Справа № 203/6451/25
Провадження № 2-о/0203/163/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2025 року Центральний районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді - Єдаменко С.В.,

при секретарі - Пархоменко А.В.,

за участю представника заявника - адвоката Бочкарь Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Резнікова Юлія Олександрівна, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

09 вересня 2025 року до Центрального районного суду міста Дніпра звернувся адвокат Бочкарь Р.В., діючий в інтересах заявника ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Резнікова Юлія Олександрівна, про встановлення факту проживання більше п`яти років однією сім`єю з мачухою ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування поданої заяви зазначав, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які розлучились у 1985 році. Після розлучення з матір`ю заявника, його батько ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_3 . З моменту укладення шлюбу, заявник, його батько та мачуха - ОСОБА_3 проживали однією родиною. ОСОБА_3 , фактично замінила заявнику матір та прийняла на себе її обов`язки. Заявник разом із батьком та мачухою проживали за адресою: АДРЕСА_1 . В 1998 році, на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» діючого на той час, ОСОБА_4 розпочав процедуру приватизації, внаслідок якої зазначена квартира стала об`єктом права спільної власності, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , в рівних частках. ІНФОРМАЦІЯ_2 батько заявника ОСОБА_4 помер, а належна йому частка квартири, в порядку спадкування перейшла у власність його дружини ОСОБА_3 - мачухи заявника, як до спадкоємця першої черги за законом. Після смерті батька заявник та його мачуха продовжували жити однією родиною за вказаю вище адресою. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Заявник має намір заявити своє право на отримання спадщини. При зверненні до органів нотаріату, заявнику повідомлено, що він відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом, проте для підтвердження цього йому необхідно надати рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення (а.с. а.с. 1 - 5).

Ухвалою судді Центрального районного суду міста Дніпра від 15 вересня 2025 року заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків - надання документу про плату судового збору, оскільки доданий заявником документ про оплату судового збору вже було зареєстровано в обліково-статистичній картці по іншій справі (а.с. 30).

17 вересня 2025 року через підсистему «Електронний Су» представником заявника ОСОБА_1 адвокатом Бочкарем Р.В. подано документ про оплату судового збору (а.с. а.с. 35, 38).

Ухвалою судді Центрального районного суду міста Дніпра від 19 вересня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Резнікова Юлія Олександрівна, про встановлення факту, що має юридичне значення, та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 06 жовтня 2025 року (а.с. 39).

В судовому засіданні представник заявника адвокат Бочкарь Р.В. підтримав подану заяву в повному обсязі та просив суд її задовольнити, пояснив, що заявник проживав з ОСОБА_3 більше п`яти років однією родиною, оскільки після смерті його батька - чоловіка ОСОБА_3 вона потребувала допомоги.

Заінтересована особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Резнікова Юлія Олександрівна в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, повідомлялась про час і місце розгляду справи належним чином (а.с. 40).

03 жовтня 2025 року поштою до Центрального районного суду міста Дніпра від заінтересованої особи ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд цивільної справи окремого провадження без її участі, оскільки вона проживає в місті Запоріжжя і явка до суду для неї є проблематичною. В своїй заяві вона не заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1 , повідомила, що є рідною сестрою померлої ОСОБА_3 та її спадкоємицею за законом. ОСОБА_1 є сином чоловіка ОСОБА_3 - ОСОБА_4 . ОСОБА_3 виховувала ОСОБА_1 як власного сина, проте не всиновлювала його. Заявниця та його мачуха проживали однією родиною з 1991 року. Наразі, ОСОБА_2 не заперечує проти оформлення спадкових прав ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 (а.с. 43).

На підтвердження своїх пояснень заінтересована особа ОСОБА_2 надала додаткові докази (а.с. а.с. 44 - 47).

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 02 серпня 1975 року, виданого Терновським районним бюро ЗАГС міста Кривого Рогу, актовий запис № 855 (а.с. 15).

28 грудня 1991 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, зареєстрований Кіровським відділом ЗАГС міста Дніпропетровська, що підтверджується копією свідоцтва про укладання шлюбу серії НОМЕР_1 актовий запис № 1020 (а.с. 16).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 07 жовтня 1998 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 приватизували квартиру АДРЕСА_1 на праві спільної власності (а.с. 18).

ІНФОРМАЦІЯ_2 батько заявника ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 21 червня 2012 року, актовий запис № 4196 (а.с. 19).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 20 листопада 2013 року державним нотаріусом П`ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори Бутовою А.Г. за реєстром № 3-1658, спадкоємицею після смерті ОСОБА_4 була його дружина - ОСОБА_3 (а.с. 20).

Згідно пояснень представника заявника спадщина була оформлена на дружину померлого ОСОБА_4 , у зв`язку з відмовою сина померлого ОСОБА_1 вступати в спадкові права на її користь.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 26 лютого 2025 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 763 (а.с. 22).

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 4 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України передбачено перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в порядку окремого провадження. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 270 Сімейного кодексу України повнолітні падчерка, пасинок зобов`язані утримувати непрацездатних мачуху, вітчима, якщо вони потребують матеріальної допомоги і якщо вони надавали падчерці, пасинкові систематичну матеріальну допомогу не менш як п`ять років, за умови, що падчерка, пасинок можуть надавати матеріальну допомогу. Обов`язок падчерки, пасинка по утриманню мачухи, вітчима виникає, якщо у мачухи, вітчима немає чоловіка, дружини, повнолітніх дочки, сина, братів та сестер або якщо ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання.

Згідно ст. 268 Сімейного кодексу України передбачені обов`язки мачухи, вітчима щодо утримання падчерки, пасинка.

Оскільки ст.ст. 268 та 270 Сімейного кодексу України знаходяться в Главі 22 Сімейного кодексу України, що має назву «Обов`язок по утриманню інших членів сім`ї та родичів», але при цьому мачуха, вітчим не можуть бути родичами падчерки, пасинка, то можна дійти, то можна дійти висновку про віднесення їх згідно чинного сімейного законодавства до інших «членів сім`ї».

Пункт 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.1999 № 5-рп/99 передбачає, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з висновком Верховного Суду викладеним у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19) «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах».

Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справа про спадкування» - при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК (2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Згідно з позицією Верховного Суду України, викладеною в абз. 2 пункт 2 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» за № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 442/1904/20 (провадження № 61-7816св21) зазначено, що «під спором про право в справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви. Визначальним при розгляді заяви про встановлення певних фактів, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки, має значення наявність чи відсутність спору між спадкоємцями. Процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року в справі № 640/10329/16».

Стаття 1268 Цивільного кодексу України вказує, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем, на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження права на спадщину як спадкоємця четвертої черги та факту прийняття заявником спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не менш ніж п`ять років до дня смерті спадкодавця.

Можливість встановлення такого факту в порядку окремого провадження узгоджується також з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 січня 2019 рок у справі №484/747/17, провадження № 61-44149св18, від 07 листопада 2018р. у справі № 336/709/18-ц, провадження № 61-39374св18.

При вирішенні цивільної справи суд враховує, що заінтересована особа ОСОБА_2 , яка є спадкоємцем попередньої черги не заперечує проти спадкових прав заявника, що свідчить про відсутність спору про право.

Також, судом враховано, що на підтвердження факту проживання заявником ОСОБА_1 зі своєю мачухою ОСОБА_3 більш ніж п`ять років до часу її смерті, крім його пояснень та пояснень його представника в судовому засіданні, до матеріалів цивільної справи надані пояснення заінтересованої особи, яка підтвердила зазначені факти, а також письмові докази (а.с. а.с. 41 - 47). Суд також враховує, що після смерті свого батька ОСОБА_1 заявник не вступав в спадкові справа, надавши можливість успадкувати все майно його дружині - своїй мачусі ОСОБА_3 , що свідчить про наявність близьких сімейних відносин.

Таким чином, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт проживання в період з 25 лютого 2020 року по 25 лютого 2025 року заявника ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка народилась в м. Кушва Свердловської області (росія) та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи наведене, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 264, 268, 293, 315 - 319 ЦПК України, суд -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Резнікова Юлія Олександрівна, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_3 ) однією сім`єю з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка народилась в м. Кушва Свердловської області (росія) та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 25 лютого 2020 року по 25 лютого 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня підписання його повного тексту.

Повний текст рішення складено 14 жовтня 2025 року.

Суддя С.В. Єдаменко