РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2025 року

м. Рівне

Справа № 569/4379/15-ц

Провадження № 22-ц/4815/1068/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів:Ковальчук Н.М.,Хилевича С.В.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.П.

учасники справи:

заявник (стягувач): ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк»

заінтересовані особи (боржники): ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» Хоптар Жанни Олександрівни на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 27 травня 2025 року, ухвалене в складі судді Харечко С.П., повний текст рішення складено 30.05.2025 року у справі №569/4379/15-ц,

в с т а н о в и в :

У травні 2025 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Заяву обґрунтувало тим, що заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 червня 2015 року у справі № 569/4379/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення.

21.10.2015 Рівненським міським судом Рівненської області видано 5 виконавчих листів № 569/4379/15-ц на примусове виконання рішення суду, які були пред`явлені банком до відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції.

Постановою державного виконавця від 31.03.2016 виконавчий документ повернуто до суду, який його видав у зв`язку із відновлення судом строку на подання апеляційної скарги на підставі ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 01.04.2016 заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 червня 2015 року у справі № 569/4379/15-ц частково скасовано, зокрема відмовлено у задоволенні позову банку в частині виселення боржників, однак, в частині звернення стягнення на квартиру заочне рішення Рівненського міського суду залишено в силі.

Зазначає, що до AT «Ощадбанк» копія постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа від 31.03.2016 до банку не надходила.

Оскільки, в період з 07.06.2014 по 23.09.2021 звернення стягнення на іпотечне майно - квартиру ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 було заборонено Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» банк не звертався до відділу із запитами про хід виконавчого провадження, адже рішення суду не передбачало іншого способу виконання, окрім як звернення стягнення на заставлене майно.

Оскільки стягувачу стало відомо про повернення виконавчого документу до суду без виконання лише 20.02.2025, банк звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із заявою про видачу виконавчого листа за рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 01.04.2016 у справі № 569/4379/15-ц.

17.03.2025 Рівненським міським судом Рівненської області видано виконавчий лист № 569/4379/15-ц про звернення стягнення на нерухоме майно. Проте у виконавчому листі зазначено, що рішення суду набрало законної сили 01.04.2016. строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 01.04.2019.

AT «Ощадбанк» вважає, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущено з поважних причин. Стягувач не володів інформацією про завершення виконавчого провадження. Інформацію про повернення виконавчого документу до суду стягувач отримав лише 20.02.2025.Вважає, що пропуск стягувачем строку пред`явлення виконавчого документа до виконання зумовлений невиконанням державним виконавцем вимог п. 3 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на 31.03.2016), згідно якої копія постанови державного виконавця про повернення виконавчого документу до органу, що його видав у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Крім того, з 2014 по 2021 рік діяв мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, відтак звернення до відділу ДВС із запитами про хід виконання виконавчого провадження було б недоцільним, оскільки характери виконання виконавчого листа не передбачав іншого способу виконання, окрім як звернення стягнення на іпотечне майно. Наразі звернення стягнення на іпотечне майно заборонено пунктом 5-2 Прикінцевих положення Закону України «Про іпотеку» .

Наведені обставини, на думку заявника, дає підстави стверджувати, що строк пред`явлення виконавчого листа у справі №569/4379/15-ц пропущено з поважних причин, тому він підлягає поновленню.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 27 травня 2025 року в задоволенні заяви представника АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» Хоптар Жанни Олександрівни про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник просить вищевказане судове рішення скасувати з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального й порушення норм процесуального права, та ухвалити нове судове рішення, яким вимоги поданої заяви задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що банку не було відомо про повернення виконавчого документа до суду, оскільки постанова державного виконавця від 31.03.2016 року не надходила. Про наявність такої постанови їм стало відомо лише 20.02.2025 року. Разом з тим, суд не обґрунтував інші поважні причини для поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Вказує, що введення військового стану є причиною для поновлення процесуального строку.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачі вказують, що рішення суду прийняте у відповідності до ст. 263 ЦПК України, є законним та обґрунтованим, а доводи викладені у апеляційній скарзі такими, що не заслуговують на увагу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду таким вимогам відповідає.

Встановлено, що заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 червня 2015 року у справі № 569/4379/15-ц вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 27.04.2007 року реєстровий № 1497, а саме: квартиру, загальною площею: 35,0 кв.м житловою площею 17, 5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить Відповідачу на праві власності на підставі наступних правовстановлюючих документів: (Договору дарування, посвідченим Першою Рівненською державною нотаріальною конторою 30.01.1992 року, зареєстрований в КП «Рівненському міському бюро технічної інвентаризації» 25.04.2007 року номер запису: 61-14951 в книзі 16; реєстраційний номер 14361532;) з метою погашення заборгованості за кредитним договором № 197 від 27.04.2007 року, розмір якої становить 28 523, 78 долара США, в тому числі: залишок позики 16660, 00 долара США.; заборгованість по нарахованих та несплачених відсотках за користування позикою 3132, 11 долара США нарахована та несплачена пеня по основному боргу 4925, 08 долара США.; нарахована та несплачена пеня по відсотках 2016, 00 долара США.; 3 % річних за прострочену заборгованість по основному боргу за період з 27.08.2007 р. по 15.06.2015 року 1264, 05 долара США; 3 % річних за прострочену заборгованість по відсотках за період з 03.09.2007 року по 15.06.2015 року 526, 54 долара США. Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеною суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Надати публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» право на подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, а також в органах державної реєстрації прав структурних підрозділах територіальних органів Мінюсту, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру та реєстрації права власності на нерухоме майно, та нотаріусів, будь-яких документів (їх копії дублікати, витягів з державних реєстрів, довідки) необхідних для продажу квартири, загальною площею: 35,0 кв.м житловою площею 17.5 кв. м, та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На період реалізації предмета іпотеки передати його в управління публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» у порядку ст. 34 Закону України «Про іпотеку». Виселити ОСОБА_2 (1983 р.н.), ОСОБА_1 (1984 р.н.) з квартири загальною площею: 35, 0 кв.м житловою площею 17, 5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Рівне без права надання іншого житла в порядку ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» позбавити права користування житловим приміщенням (квартирою, загальною площею: 35, 0 кв. м. житловою площею 17, 5 кв. м, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 ). Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір в розмірі 243, 60 та витрати за публікацію оголошення в газету «Вісті Рівненщини» в розмірі 92 грн. 00 коп., а разом 335 грн. 60 коп.

21.10.2015 Рівненським міським судом Рівненської області видано 5 виконавчих листів № 569/4379/15-ц на примусове виконання рішення суду.

03.11.2015 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено на адресу сторін виконавчого провадження.

10.12.2015 ОСОБА_1 подала заяву про перегляд заочного рішення Рівненського міського суду від 16 червня 2015 року у справі № 569/4379/15-ц, яка ухвалою суду від 02.02.2016 залишено без задоволення.

12.02.2016 ОСОБА_1 заочне рішення Рівненського міського суду від 16 червня 2015 року у справі № 569/4379/15-ц оскаржила в апеляційному порядку.

31.03.2016 у зв`язку із відновленням судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, на підставі ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа до суду який його видав.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 01.04.2016 у справі № 569/4379/15-ц від 16 червня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, заочне рішення Рівненського міського суду від 16.06.2015 року скасовано в частині виселення боржників, та в задоволені цих вимог відмовлено, в іншій частині заочне рішення Рівненського міського суду залишено без змін.

10.03.2025 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду із заявою про видачу виконавчого листа.

17.03.2025 року Рівненським міським судом Рівненської області було видано виконавчий лист у справі №569/4379/15-ц.

07.05.2025 року стягувач звернувся до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі №569/4379/15-ц.

Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Зазначене конституційне положення кореспондується та було відображено у статті 14 ЦПК України в редакції, яка діяла на час ухвалення судового рішення у справі № 2-5096/11.

В частині першій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на час набрання законної сили судовим рішенням у справі № 2-5096/11 були врегульовані Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV).

Відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 22 Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 22 Закону № 606-XIV строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Отже, за загальним правилом, встановленим Законом № 606-XIV, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, міг бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України № 1404-VIII від 02 червня 2016 року «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), згідно з пунктом 5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII свідчить, що положення цього Закону застосовуються лише до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частиною першої статті 48 Закону України Про виконавче провадження (в редакції закону чинній на момент повернення виконавчого документа стягувачу) встановлено, що виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Убачається, що після відкриття 19.02.2016 р. апеляційного провадження постановою державного виконавця від 31.03.2016 виконавчі листи у справі № 569/4379/15-ц були повернуті суду, який їх видав, на підставі ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та за результатами перегляду справи в апеляційному порядку мали бути видані нові виконавчі листи (з новою датою набрання рішенням законної сили та строком пред`явлення виконавчого листа до виконання).

Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 червня 2015 року у справі № 569/4379/15-ц в частині звернення стягнення на предмет іпотеки було залишене без змін рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 01 квітня 2016 року.

Таким чином рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 червня 2015 року набрало законної сили 01 квітня 2016 року.

За огляду на викладене, на час набрання чинності Законом № 1404-VIII строк пред`явлення виконавчого листа у справі №569/4379/15-ц становить три роки і мав бути пред`явлений до виконання до 01.04.2019.

При цьому, як свідчать матеріали справи та не заперечувалось заявником, виконавчий лист у справі № 569/4379/15-ц, після перегляду справи апеляційним судом, на виконання вказаного вище судового рішення повторно Банку не видавався і до примусового виконання ним не пред`являвся. Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу в зв`язку із забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника в матеріалах справи відсутня.

Неможливість виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 червня 2015 року заявник пов`язував саме із забороною, встановленою Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та відсутність інформації щодо повернення виконавчих документів до суду на підставі статті 48 Закону № 606-XIV.

За частиною першою статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Аналіз змісту даних норм дає підстави для висновку, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Так, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені статтею 120 ЦПК України.

Згідно зі статтею 127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Аналогічний висновок зроблений в постанові Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 1522/12531/12 (провадження № 61-18649св21).

На момент набрання заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 червня 2015 року, а саме 01.04.2016 законної сили уже діяв Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким було встановлено заборону на примусове стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань позичальника або майнового поручителя за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами в іноземній валюті.

23 квітня 2021 року набрав чинності Закон України від 13 квітня 2021 року № 1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» якого передбачено, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом, тобто з 23 вересня 2021 року.

Відповідно до статті 3 вказаного Закону він має тимчасовий характер і діє з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Тобто, встановлена Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» заборона щодо звернення стягнення на майно боржника стосується заходів примусового виконання рішень (конкретних дій, спрямованих державним виконавцем на виконання рішення суду), а не обов`язку стягувача на пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) зазначене майно.

Рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до і після прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», залишаються в силі, а їх виконання зупиняється до вдосконалення механізму, передбаченого статтею 3 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного суду України від 10 червня 2015 року у справі № 6-333цс15.

Посилання заявника на те, що всі дев`ять років діяв мораторій, який унеможливлював виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 червня 2015 року, у зв`язку з чим не було необхідності звертатися із заявою про видачу виконавчого документу та про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, колегія суддів до уваги не приймає зважаючи на те, що встановлення мораторію, передбаченого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не перешкоджало стягувачу реалізувати своє право щодо звернення протягом передбаченого законом строку до органів державної виконавчої служби або до приватного виконавця з метою виконання рішення суду, а стосується заборони щодо самого звернення стягнення на таке майно боржника у межах виконавчого провадження.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заявником не наведено жодних належних та достатніх обґрунтувань поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання чи неможливості звернення до суду з відповідною заявою протягом тривалого часу та не підтверджено будь-якими доказами, які б суд міг би покласти в основу задоволення поданої заяви.

Суду не надано належних та допустимих доказів, що підтверджували б об`єктивну неможливість стягувача вчинити всі можливі дії, спрямовані на пред`явлення виконавчого документа до виконання у строки, визначені чинним законодавством України.

З урахування наведеного, обставини, на які посилається апелянт як на підставу для поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі №569/4379/15-ц, не можна визнати поважними причинами пропуску установленого строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Будь-яких інших причин пропуску вказаного строку у заяві не зазначено і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не встановлено обставин, які б не залежали від волі стягувача та дійсно створювали перешкоди або значно ускладнювали можливість пред`явлення виконавчого листа до виконання у визначений законом строк.

Виходячи з наведеного, оскільки подана заява про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа про звернення стягнення на нерухоме майно не містить поважних та обґрунтованих підстав, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин для пред`явлення виконавчого документа до виконання у встановлений законом строк, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені статтею 379 ЦПК України, як підстави для скасування ухвали суду про відмову у задоволенні поданої правонаступником стягувача заяви.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, ухвала суду першої інстанції про відмову в поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання постановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і обґрунтовані підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У такому разі розподіл судових витрат у вигляді сплаченого заявником судового збору за подання апеляційної скарги не проводиться згідно зі статтями 141, 382 ЦПК України.

Керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» Хоптар Жанни Олександрівни залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 27 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 16 жовтня 2025 року

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.