Провадження № 2/643/7019/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2025 м. Харків

Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Замікула Б.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб справах дітей Харківської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини.

Ознайомившись зі змістом поданої заяви, суддя встановив, що вона не відповідає вимогам

ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява, серед іншого, повинна містити:

-виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

-перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

Згідно з ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Крім того, в силу вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як визначено ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак, всупереч наведених вимог, до позовної заяви не долучено жодних документів та

будь-яких доказів. Також до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

Суддя також враховує, що ОСОБА_1 звернувся до суду із аналогічною заявою, яка також не відповідає вимогам, передбаченим ст. 175, 177 ЦПК України, та передана на розгляд судді Замікулі Б.С.

Відтак, попри письмове підтвердження позивача, надане на виконання вимог п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивач звернувся до суду з щонайменше двома позовами до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

На переконання судді, такі дії позивача свідчать про зловживання процесуальними правами, оскільки одночасне подання двох тотожних позовних заяв, які не відповідають вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, не має на меті вирішення справи, а обумовлене іншими мотивами позивача.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Згідно з ч. 3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 4 ст.44 ЦПК України).

Відповідно до ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами.

З огляду на викладене, суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 заходи процесуального впливу шляхом постановлення ухвали про стягнення із позивача штрафу в дохід державного бюджету.

На підставі викладеного та керуючись ст. 44, 143, 148, 185, 258-261, 294 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб справах дітей Харківської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 - повернути заявнику.

Дії ОСОБА_1 щодо подання двох тотожних позовних заяв, які не відповідають вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, - визнати зловживанням процесуальними правами.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету штраф в сумі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок.

Стягувач: Державна судова адміністрація, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/Печерс.р-н/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026007; код класифікації доходів бюджету: 21081100; юридична адреса: 01021 м. Київ, вул. Липська, 18/5.

Боржник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом.

Ухвала дійсна для пред`явлення до виконання протягом 3 (трьох) місяців з дня набрання нею законної сили.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Б.С. Замікула