провадження № 4-с/208/40/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі судді Подкопаєвої І.А.,

за участю секретаря судового засідання - Грищенко О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали скарги ОСОБА_1 , поданої через представника адвоката Ракоїд Людмилу Вячеславівну, до Державного виконавця Авдіївсько - Мирноградського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сідак Ольги Вікторівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 , на дії/бездіяльність органу примусового виконання, -

В С Т А Н О В И В:

До Заводського районного суду міста Кам`янського 13.08.2025 року звернувся ОСОБА_1 із скаргою на бездіяльність державного виконавця Авдіївсько - Мирноградського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сідак Ольги Вікторівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 , під час виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17.07.2009 року у справі № 2-51/09р.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 липня 2009 року у справі № 2-51/09р вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином, 58 423 грн (п`ятдесят вісім тисяч чотириста двадцять три) гривень 34 копійок, а починаючи з 01.09.2009 року щомісячно 5 311, 21 грн.

З метою виконання рішення суду ОСОБА_1 отримав виконавчий лист № 6/235/258/14 від 24.06.2014 у справі № 2- 51/09р та звернувся до Авдіївсько - Мирноградського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про примусове виконання вищезазначеного рішення суду, 03 липня 2014 року було відкрито виконавче провадження № 43862754.

Фактично з 03.07.2014 року державними виконавцями не вчинялись необхідні дії з примусового виконання рішення суду, що становить собою протиправну бездіяльність. Станом на 14.08.2025 року рішення суду не виконано, чим порушуються права заявника, що і стало підставою звернення до суду зі скаргою.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2025 року головуючою суддею визначено суддю Подкопаєву І.А..

Ухвалою від 21.08.2025 року скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

01.09.2025 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника скаржника адвоката Ракоїд Людмили Вячеславівни надійшла заява про усунення недоліків на виконання вимог ухвали суду від 21.08.2025 року (зареєстрована канцелярією суду 03.09.2025 за вхідним № 23314).

Ухвалою від 12.09.2025 року скарга прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі.

25.09.2025 року від представника Авдіївсько Мирноградського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сідак Ольги Вікторівни надійшов відзив на скаргу, в якому зазначає, що на виконанні у відділі знаходиться виконавче провадження № 43862754 з виконання дубліката виконавчого листа № 6/235/258/14, який видано 24.06.2014 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 одноразово у відшкодування втраченого заробітку за період з 06.10.2008 року до 01.09.2009 року 58 423,34 грн., а починаючи з 01.09.2009 року щомісячно по 5 311,21 грн.

Виконавчий документ надійшов на виконання до відділу 03.07.2014 вже з розміром заборгованості згідно відмітки у виконавчому листі в сумі 168 854,22 грн, 03.07.2014 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

17.07.2014 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника, яку направлено на виконання до Покровського об`єднаного Управління ПФУ для утримання суми заборгованості з пенсії боржника. Утримання проводиться по теперішній час. Останні півтора року з пенсії боржника утримується сума, яка перевищує суму щомісячного платежу за судовим рішенням, а саме щомісячний платіж 5 311,21 грн. та погашення боргу, сума якого змінюється. В серпні 2025 року з пенсії боржника відраховано 5 902,50 грн., з яких 5 311,21 періодичний (щомісячний) платіж та 591,29 - погашення боргу.

З метою виконання виконавчого документа державним виконавцем періодично направляються запити до реєстраційно-облікових установ для виявлення місця отримання доходу та майна боржника.

Згідно з відповідю МВС гр. ОСОБА_2 належить транспортний засіб: DAEWOO LANOS TF69Y AH6775BI, дв.: НОМЕР_1 , K.:SUPTF69YD6W287727, ш.: 0,2006 р.вип., колір-синій.

29.05.2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, а саме: DAEWOO LANOS TF69Y AH6775BI.

20.02.2017 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а саме: DAEWOO LANOS TF69Y, AH6775BI.

20.02.2017 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, а саме: все рухоме та нерухоме майно. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за гр. ОСОБА_2 нерухоме майно, не зареєстровано.

22.03.2021 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника, яку спрямовано на виконання за місцем праці боржника: ТОВ «Укрцентраль». Утримання проводилось по серпень 2024 року включно, тим самим щомісячно здійснювалось погашення боргу за виконавчим провадженням.

З 26.08.2024 по 02.04.2025 гр. ОСОБА_2 перебував у відпустці без збереження заробітньої плати. Згідно наказу № 72-к від 04.04.2025 боржник звільнений 04.04.2025 року.

Згідно з останньою відповіддю від 17.09.2025 року боржник ніде не працює, отримує лише пенсію.

10.07.2024 державним виконавцем повторно винесено постанову про розшук майна боржника, а саме: DAEWOO LANOS TF69Y, яку направлено для виконання до відповідного управління Національної поліції.Заборгованість за даним виконавчим провадженням станом на 31.08.2025 року становить 418 031,86 грн.

З огляду на вищенаведене, зазначає, що державним виконавцем вживаються в повному обсязі всі виконавчі дії для виконання даного виконавчого документа, а саме проводиться утримання коштів з пенсії, заробітної плати боржника, наявне майно боржника перебуває під арештом та в розшуку, кошти утримуються в повному обсязі щомісячно із погашенням заборгованості за минулі роки, відтак просить відмовити в задоволенні вимог ОСОБА_1 .

29.09.2025 року від представника скаржника - адвоката Ракоїд Людмили Вячеславівни надійшла відповідь на відзив, в якому остання зазначає, що з 03.07.2014 року державними виконавцями Авдіївсько - Мирноградського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не чинилось достатньо дій в межах їх повноважень на виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 липня 2009 року у справі № 2-51/09р.

Державними виконавцями не вживалися у повному обсязі заходи з примусового виконання рішення, передбачені ст.ст. 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження». Дана бездіяльність державних виконавців Авдіївсько - Мирноградського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції завдає ОСОБА_1 шкоди шляхом порушення його майнових прав та не отримання ним грошових коштів, отримання яких передбачено рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 липня 2009 року у справі № 2-51/09р.

Скаржник та представник скаржника в судові засідання, призначені на 30.09.2025, 10.10.2025, 20.10.2025 року, не з`явилися, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи та/або заяв про оголошення перерви на адресу суду не надходило, причини неявки суду не повідомили, подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, свої вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник Авдіївсько - Мирноградського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції державний виконавець Сідак О.В. у судові засідання, призначені на 30.09.2025, 10.10.2025, 20.10.2025 року, не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи та/або заяв про оголошення перерви на адресу суду не надходило, причини неявки суду не повідомив, в наданій суду заяві просить розглянути справу за її відсутності.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судові засідання, призначені на 30.09.2025, 10.10.2025, 20.10.2025 року, не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи та/або заяв про оголошення перерви на адресу суду не надходило, причини неявки суду не повідомив, своїм правом на подання письмових пояснень щодо пред`явлених вимог не скористався.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що справу можливо розглянути без учасників справи за наявними у справі доказами.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини, що виникли між сторонами.

Рішенням Красноарміського міськрайонного суду Донецької області від 17.07.2009 року у справі № 2 -51/09 р., зміненим рішенням Апеляційного суду Донецької області від 25.09.2009 року, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено, вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 одноразово у відшкодування втраченого заробітку за період з 06.10.2008 року до 01.09.2009 року 58 423,34 грн, а починаючи з 01.09.2009 року щомісячно по 5 311,21 грн.

Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Димитровського міського управління юстиції Стефанішиною Ю.О. відкрито виконавче провадження № 43862754 про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 одноразово у відшкодування втраченого заробітку за період з 06.10.2008 р. до 01.09.2009 р 58423,34 грн., а починаючи з 01.09.2009 р. щомісячно по 5 311,21 грн. щодо боржника ОСОБА_2 , про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.07.2014 року.

В межах виконавчого провадження № 43862754 накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 , а саме: транспортний засіб DAEWOO LANOS TF69Y AH6775BI, дв. А5SMS181126R., к.: НОМЕР_2 , ш.: 0,2006 р. вир. колір синій, заборонено його відчуження, про що винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.05.2015 року.

Вказаний транспортний засіб оголошено в розшук, що підтверджується постановою про розшук майна боржника від 20.02.2017 року.

Також постановою від 20.02.2017 року накладено арешт на рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , що підтверджується постановою про арешт майна боржника від 20.02.2017 року та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 443846699 від 17.09.2025 року.

Іншого нерухомого та/або рухомого майна боржник ОСОБА_2 не має.

17.07.2014 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника, яку направлено на виконання до Покровського об`єднаного УПФУ для утримання з пенсії боржника.

22.03.2021 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено для виконання до ТОВ «Укрцентраль».

Боржник ОСОБА_2 з 01.04.2025 року не працює, отримує пенсію у сумі 23 610 гривень, що підтверджується відповіддю на запит № 292455982 від 17.09.2025 року.

За період 2024 2025 роки в межах виконавчого провадження здійснюється примусове стягнення коштів на виконання рішення суду: щомісячного платежу у сумі 5 311,21 грн. та суми заборгованості. Станом на 31.08.2025 року сума заборгованості становить 418 031,86 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати коштів у виконавчому провадженні № 43862754.

Станом на дату розгляду скарги виконавче провадження № 43862754 не завершено і не закінчено.

Встановивши фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до таких висновків.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У Рішенні ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» («Voytenko v. Ukraine») від 29 червня 2004 року Європейський суд з прав людини нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.

Відповідно до статті 448 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Примусове виконання судових рішень здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

21) отримувати від банків та інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей інформацію про наявність рахунків/електронних гаманців та/або стан рахунків/електронних гаманців боржника, рух коштів та операції за рахунками/електронними гаманцями боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Наведені норми закону дають підстави для висновку про те, що із відкриттям виконавчого провадження, тобто винесенням відповідної постанови, розпочинається примусове виконання судового рішення, при цьому боржнику дається час для виконання рішення суду самостійно, а у разі невиконання такого виконавець виконує його примусово.

Порядок звернення стягнення на майно боржника визначений розділом VII Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частин першої другої, четвертої, п`ятої, восьмої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, або на електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках та електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків, електронних гаманців боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до частин першої другої, четвертої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Арешт і вилучення майна (коштів) боржника у порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили (частина десята статті 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

З огляду на вищевикладене, виявлення, арешт та вилучення коштів боржника на рахунках у банках та інших фінансових установах та/або які перебувають на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачів платіжних послуг, або електронних грошей, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей є обов`язком державного виконавця при здійсненні примусового виконання рішення суду.

При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку.

Зазначена позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19, провадження № 12-28гс20.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Частиною другою статті 1071 ЦК України визначено, що грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15, кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю та набули статус вкладу.

Отже, якщо арешт накладено на рахунок боржника, який є поточним, а не спеціальним, та використовується для зарахування різних надходжень, а не лише соціальних, то арешт може бути накладений на усі доступні кошти відповідно до постанови державного виконавця.

Із встановлених судом обставин вбачається, що державними виконавцями не було вжито усіх заходів для повного, своєчасного та належного виконання рішення суду, оскільки в матеріалах справи відсутні докази направлення державними виконавцями до банківських та інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей, депозитарних установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей запитів про наявністьрахунків/електронних гаманців та/або стан рахунків/електронних гаманців боржника, рух коштів та операції за рахунками/електронними гаманцями боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком. Також не вжито інших заходів щодо виявлення та арешту рухомого і нерухомого майна боржника, в тому числі яке належить йому на праві спільної власності з іншими особами та/або перебуває у інших осіб.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 20 січня 2021 року у справі № 619/562/18 (провадження № 61-39095св18), від 11 вересня 2019 року у справі № 2-15/2003 (провадження № 61-13346св19), належним доказом вжиття усіх передбачених Законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дій, є повне виконання рішення суду.

Невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дій, що є недопустимим з огляду на положення статті 129-1 Конституції України щодо обов`язковості судових рішень.

Виходячи із вищевикладеного, зважаючи на те, що станом на дату звернення до суду із даною скаргою та її розгляду судом рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17.07.2009 року у справі № 2-51/09р про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином, 58 423 грн (п`ятдесят вісім тисяч чотириста двадцять три) гривень 34 копійок, а починаючи з 01.09.2009 року щомісячно 5 311, 21 грн., не виконано в повному обсязі, розмір заборгованості становить 418 031,86 гривень, державними виконавцями Авдіївсько Мирноградського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не вжито усіх заходів, передбачених законом, щодо виявлення, арешту та вилучення майна і коштів боржника, суд дійшов до висновку, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частин першої, другої статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст. 12, 19, 76 - 81, 258 - 260, 263 - 265, 447 - 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 , подану через представника адвоката Ракоїд Людмилу Вячеславівну, на бездіяльність державних виконавців Авдіївсько Мирноградського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересована особа: ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Авдіївсько - Мирноградського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сідак Ольги Вікторівни у виконавчому провадженні № 43862754 з примусового виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17.07.2009 року у справі № 2-51/09р.

Зобов`язати державного виконавця Авдіївсько - Мирноградського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сідак Ольгу Вікторівнувжити передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії в межах виконавчого провадження № 43862754.

Копію ухвали суду надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо цивільної справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://zv.dp.court.gov.ua/sud0415

Ухвала суду знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб - адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя І. А. Подкопаєва