Справа № 740/670/25
Провадження № 2/740/772/25
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпуся І.М.,

із секретарем судового засідання Ісаєнко А.М.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 06.02.2025 звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути із відповідача заборгованість за договором позики у сумі 14663 Євро та 6500 грн витрат по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.12.2019 у м. Києві сторонами було укладено договір позики на суму 15000 Євро, що підтверджується розпискою про наявне зобов`язання з кінцевим строком виконання зобов`язання 31.01.2020. Проте у вказаний строк ОСОБА_3 зобов`язання за договором не виконав та здійснив лише часткове повернення боргу: 22.03.2021 у розмірі 137 Євро та 07.09.2022 у розмірі 200 Євро.

Відповідачем було визнано суму боргу та частково сплачено 22.03.2021 та 07.09.2022, а отже строк позовної давності було перервано і вимога у 14663 Євро не прострочена.

Ухвалою судді 18.02.2025 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Постановлено звернутися через органи юстиції до компетентного суду Литовської Республіки з судовим дорученням про вручення відповідачу документів (копії ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з доданими до неї документами, виклику (повідомлення) про день судового розгляду). Провадження у справі зупинено до надходження відповіді від компетентного суду Литовської Республіки або іншого компетентного органу Литовської Республіки на судове доручення про надання правової допомоги.

Ухвалою суду 20.08.2025 поновлено провадження у справі у зв`язку з надходженням документів, складених компетентними органами Литовської Республіки при виконанні доручення Ніжинського міськрайонного суду про вручення судових документів Лінасу Багданскісу та призначено підготовче судове засідання у справі.

Ухвалою суду 19.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи по суті.

Учасники справи в судове засідання не з`явились.

Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подав, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно в порядку ст. 498 ЦПК України, шляхом звернення Ніжинського міськрайонного суду із судовим дорученням до компетентного суду Литовської республіки про вручення судових документів. Згідно ухвали Каунаського дільничного суду (м. Каунас Литовська Республіка) від 19.05.2025, у зв`язку з тим, що місце проживання та роботи ОСОБА_2 невідомі, вручення процесуальних документів здійснено шляхом публічного оголошення 19.06.2025.

Таким чином, ураховуючи, що відповідач повідомлений, не подав відзив, суд відповідно до ст. 280, 281 ЦПК розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пункт 7 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначає, що суди України розглядають будь-які справи з іноземним елементом у випадках, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову мала місце на території України.

Оскільки місцем вчинення правочину договору позики, підтвердженого розпискою є м. Ніжин, тому справа підсудна Ніжинському міськрайонному суду.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

У постанові Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 520/11358/15-ц (провадження № 61-7539св21) зроблено висновок, що «тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок».

Вказаний висновок підтриманий Верховним Судом у постанові від 03.11.2021 у справі № 705/3275/18 (провадження № 61-12851св21).

У матеріалах справи міститься оригінал розписки від 17.12.2019, написаної литовською мовою власноручно ОСОБА_4 , з офіційним перекладом з литовської на українську мову, засвідченим нотаріально (а.с. 10-11). Згідно розписки Лінас Багданскіс прийняв від ОСОБА_5 15000 євро, які зобов`язувався повернути до 31.01.2020.

Згідно інформації АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про проведені операції за грошовими переказами за період з 22.03.2021 по 22.03.2021 ОСОБА_6 на рахунок ОСОБА_7 було перераховано кошти у сумі 163,14 Євро (а.с. 12-13).

З розписки про часткове погашення боргу за договором позики, написаної власноручно ОСОБА_1 , вбачається, що 07.09.2022 позивач отримав від відповідача 200 Євро у рахунок повернення коштів за договором позики від 17.12.2019. Станом на 07.09.2022 залишок боргу ОСОБА_2 складав 14663 Євро (а.с.16-17).

За твердженням позивача в подальшому відповідач заборгованість не погашав.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Як зазначено в ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач не надав суду у встановленому порядку відзиву, заперечення, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням даних процесуальних дій, в даному випадку, - ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували надані позивачем докази щодо розміру заборгованості за договором позики.

Укладення та виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.10.2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19).

Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16.01.2019 у справах №373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18).

З огляду на викладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, зважаючи на те, що відповідач допустив порушення умов договору щодо своєчасної та повної сплати суми позики, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення боргу у розмірі 14663 Євро та необхідність їх задоволення.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позову до суду.

Керуючись ст.ст. 13, 15, 81, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , персональний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 заборгованість у сумі 14663 Євро та понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 6500 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.М. Карпусь