було відкладено.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 12 травня 2025 року задоволено клопотання представника заявника про витребування доказів. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пшенишнюк Олесі Анатоліївни належним чином завірену копію спадкової справи № 5/2020, заведеної після смерті померлого ОСОБА_4 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 09 липня 2025 року залучено до участі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , які є спадкоємцями померлого ОСОБА_4 .

12 вересня 2025 року через систему "Електронний суд" від представника заінтересованої особи надійшли заперечення щодо заяви, відповідно до якихпредставник зазначає, що заява про заміну сторони виконавчого провадження не підлягає задоволенню, у зв`язку з тим, що виконавче провадження ВП НОМЕР_4 завершене, а його матеріали знищені. Окрім того, заява АТ «Ощадбанк» не містить обґрунтування щодо того, у якій саме частці належить виконати рішення суду кожним із спадкоємців після прийняття ними спадщини, у зв`язку з чим, просив відмовити у задоволенні заяви.

03 жовтня 2025 року через систему "Електронний суд" від представника заявника надійшла уточнена заява про заміну сторони виконавчого провадження, відповідно до якої представник заявника просив суд:

1. Поновити акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" строк на оскарження постанови Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на підставі якої було завершено виконавче провадження № НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2800 від 10.09.2004 Шевченківського районного суду м. Києва, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» у розмірі 71 836,00 грн.

2. Скасувати постанову Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на підставі якої було завершено виконавче провадження № НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2800 від 10.09.2004 Шевченківського районного суду м. Києва, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» у розмірі 71 863,00 грн.

3. Зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відновити виконавче провадження № НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа № 2 2800 від 10.09.2004 Шевченківського районного суду м. Києва, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» у розмірі 71 863,00 грн.

4. Замінити боржника ОСОБА_4 на його спадкоємців: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 2-2800 від 10.09.2004 про стягнення з ОСОБА_4 на користь акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" 71 863,00 грн.

У судовому засіданні представник заявника заяву підтримав, просив поновити строк на оскаржування постанови, скасувати постанову та замінити боржника.

Представник заінтересованої особи заперечував щодо задоволення заяви, посилаючись на те, що виконавче провадження завершено, розмір заборгованості не відповідає наданим матеріалам справи, не визначено частки для заміни боржників, порушено процесуальний порядок подання уточненої заяви, у зв`язку з чим, просив відмовити у задоволенні заяви.

Заінтересована особа просила відмовити у задоволенні заяви.

Представник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, вислухавши пояснення учасників справи, суд встановив наступне.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 10.09.2004р. у справі №2-2800/04 стягнуто з ОСОБА_4 на користь Відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" майнову шкоду в розмірі 71 835 грн., а також мито у розмірі 718 грн. 35 коп.

Вказане рішення набрало законної сили і на його виконання судом було видано виконавчий лист, за яким державним виконацем О.В.Татарчук відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції 03.11.2004р. відкрито виконавче провадження.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Відповідно до відповіді ГУ ПФУ у місті Києві від 24.09.2020 залишок заборгованості ОСОБА_4 складає 29 471, 21 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється з смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконано іншою особою.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що зобов`язання боржника щодо відшкодування майнової шкоди не є таким, що нерозривно пов`язано з його особою, а тому переходить у спадщину.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні.

Тому, обов`язок спадкодавця щодо сплати майнової шкоди, присудженої судом не припиняється внаслідок смерті боржника і переходить до його спадкоємців.

23.04.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пшенишнюк О.А. заведено спадкову справу - номер у нотаріуса 5/2020, номер у Спадковому реєстрі № 65775396.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 №916/617/17 наведено висновки про те, що при вирішенні питання про заміну учасника справи та заміну сторони виконавчого провадження судам необхідно встановити коло всіх спадкоємців померлого боржника, які прийняли спадщину (за законом або за заповітом).

З матеріалів спадкової справи вбачається, що із заявою про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до заповіту складеного 28.01.2020 року ОСОБА_4 на випадок своєї смерті належну 1/3 частку в праві власності на квартиру АДРЕСА_2 заповідає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У матеріалах спадкової справи відсутні будь-які заяви щодо відмови від прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

За змістом наведених вище норм права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Звідси обов`язок спадкоємців боржника перед кредиторами спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (пункт 98)).

Невизначення вартості успадкованого майна не впливає на вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Водночас задовольняючи заяву про заміну учасника справи, боржника у виконавчому провадженні, який помер, його спадкоємцем, суд відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України має визначити розмір боргу, який відповідає частці спадкоємця у спадщині, та вказати, що така заміна здійснюється в межах вартості майна, одержаного у спадщину (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (пункт 109)).

З огляду на вищевикладену правову позицію, доводи представника заінтересованої особи, що матеріали справи не містять обгрунтування того, у якій саме частці належить виконати рішення суду є неспроможними, оскільки суд відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України має визначити розмір боргу, який відповідає частці спадкоємця у спадщині, та вказати, що така заміна здійснюється в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 №916/617/17 викладено висновки про те, що ст. 1281 Цивільного кодексу України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 495/1933/15-ц).

Судом встановлено, що 07.10.2020 року Акціонерне товариство "Державний Ощадний банк України" звернулося із вимогою кредитора до Першої Київської державної нотаріальної контори з вимогою до спадкоємців боржника ОСОБА_4 .

В свою чергу, приватний нотаріус Пшенишнюк О.А. листом від 18.11.2020р. №74/02-14 підтвердила отримання вимоги (претензії) до всіх спадкоємців померлого.

Надалі, приватним нотаріусом було надіслано поштою відповідні вимоги (претензії) ОСОБА_2 та ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, Акціонерне товариство "Державний ощадний банк Україна" пред`явив вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 442 ЦК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Зазначені норми кореспондується з ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Процесуальне правонаступництво, передбачене ст. 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Отже, підставою процесуального правонаступництва, у тому числі і заміни сторони виконавчого провадження, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок чого відбувається вибуття сторони з правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Відтак, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав і обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Суд вбачає, що у даних правовідносинах наявні правові підстави для матеріального правонаступництва обов`язків померлого боржника ОСОБА_4 щодо повернення майнової шкоди до спадкоємців, які звернулися із заявою щодо прийняття спадщини, оскільки зі смертю боржника ОСОБА_4 такі його обов`язки не припинилися та входять до складу спадщини.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що станом на момент постановлення ухвали виконавче провадження НОМЕР_4, з примусового виконання виконавчого листа №2-2800 від 10.09.2004р. про стягнення з ОСОБА_4 на користь ВАТ"Державний ощадний банк України" боргу у розмірі 71 836, 00 грн. завершено, а матеріали виконавчого провадження знищені.

Крім того, з наявної в матеріалах справи відповіді від 05.05.2020р. № НОМЕР_4/25 Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, адресованої ОСОБА_2 , вбачається, що матеріали виконавчого провадження НОМЕР_4, з примусового виконання виконавчого листа №2-2800 від 10.09.2004р., були знищені ще на момент надання відповіді (05.05.2020р.), тобто до звернення заявника до суду.

Суд застосовує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03 листопада 2020 року у справі №916/617/17 (провадження № 12-48гс20), відповідно до яких на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. З огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Відповідно до відкриття виконавчого провадження можливою є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі.

Враховуючи, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2800 від 10.09.2004р. про стягнення з ОСОБА_4 на користь ВАТ"Державний ощадний банк України" боргу у розмірі 71 836, 00 грн. завершено, матеріали виконавчого провадження знищенні, правові підстави для заміни сторони виконавчого провадження відсутні, оскільки вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження.

З приводу уточненої заяви представника заявника від 03.10.2025 року, суд зазначає наступне.

17.03.2021 року представник заявника звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, відповідно до якої просив замінити боржника ОСОБА_4 на його спадкоємців у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 2-2800 від 10.09.2004 про стягнення з ОСОБА_4 на користь акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" 71 835,00 грн.

03.10.2025 року до суду надійшла заява про заміну сторони виконавчого провадження. Посилаючи на те, що в судовому засіданні, яке відбулось 16.09.2025, було порушено питання щодо стану виконавчого провадження стосовно ОСОБА_5 , з метою отримання інформації щодо стану виконавчого провадження стосовно ОСОБА_5 , представником заявника 04.07.2025 було направлено адвокатський запит до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Відділом ДВС повідомлено про наступне: згідно інформації, що містяться у Системі, шляхом перегляду в електронному вигляді за параметрами пошук «пошук ВД/ВП (спецрозділ) № НОМЕР_4, встановлено, що у Системі обліковуються відомості про виконавче провадження № НОМЕР_4, з примусового виконання виконавчого листа № 2-2800 від 10.09.2004 Шевченківського районного суду м. Києва, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» у розмірі 71 836,00 грн. Стан виконавчого провадження - завершено.

Зауважив, що на адресу АТ «Ощадбанк» починаючи з дати смерті Боржника та по 03.10.2025 від Шевченківського відділу ДВС не надходили будь-які постанов про завершення (повернення виконавчого документа стягувачеві та/або закінчення виконавчого провадження) виконавчого провадження НОМЕР_4.

У зв`язку з вищевикладеним, АТ «Ощадбанк» доповнив свою заяву про заміну сторони виконавчого провадження вимогами:

- про скасування постанови Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі, якої було завершено виконавче провадження № НОМЕР_4.

- про зобов`язання Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відділу ДВС відновити виконавче провадження НОМЕР_4.

Відповідно до частини дев`ятої статті 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.

При застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у ст. 43 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстав позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Під підставами позову слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Обставинами можуть бути лише юридичні факти матеріально-правового характеру, тобто такі факти, які тягнуть певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Юридичні факти матеріально-правового характеру, які визначені як підстави позову, свідчать про те, що існують правовідносини і що внаслідок певних дій ці відносини стали спірними.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна предмета і підстав позову не допускається.

У первісній заяві представник заявника просить замінити боржника на його спадкоємців у виконавчому провадженні з примусового виконання листа, посилаючись на ст. 442 ЦПК України. Разом з тим, жодних відомостей щодо стану виконавчого провадження станом на момент розгляду даної заяви не надав. Лише після того, як у судовому засіданні, 16.09.2025 року було порушено питання щодо стану виконавчого провадження, представник заявника звернувся із заявою про скасування постанови Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі, якої було завершено виконавче провадження № НОМЕР_4 та зобов`язання Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відділу ДВС відновити виконавче провадження НОМЕР_4.

Велика Палата ВС у постанові від 8 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 зазначила, що заміна сторони виконавчого провадження, як процесуальне правонаступництво, повинна здійснюватися з метою виконання завдання цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення. У випадку закінчення виконавчого провадження заявник, що звертається з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, повинен поставити перед судом питання щодо відновлення виконавчого провадження (оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження).

Варто зауважити, що при подані даної заяви у 2021 році представник заявника не звертався із питанням щодо оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження, хоча не був позбавлений права звернутися із даною заявою до суду для захисту свого порушеного права.

Суд відзначає, що врахування зазначеної заяви представника заявника було б порушенням принципу рівності сторін, оскільки спадкоємці як і заявник має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаним з тим, які вимоги до нього заявлені та з яких підстав і якими доказами це підтверджується, повинен мати змогу розуміти суть пред`явленої до них вимоги, проте доповнення новими вимогами на завершальній стадії розгляду заяви такому розумінню не сприяє та змушує заново готуватись до захисту своїх прав та повторному розгляду заяви.

У постанові Верховного Суду у справі № 922/404/19 від 09.07.2020 року зроблено висновок: "позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. При цьому під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви".

Враховуючи, що змінені вимоги заявлені з підстав, які не зазначалися при первісному зверненні до суду, зазначені вимоги є новими (додатковими), які не заявлялись у первісній заяві, не є збільшенням вимог в розумінні норм статті 49 ЦПК України, суд дійшов висновку про те, що представником заявника змінено як підстави, так і предмет даної заяви, а тому заява про заміну сторони виконавчого провадження від 03.10.2025 року не відповідає вимогам ст. 49 ЦПК України, що зумовлює відмову у прийнятті до розгляду такої заяви.

Крім того, суд зауважує, що до переліку справ, визначених пунктом 2.3.39 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, які підлягають розподілу шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі не віднесено скарги на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, тому такі скарги підлягають автоматизованому розподілу. З огляду на викладене, прийняття до розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження від 03.10.2025 року з додатковими вимогами щодо оскарження постанови державного виконавця означало б порушення автоматизованого розподілу судових справ, що є недопустимим.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 354-355, 442 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті до розгляду та повернути заявнику заяву Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", боржник ОСОБА_4 , заінтересовані особи: Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 , ОСОБА_2 від 03.10.2025р. про заміну сторони виконавчого провадження, скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії.

У задоволенні заяви представника Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", боржник ОСОБА_4 , заінтересовані особи: Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 , ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали буде складено 13.10.2025 року.

СУДДЯ І.П.РОМАНИШЕНА