Суддя Попова В.О.
Справа № 644/951/25
Провадження № 2/644/1907/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року Індустріальний районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Попової В.О.,

за участю секретаря судового засідання Плаксій К.А.,

представника позивача Томенко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Індустріального районного суду м. Харкова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3

про позбавлення батьківських прав

в с т а н о в и в:

Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_1 , звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить позбавити батьківських прав відповідачіву відношенні їх неповнолітньої доньки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; судові витрати по справі покласти на відповідачів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що батьками неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від

15.03.2023 №118 неповнолітній ОСОБА_1 було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розуміючи, що батьки не мають бажання вирішувати питання про повернення на спільне проживання та виховання, неповнолітня ОСОБА_1 звернулася 13.03.2023 до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до своїх батьків про позбавлення батьківських прав відносно неї та стягнення з них аліментів. З метою соціального захисту дитини, відповідно до рішення виконавчого комітету Коломацької селищної ради від 28.02.2023 №27 ОСОБА_1 з 17.03.2023 було влаштовано до сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_4 (с. Шелестове) терміном на три місяці. Відповідно до рішення органу опіки та піклування Мереф?янської міської ради від 19.02.2024 №12/24 ОСОБА_1 було влаштовано до прийомної сім?ї ОСОБА_5 смт. Утківка, Харківського району, Харківської області, де вона перебуває до цього часу.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 березня 2024 позов неповнолітньої ОСОБА_1 було задоволено в частині стягнення аліментів, в задоволенні вимог про позбавлення батьківських прав - відмовлено. Мотивуючи тим, що батьки неповнолітньої ОСОБА_1 фактично з 04.09.2022 питаннями виховання доньки не займаються, що є свідомим грубим порушенням прав та інтересів дитини, діючи в інтересах дитини, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 05.02.2025 позовну заяву Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Правом подати відзив відповідачі не скористались.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 06.05.2025 закрито підготовче провадження у зазначеній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 04.06.2025.

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог, мотивував свої доводи аналогічно викладеному в позові. Зазначила, що неповнолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилась без батьківського піклування. Її батьки не проявляють заінтересованості в подальшій долі доньки, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Натомість, з 19.02.2024 неповнолітню ОСОБА_1 було влаштовано до прийомної сім`ї ОСОБА_5 , яка доглядає за дитиною, слідкує за станом її здоров`я, піклується про її творчий, духовний розвиток. Посилаючись на ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , просила задовольнити позов.

Дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була вислухана судом при вирішенні спору, який зачіпає її права та інтереси, та підтримала позов. Повідомила, що вона не може проживати з відповідачами внаслідок деспотичного характеру її батька- ОСОБА_2 , який періодично виявляв схильність до агресії та систематично застосовував до неї як фізичне, так і психологічне насильство. Відповідач ОСОБА_2 є священиком УПЦ МП та постійно примушував її читати християнську літературу, канони та акафісти. Матір ОСОБА_3 навіть не намагалася її захистити, частіше самоусувалася від конфліктів. Вона не єдина донька в родині, яка не змогла жити під одним дахом з батьками внаслідок нестерпної атмосфери, створеної ОСОБА_2 . Її сестри ОСОБА_7 , 2002 р.н., та ОСОБА_8 , 2005 р.н., виїхали за кордон. Зараз у сім`ї патронатного вихователя, з якою склалися довірливі та доброзичливі стосунки, її моральний стан налагоджується, в неї з`явилася можливість творчо та духовно розвиватися.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 через канцелярію суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутність, (126-127). В задоволенні позову просили відмовити за безпідставністю вимог.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вислухавши дитину ОСОБА_1 , 2008 року народження, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що батьками неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується повторно виданим 16 лютого 2023 року Індустріально-Немишлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , (а.с. 9).

На підставі повідомлення та відповідно до Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 № 585, неповнолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було поставлено на облік ССД по Індустріальному району, як таку, що перебуває у складних життєвих обставинах, у зв`язку з психологічним насиллям над дитиною.

Заходами структур причетних до роботи з дітьми неодноразово було проведено роз`яснювальну та профілактичну роботу з батьками дитини персонально та листуванням.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у ході спілкувань та наданих роз`яснень було запропоновано різноманітні форми роботи/дій, які б допомогли залагодити конфліктну ситуацію з дитиною шляхом звернення до лікарів, психологів, відділу соціальної роботи по Індустріальному району м. Харкова Харківського міського центру соціальних служб «Довіра», ін. ураховуючи неналежну поведінку дитини, що досягла пубертатного віку.

Однак батьки не здійснювали жодних дій на повернення дитини на виховання та спільне проживання, не зважаючи на те, що зрозуміли ситуацію, в яку потрапили, та бажали повернути дитину до спільного проживання.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від

15.03.2023 №118 неповнолітній ОСОБА_1 було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, (а.с.25).

Відповідно до рішення органу опіки та піклування Мереф?янської міської ради від 19.02.2024 №12/24 неповнолітню ОСОБА_1 влаштовано на тимчасове виховання та проживання до сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_5 , (а.с.35).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 березня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на її утримання у розмірі 1/5 частини від всіх видів заробітку (доходу) з кожного з відповідачів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 13 березня 2023 року та до досягнення нею повноліття.

У висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 30 січня 2023 року за № 82, зазначено про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно їх неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (а.с.60).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

Підстави позбавлення батьківських прав визначені ст. 164 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування (п. 1); ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2); жорстоко поводяться з дитиною (п. 3); є хронічними алкоголіками або наркоманами (п. 4); вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва (п. 5); засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини (п. 6).

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Отже, тлумачення п.2 ч.1 ст. 164 СК України свідчить про те, що позбавлення батьківських прав за цією підставою, може бути лише за наявності винної поведінки, в даному випадку, батька, свідомого нехтування ним своїми обов`язками.

Разом з цим, слід зазначити, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою і надзвичайним способом впливу на недобросовісних батьків, яке тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків так і для дітей (ст. 166 СК України). Вказаний захід впливу підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку у кращу сторону, в даному випадку матері, неможливо, і лише при наявності вини в діях останньої.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц.

У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Стаття 171 СК України закріплює, що дитина має право бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Суд зазначає, що думка дитини не є безумовною підставою для позбавлення батьківських прав.

Суд зазначає, що батьківські права засновані на спорідненості батьків з дитиною, тому виникнення між дитиною і матір`ю конфлікту чи погіршення їх особистих стосунків, що може мати тимчасовий характер, не є підставою для позбавлення цих прав.

При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення матері (батька) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні.

Пояснення сторони позивача не свідчать про злісне ухилення відповідачів від виховання дитини, свідоме нехтування ними батьківськими обов`язками, їх винну поведінку щодо дитини.

Положеннями частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останніх батьківських прав, покладено на позивача.

Разом з тим, суд звертає увагу, що стороною позивача всупереч до вимог ст. 81 ЦПК України не надані, а матеріали справи не містять достатніх та беззаперечних доказів навмисного ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки - ОСОБА_1 , 2008 року народження.

Згідно з вимогами статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

У висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 30 січня 2023 року за № 82, зазначено про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно їх неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (а.с.60).

Разом з тим, зазначений висновок органу опіки та піклування, його зміст про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів, суд вважає недостатньо обґрунтованим та поверхневим, у ньому не наведено підстав та аргументів, які б вказували на доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав, не вказано про встановлені фактичні обставини ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини.

Тобто, такий висновок не містить обставин, які б вказували на наявність підстав, передбачених ч. 1 ст. 164 СК України, для застосування відносно відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.

Умисної протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї доньки не встановлено, батьки не відмовляються від доньки та мають надію, що донька з віком самостійно прийме власне свідоме рішення щодо місця в її житті матері та батька.

Стороною позивача не надано суду доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків відносно дитини, та не обґрунтовано в чому саме полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батьківських прав відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у відношенні їх неповнолітньої доньки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наразі позбавлення батьківських прав відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не буде ґрунтуватися на суттєвих і достатніх причинах у контексті національного законодавства та практики ЄСПЛ.

Позбавлення відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено, тому з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, за обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками, та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення їх батьківських прав, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Проте встановлені судом обставини справи вказують на наявність підстав для того, щоб попередити відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виконання своїх обов`язків щодо виховання доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Залишення поза увагою попередження суду про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків в подальшому може бути визнано достатньою підставою для позбавлення батьківських прав (постанови Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року в справі № 464/2040/23, від 06 березня 2024 року в справі № 317/2256/22, від 09 червня 2023 року в справі № 591/6037/21).

За таких обставин відсутні підстави для задоволення позову.

Питання судових витрат слід вирішити в порядку ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виконання своїх обов`язків щодо виховання доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Вступну та резолютивну частини рішення складено 23.09.2025. Повний текст рішення складено 03.10.2025.

Суддя В.О. Попова