Справа № 944/6087/22
Провадження №2/944/176/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Колтун Ю.М.

з участю секретаря судового засідання Корабель С.А.

прокурора Бучка Р.В.

представника позивача Гоцій О.І.,

представника відповідача Поставитюка В.В.

представника третьої особи МО України Ткачука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у м.Яворові цивільну справу за позовом Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району до ОСОБА_1 , з участю Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, треті особи Міністерство оборони України, Івано-Франківська селищна рада Яворівського району Львівської області, Мисливсько-рибальське господарство «Майдан», про виселення без надання іншого житлового приміщення

встановив:

позивач Яворівська КЕЧ звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про виселення без надання іншого житлового приміщення. Просить виселити ОСОБА_1 з житлового будинку літери «А-1», який розміщений у військовому містечку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову представником позивача зазначено, що в зоні територіальної відповідальності Яворівської КЕЧ (району) знаходиться Старицький гарнізон, де розміщене військове містечко № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 . За зазначеною адресою знаходиться житловий будинок, літери «А-1» загальною площею 155,6 кв.м., який перебуває на балансовому обліку Яворівської КЕЧ (району). У зв`язку із службовою необхідністю, Яворівська квартирно-експлуатаційна частина (району) 16.11.2022 звернулась з листом до Івано Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області щодо надання відомостей про осіб, які зареєстровані в приміщеннях будинків в/м №44. 24.11.2022 Івано-Франківською селищною радою повідомлено, що за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований ОСОБА_1 .

Під час проведення комісією Яворівської КЕЧ (району) обстеження орендованих будівель військового містечка № НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено перебування сторонніх осіб в будівлі житлового будинку за генпланом №12 (житловий будинок) літера «А-1» по технічному паспорту, яка не перебуває в оренді. Комісією встановлено, що вказана будівля використовується працівником МРГ «Старичі» ОСОБА_1 . Останній надав комісії для огляду копію паспорта та будинкової книги, де зазначено місце реєстрації проживання у вказаному будинку з 2010 року, однак на якій підставі він зареєстрований у житловому будинку літери «А-1», власником якого є держава в особі Міністерства оборони України пояснити не зміг. Так, ОСОБА_1 не є військовослужбовцем та немає жодного зв`язку з Міністерство оборони України, а тому немає правових підстав бути забезпеченим житлом, яке має статус військового житла. Міністерство оборони України в особі Яворівської КЕЧ (району), як власник майна не давало йому дозволу на вселення та реєстрацію у житловий будинок літери «А-1», АДРЕСА_1 . Таким чином, Яворівська КЕЧ (району) вважає, що ОСОБА_1 незаконно вселився у вказаному будинку та підлягає виселенню

30.12.2022 суддею Яворівського районного суду Львівської області Колтуном Ю.М. винесено ухвалу про відкриття загального позовного провадження у справі та призначення підготовчого судового засідання.

10.05.2023 від представника відповідача Поставитюка В.В. на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому вказує, що площа квартири АДРЕСА_3 становить 42,0 кв. м. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речового права №115781523 від 01.03.2018, на який позивач посилається, як на доказ, площа житлового будинку, літ. «А-1 становить 155,6 кв. м. Окрім цього, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речового права за адресою АДРЕСА_1 зареєстрований житловий будинок, будівля « АДРЕСА_1 », літ. «А-1- загальною площею 132,3 кв.м. При цьому відомості про право власності щодо цього будинок відсутні. Позивач безпідставно вважає, що ОСОБА_1 незаконно вселився у житловому будинок літера «А-1», АДРЕСА_1 , однак реєстрацію місця проживання відповідача за казаною адресою проведено ще 04.03.2010, оскільки останній з 04.04.2000 по 01.06.2016 працював на посаді зоотехніка рибовода Мисливсько-рибальського товариства «Майдан» Товариства військові мисливців та рибалок Західного регіону України, створеного при Міністерстві оборони України. Станом на 04.03.2010, усі будівлі у тому числі квартира АДРЕСА_4 перебували на балансі Мисливсько рибальського товариства «Майдан». Тобто, як працівнику МРТ «Майдан» ОСОБА_1 було виділено для проживання спірне житлове приміщення. Відтак представник відповідача вважає, що позивачем належним чином не обґрунтовано свої позовні вимоги, просить відмовити у задоволенні позову.

16.10.2023 представником позивача ОСОБА_2 подано до суду відповідь на відзив представника відповідача, в якій зазначила, що згідно Технічного паспорту, виготовленого 15.08.2006 ФОП ОСОБА_3 на житловий будинок літери «А-1» (по генплану № НОМЕР_2 ), по АДРЕСА_5 , площею 155,6 кв.м., в якому зареєстрований відповідач не є багатоквартирним будинком. Це одноквартирний будинок з 4-ма житловими кімнатами (площами 7,9 кв.м., 21,6 кв.м., 23,1 кв.м., 24,7 кв.м.), кухнею, коридорами, прибудовами, терасою та підвалом. Саме тому Яворівською КЕЧ (району) не було подано позов про виселення ОСОБА_1 з цілого будинку. Повноваження власника єдиного майнового комплексу військового містечка № НОМЕР_1 , в тому числі житлового будинку, літери «А-1» загальною площею 155,6 кв.м. виконує Міністерство оборони України в особі Яворівської КЕЧ (району), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 258). 13.10.2023 Яворівською квартирно - експлуатаційною частиною (району) повторно отримано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якого убачається, що вищезгаданий житловий будинок площею 155,6 кв.м., зареєстрований як складова частина об`єкта нерухомого майна - єдиного майнового комплексу військового містечка № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 ., що виключає можливість присвоєння йому окремої поштової адреси. Згідно з Витягу з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна від 12.12.2017р. №10-15-23684 суб`єктом, який здійснює управління державним майном військового містечка № НОМЕР_1 , в тому числі житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 - є Міністерство оборони України, а балансоутримувачем державного майна є Яворівська квартирно- експлуатаційна частина (району). Крім цього, згаданий вище будинок знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер :09:000:0003, власником якої є держава в особі Львівської обласної державної адміністрації та розпорядженням від 15.01.2018 №28/0/5-18 передано в постійне користування Міністерству оборони України в особі Яворівської КЕЧ (району). Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18.10.2017 цільове призначення згаданої вище земельної ділянки для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України, тому проживання цивільних осіб, а саме ОСОБА_1 на землях Оборони є недопустимим. Про те, що нерухоме майно військового містечка № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 та АДРЕСА_1 , в складі якого знаходить будинок літ. «А-1» є фактично державною власністю, що було встановлено рішенням Господарського суду Львівської області від 25.10.2022 по справі №2а-23/11 і не спростовано та не скасовано судами вищих інстанцій.

06.11.2023 на електронну адресу суду представником відповідача ОСОБА_4 подано письмові заперечення на відзив позовну заяву. Вказав, що згідно зазначеного позивачем Витягу власником об`єкту нерухомого майна єдиний майновий комплекс, військового містечка № НОМЕР_1 , зазначено Міністерство оборони України без зазначення в особі Яворівської КЕЧ (району). При цьому позивач виступає від свого імені, будучи структурним підрозділом Сил логістики Збройних сил України. Таким чином, позивач не уповноважений власником об`єкта нерухомого майна - єдиного майнового комплексу, військового містечка № НОМЕР_1 Міністерством оборони України, представляти його інтереси З огляду на наведене, права саме Яворівської КЕЧ (району), як окремої юридичної особи, відповідачем, не порушені. Представник відповідача звертає увагу суду на ту обставину, що позивач усвідомлюючи спір щодо прав на нерухоме майно між Міністерством оборони України та Мисливсько-рибальським господарством «Майдан», приховуючи наявність зареєстрованого права власності на спірне нерухоме майно за Мисливсько-рибальським господарством «Майдан» подав через Міністерство оборони України Фонду державного майна України відомості про спірні об`єкти нерухомості для включення їх до Єдиного реєстру об`єктів державної власності. Згодом отримав витяг та зареєстрував право державної власності на спірні об`єкти нерухомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно без скасування реєстрації права власності на ці ж об`єкти за Мисливсько-рибальським господарством «Майдан».

Ухвалою суду від 10.11.2023 на підставі клопотання представника відповідача ОСОБА_4 витребувано в Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» інвентаризаційні справи на житловий будинок літера «А-1», який розміщений у військовому містечку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 (або військового містечка № НОМЕР_1 за цією адресою) та на будівлю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », літ. «А-1» загальною площею 132,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (або цілісного майнового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » розташованого за цією адресою).

Ухвалою суду від 03.04.2024, яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання, в якості третьої особи залучено Мисливсько-рибальське господарство «Майдан».

03.04.2024 судом постановлено ухвалу про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №914/2564/23 № 908/2803/18.

Ухвалою суду від 16.04.2025 поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання.

14.05.2025 через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» представник Міністерства оборони України Ткачук В.В. надав додаткові письмові пояснення у справі. Зазначив, що в зоні територіальної відповідальності Яворівської КЕЧ (району) знаходиться Старицький гарнізон, де розміщене військове містечко № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 . По зазначеній адресі знаходиться житловий будинок, літери «А-1» загальною площею 155,6 кв.м., який перебуває на балансовому обліку Яворівської КЕЧ (району). Повноваження власника єдиного майнового комплексу військового містечка № НОМЕР_1 , в тому числі житлового будинку, літери «А-1» загальною площею 155,6 кв.м. виконує Міністерство оборони України в особі Яворівської КЕЧ (району), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 258). Заселення житлового фонду військових містечок здійснюється на підставі Постанови КМУ від 03.08.2006 року №1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» та Наказу МОУ від 31.07.2018 №380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями». З огляду на викладене, ОСОБА_1 не є військовослужбовцем та немає жодного зв`язку з Міністерством оборони України, а тому немає правових підстав бути забезпеченим житлом, яке має статус військового житла. Міністерство оборони України, як власник майна, не давало дозволу ОСОБА_1 на вселення та реєстрацію у житловий будинок літери «А-1», АДРЕСА_1 , Таким чином, Міністерство оборони України вважає, що останній незаконно вселився у вказаному будинку та підлягає виселенню.

Ухвалою суду від 14.05.2025 до участі у справі № 944/6087/22 допущено Львівську спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони , а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Міністерство оборони України. Закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

26.05.2025 через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» представник відповідача Поставитюк В.В. подав заяву про застосування строку позовної давності. В обґрунтування якої вказав на те, що відповідно до відмітки у паспорті громадянина України ОСОБА_1 та записів у Будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_1 , останній зареєстрований за вказаною адресою з 04.03.2010. Позивач Яворівська КЕЧ звернулася до суду із позовною заявою до відповідача лише 02.12.2022. Як стверджує позивач, Яворівська КЕЧ (району) довідалась про своє порушене право з відповіді Івано-Франківської селищної ради від 24.11.2022 №04-07/3215 та Акту обстеження від 18.11.2022. Таким чином, відповідач дванадцять з половиною років користувався житловим будинком, який, за твердженням позивача, належав Міністерству Оборони України, вів підсобне господарство, а балансоутримувач про це довідався лише 24.11.2022. Таким чином сплив строку позовної давності є підставою для відмови у позові.

16.06.2025 через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_2 надійшли додаткові письмові пояснення щодо заяви відповідача про пропуск позовної давності. Зазначила, що про факт реєстрації відповідача в житловому будинку літери «А-1», загальною площею 155,6 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 з 2010 року Яворівська КЕЧ (району), як і Міністерство оборони України не знали і не могли знати, оскільки зазначений будинок має статус військового майна, а заселення житлового фонду військових містечок здійснюється на підставі Постанови КМУ від 03.08.2006 №1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» та Наказу МОУ від 31.07.2018 №380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями». Яворівська КЕЧ (району) не направляла подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі ордеру на постійну житлову площу, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення щодо Відповідача. (у відповідності до п.7 Розділу VII Інструкції). Звернула увагу суду на те, що МРГ «Майдан» на підставі рішення Івано-Франківської селищної ради № 12 від 26.01.2009 незаконно оформило за собою право власності на будівлі на території в/м НОМЕР_1 (за адресою АДРЕСА_1 ), в тому числі і на спірну будівлю літ. «А-1». Зважаючи на те, що вказаним рішенням порушено інтереси держави та створено передумови для вибуття державного майна військового містечка № НОМЕР_1 з володіння держави на користь інших осіб, у червні 2009 року військовий прокурор Львівського гарнізону звернувся з позовом про скасування рішення Івано-Франківської селищної ради №12 від 26.01.2009. Та 05.11.2024 постановою Верховного суду України було скасовано оспорюване рішення №12 від 26.01.2009 і вкотре зазначено, що спірне майно було та залишається державною власністю. Однак, незважаючи на тривалий розгляд справ у судових інстанціях (з 2009 по 2024), МРГ «Майдан» почали перепродувати окремі будівлі та прописувати посторонніх осіб, як і в даному випадку ОСОБА_1 . Враховуючи той факт, що Яворівська квартирно-експлуатаційна частина (району) (далі-Позивач) довідалась про своє порушене право з відповіді Івано-Франківської селищної ради від 24.11.2022 № 04-07/3215 та Акту обстеження від 18.11.2022 року, отже, строк позовної давності при зверненні Яворівської КЕЧ (району) до суду з позовом у справі №914/6087/22 про виселення ОСОБА_1 не пропущено, а якщо і пропущено то з поважних причин.

В судовому засіданні представник позивача Гоцій О.І. позовні вимоги підтримала. Просила не застосовуючи строки позовної давності під час розгляду справи, позов задовольнити, а у разі пропуску строків позовної давності, визнати причини їх пропуску поважними.

Заявлені позовні вимоги в судовому засідання підтримано також прокурором Бучко Р.В. та представником Міністерства оборони України Ткачуком В.В. Прокурор вказав на незаконність користування відповідачем зазначеним нерухомим майном, чим унеможливлюється його використання законним власником Міністерством оборони України в особі Яворівської КЕЧ району. На підставі викладеного прокурор просив задовольнити позовні вимоги усунувши перешкоди в користуванні вищезазначеним нерухомим майном, шляхом виселення відповідача з вказаних нежитлових приміщень.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Поставитюк В.В. пояснив, що з вимогами про захист інтересів держави у спірних правовідносинах позивачі до суду не звернулися впродовж дванадцяти років, пропустивши таким чином без поважних причин строк позовної давності; хоча Яворівська КЕЧ району повинна були вжити заходів щодо з`ясування стану своїх майнових прав. По суті позовних вимог зазначив, зокрема, що спірне нерухоме майно, яке у цілому є майновим комплексом мисливського господарства, не відповідає умовам використання за його цільовим та функціональним призначенням Збройних Силах України. Позивачі незаконно наполягають на усуненні перешкоди в користуванні зазначеним вище нерухомим майном шляхом виселення відповідача. На підставі викладеного просив суд відмовити у задоволенні позову.

Івано-Франківською селищною радою Яворівського району Львівської області та Мисливсько-рибальським господарством «Майдан», будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечено. Пояснень щодо позову або відзиву від третьої особи до суду не надходило.

Відповідно до змісту ч. 1 ст.58 ЦПК України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, а згідно з ч.1 ст. 223 цього ж кодексу неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Судом 24.09.2025 оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення, у зв`язку зі складністю справи його складення та проголошення відкладено; проголошення судового рішення призначено на 13.10.2025.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні бставини справи.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з тим, що позивач вважає спірне майно державним, яке набуло статусу військового майна. Незаконне зайняття відповідачем об`єкту нерухомого державного майна безпосередньо порушує права держави в особі Міністерства оборони України, як органу державної влади, який наділений повноваженнями здійснювати управління військовим нерухомим майном.

Згідно з Положенням про Яворівську квартирно-експлуатаційну частину (району) від 30.06.2021 №254, Яворівська КЕЧ (району) є державною установою, яка створена з метою організації виконання завдань з питань інженерно-інфраструктурного (квартирно-експлуатаційного) забезпечення військових частин, закладів, установ та організацій (далі - військових частин) Збройних Сил України у Яворівському, Львівського районах Львівської області (Львівський, Яворівський, Старицький гарнізони) та підпорядковується Командувачу Сил логістики Збройних Сил України.

Відповідно до п.4 вказаного Положення, Яворівська КЕЧ (району) відповідно до покладених на неї завдань: веде облік квартирного майна відповідно до вимог Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 №440 (зі змінами), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.09.2017 за № 1192/31060).

Щодо наявності права позивача Яворівської КЕЧ району на звернення до суду з даним позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі у разі їх розформування.

Частинами першою та другою статті 6 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» відчуження військового майна здійснюється Міністерством оборони України через уповноважені Кабінетом Міністрів України підприємства та організації, визначені ним за результатами тендеру, після його списання, за винятком майна, визначеного частиною другою цієї статті. Рішення про відчуження військового майна, що є придатним для подальшого використання, але не знаходить застосування у повсякденній діяльності військ, надлишкового майна, а також цілісних майнових комплексів та іншого нерухомого майна приймає Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства оборони України.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 136 ГК України, право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності.

Згідно зі статтею 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Таким чином, Яворівська КЕЧ району не є власником спірного майна, а є його правомірним (титульним) володільцем та користувачем. Будучи титульним володільцем майна, що становить предмет спору, Яворівська КЕЧ району вправі вимагати надання судового захисту такому праву нарівні з власником, а також із застосуванням таких способів захисту, які законом надано власнику такого майна.

Застосування наведених вище правових норм відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.07.2023 у справі № 201/12927/17 (провадження № 61-3173св21), а тому даний висновок, у відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, враховується судом при вирішенні даного спору.

24.11.2022 Івано-Франківською селищною радою Яворівського району Львівської області Яворівській КЕЧ (району) за Вих. №04-07/3215 надано відповідь до якої додано довідку про склад сім`ї та зареєстрованих у житлових приміщеннях осіб від 24.11.2022 №2042, з якої вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрований ОСОБА_1 .

Згідно з акта обстеження орендованих будівель військового містечка № НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного 18.11.2022 комісією Яворівської КЕЧ (району), під час обстеження будівель було виявлено перебування сторонніх осіб в будівлі житлового будинку за генпланом №12 (житловий будинок) літера «А-1» по технічному паспорту розташована на території військового містечка № НОМЕР_1 . Комісією встановлено, що вказана будівля використовується працівником МРГ «Старині» ОСОБА_5 .

Як установлено судом з копії аркушів будинкової книги, ОСОБА_1 зараєстрований в житловому будинку літери «А-1», який розміщений у військовому містечку № НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 з 04.03.2010.

Як убачається з копії акркушів трудової книжки серії НОМЕР_3 відповідач ОСОБА_1 завершив свою трудову діяльність на посаді зоотехніка рибовода Мисливсько-рибальського товариства «Майдан» Товариства військові мисливців та рибалок Західного регіону України-01.06.2016.

Згідно копії Технічного паспорту, виготовленого 15.08.2006 ФОП ОСОБА_6 на житловий будинок літери «А-1» (по генплану № НОМЕР_2 ), по АДРЕСА_5 площею 155,6 кв.м. , такий є одноквартирним будинком з 4-ма житловими кімнатами (площами 7,9 кв.м., 21,6 кв.м., 23,1 кв.м., 24,7 кв.м.), кухнею, коридорами, прибудовами, терасою та підвалом.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.05.2023 постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.01.2023 та рішення Господарського суду Львівської області від 25.10.2022 року у справі №2а-23/11, 2а/460/6/2013 у частині задоволення позовної вимоги про скасування рішення виконавчого комітету Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області від 26.01.2009 №12 "Про оформлення права власності" скасовано та прийнято в цій частині нове рішення. У задоволенні позову відмовлено. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.01.2023 та рішення Господарського суду Львівської області від 25.10.2022 в частині відмови у позові змінено, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови. В решті постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.01.2023 залишено без змін.

Відповідно до постанови Західного апеляційного господарського суду від 30.01.2023, яка постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.05.2023 у зазначеній дальше частині залишена без змін, судом установлено, що будівлі, право власності на які рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області № 12 від 26.01.2009 року «Про оформлення права власності» визнано за Мисливсько-рибальським господарством «Майдан», збудовані протягом 1960-1990 років Всеармійським військовим мисливським товариством Прикарпатського військового округу на земельних ділянках, які належать до земель оборони та перебувають на обліку Яворівської КЕЧ району.

Пунктом 1 постанови Верховної Ради України від 04.02.1994 року № 3943-ХІІ «Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього СРСР» встановлено, що тимчасово, до законодавчого визначення суб`єктів права власності майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташованого на території України, зазначене майно є загальнодержавною власністю.

У відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 18 від 13.01.1995 року «Про визначення органів управління майна загальносоюзних громадських організацій колишнього СРСР» Міністерство оборони України визначено органом управління підприємств, організацій та об`єктів колишнього військово-мисливського товариства Збройних Сил СРСР: виробниче мисливсько-риболовецьке об`єднання, 16 мисливських та 2 риболовецьких господарства, 3 будинки мисливця-рибалки, 3 магазини, 2 стрілецькі стенди військово-мисливського товариства Київського військового округу; 14 мисливських господарств, будинок мисливця-рибалки, магазин, 5 стрілецьких стендів військово-мисливського товариства Прикарпатського військового округу; 7 мисливських господарств, 7 будинків мисливця-рибалки, туристична база, 3 магазини, 3 стрілецькі стенди військово-мисливського товариства Одеського військового округу.

Таким чином, на Міністерство оборони України покладено повноваження органу управління щодо розташованих на території України об`єктів власності Військово-мисливського товариства Збройних Сил СРСР, зі складу якого у 1992 році вийшли ради військово-мисливських товариств (далі ВМТ) військових округів, проте, грошові кошти, матеріальні цінності, залишені після ліквідації ВМТ, в розпорядження Міністерства Оборони України не перейшли, а перейшли в користування створеного в березні того ж року Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України, до складу якого увійшло Товариство військових мисливців та рибалок Західного регіону України.

Відповідно до ст.326 ЦК України, у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.

Відповідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 258) Повноваження власника єдиного майнового комплексу військового містечка № НОМЕР_1 , в тому числі житлового будинку, літери «А-1» загальною площею 155,6 кв.м. виконує Міністерство оборони України.

В даному випадку такими державними органами є Міністерство оборони України в особі Яворівська КЕЧ району, якій на праві оперативного управління належить спірне майно.

Аналогічні висновки містяться у пунктах 4.7, 4.15 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.05.2023, відповідно до яких установлено, що спірне майно фактично є державною власністю, а державними органами яким на праві оперативного управління належить спірне майно є Міністерство оборони України та Яворівська КЕЧ району.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Судом не встановлено доказів про прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо відчуження спірного майна.

Статтею 326 ЦК України передбачено, що у державній власності знаходиться майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідні органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.

За змістом статей 391, 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (негаторний позов).

Відповідно до положень статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Право на захист особа здійснює на свій розсуд (ч.1 ст. 20 ЦК України).

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 48/340, від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Положеннями статті 16 ЦК України, встановлено такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів як припинення дії, яка порушує право, що застосовується в разі потреби припинити порушення права особи в майбутньому, тобто усунути перешкоди для здійснення права, створювані порушником, а також якщо порушення саме по собі не позбавляє особу суб`єктивного права, але заважає їй нормально його реалізувати. Такий спосіб захисту має місце в триваючому правопорушенні.

Згідно зі ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Відповідно до вимог статей 330 і 388 ЦК України право власності презюмується і не припиняється із втратою законним власником цього майна. У спорах про витребування майна необхідним є встановлення судом обставин незаконного вибуття майна власника на підставі наданих доказів.

За наслідками доведення та встановлення за особою права власності на спірне майно, така особа, як неволодіючий власник, має право захисту свого права власності шляхом пред`явлення віндикаційного позову про витребування свого майна (статті 387, 388 ЦК України), або, як володіючий власник, - шляхом пред`явлення негаторного позову про усунення перешкод у користуванні і розпорядженні майном (стаття 391 ЦК України).

Титульними володільцями вважаються особи, які володіють майном за цивільно-правовими договорами (майнового найму (оренди), підряду, зберігання, застави та ін.), особи, які володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом.

Негаторним є позов власника про усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння.

Предметом негаторного позову є вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися та розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.

Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.12.2020 року у справі №911/1659/19.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18) зроблено висновок, що «навіть якщо власник службового житла не висловив вимогу звільнити це житло, проживання у ньому після припинення трудових правовідносин з роботодавцем не свідчить про законність його використання особою, якій воно було надане на час існування вказаних правовідносин. Власник нерухомого майна не втрачає права володіння ним, навіть тоді, коли таке майно протиправно використовує інша особа. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення. Виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до житла передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену у пункті 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. Відповідність останньому критерію визначається з урахуванням того, чи існує нагальна суспільна необхідність для застосування такого обмеження права на повагу до житла та чи буде втручання у це право пропорційним переслідуваній легітимній меті. Принцип пропорційності у розумінні ЄСПЛ полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла, й інтересами особи, яка зазначає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети. Навіть якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі мати можливість, щоб її виселення було оцінене судом на предмет пропорційності у світлі відповідних принципів статті 8 Конвенції. Відсутність обґрунтування у судовому рішенні фактичних підстав застосування приписів законодавства, навіть якщо формальні вимоги були дотримані, може серед інших чинників братися до уваги при вирішенні питання про те, чи встановлено справедливий баланс заходом, що оскаржується. Неврахування національними судами принципу пропорційності у справах про виселення особи з житла є підставою для висновку про порушення відносно такої особи статті 8 Конвенції».

Отже, врахування принципу пропорційності, який є, також, і принципом цивільного судочинства (пункт 6 частини третьої статті 2, стаття 11 ЦПК України) забезпечує розумний баланс між інтересами позивача, відповідачів та загальними інтересами.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №760/4766/16-ц (провадження № 61-14517св18) та від 06.02.2019 р. у справі №753/15273/17-ц (провадження №61-48829св18).

Враховуючи встановлені судом обставини справи, матеріалами справи підтверджуються перебування спірного майна у державній власності та факт його знаходження на даний час у незаконному користуванні відповідача ОСОБА_1 .

Зайняття відповідачем нерухомого майна, не позбавляє законного власника фактичного володіння, але створює перешкоди державі у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном через уповноважений орган управління Міністерство оборони України в особі Яворівської КЕЧ (району).

З огляду на вказане, позовні вимоги про усунення перешкоди в користуванні нерухомим майном, шляхом виселення ОСОБА_1 з житлового будинку літери «А-1», який розміщений у військовому містечку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , є ефективним способом захисту права власника та підлягає задоволенню.

Стосовно заяви представника відповідача ОСОБА_4 про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (частина перша статті 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Разом з тим, у статті 268 ЦК України наведено невичерпний перелік вимог, на які позовна давність не поширюється. У частині другій цієї статті передбачено, що законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність. Але в деяких випадках позовна давність не може поширюватись і на інші категорії вимог, хоча про це прямо й не зазначено у законі.

Так, позовна давність не може поширюватися на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України), оскільки в такому разі йдеться про так зване триваюче правопорушення. Отже власник може пред`явити такий позов у будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав.

Предметом негаторного позовує вимога позивача про усунення з боку відповідача будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Об`єктом негаторного позову є усунення триваючого правопорушення, що збереглося до моменту подання позову до суду. Особливістю негаторного позову є те, що він спрямований на усунення таких порушень вказаних повноважень власника, які наявні на момент звернення з позовом.

До позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення (правова позиція, викладена в п.п. 33, 34 постанови Великої палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-ц (провадження №14-181 цс 18).

Виходячи з наведеного, право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника, в даному випадку держави в особі Яворівської КЕЧ (району), яка на теперішній час виконує функції з управління зазначеним майном.

Зайняття відповідачем спірного нерухомого майна є незаконним і не породжує у нього прав на це нерухоме майно, правопорушення в зазначених правовідносинах є триваючими і строк позовної давності до цих правовідносин не застосовується.

Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись 13, 81, 89, 263 - 265 ЦПК України, суд,

вирішив:

позов Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району до ОСОБА_1 про виселення без надання іншого житлового приміщення задовольнити повністю.

Виселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (номер паспорта: НОМЕР_4 ) з житлового будинку літери «А-1», який розміщений у військовому містечку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Яворівської квартирно-експлуатаційної частини (району) сплачений судовий збір в розмірі 4962,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Позивач: Яворівська квартирно-експлуатаційна часина (району), адреса: 81000, м. Яворів, вул. Львівська, 19, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованого в АДРЕСА_7 .

Треті особи: Івано-Франківська селищна рада Яворівського району Львівської області, ЄДРПОУ: 3410691, адреса: 81070, смт.Івано-Франкове, площа Ринок, 1 Яворівського району, Львівської області.

Мисливсько-рибальське господарство «Майдан», адреса: 81052, с. Верещиця, вул. Майдан,6, Яворівський район Львівська область, ;

Міністерство оборони України, адреса: 03168, м.Київ пров.Повітрофлотський,6, .

Повне рішення суду складене і підписане 13 жовтня 2025 року.

Суддя Юрій КОЛТУН