Справа № 444/3410/25
Провадження № 2/444/1785/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Сенько М.-Ю.В.

представника позивача Кузьмич В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача ПАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування. Просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» (; адреса: 04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ):

- недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 86 948,33 грн. (вісімдесят шість тисяч дев`ятсот сорок вісім гривень) 33 коп.;

- судовий збір у розмірі 968,96 грн.;

- витрати на проведення експертизи - 10 000 грн.,

а також витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.,

з підстав зазначених у позові.

Просить позов задоволити.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Просить такі задоволити з підстав зазначених у позові.

Представник відповідача в судове засідання не з"явивися, однак 19.09.2025 року надав на адресу суду відзив на позовну заяву (а.с.79-80). Просить суд відмовити в позовних вимогах позивача з підстав зазначених у відзиві.

Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст. 265 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити частково виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Частинами 1, 2 статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Судом встановлено, що 19.06.2025 року о 18 год. 05 хв. на автодорозі М-09 ТернопільЛьвівРава-Руська, 145 км. + 600 м., сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «VOLKSWAGEN TIGUAN», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 30.06.2025 року по справі № 444/2356/25, яка набрала законної сили 11.04.2025 року, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладеного на нього стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. в дохід держави, що видно з копії цієї постанови в матеріалах справи (а.с. 8).

Цивільно-правова відповідальність як винуватця дорожньо-транспортної пригоди (водія транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_2 ), так і потерпілого (водія транспортного засобу «VOLKSWAGEN TIGUAN», д.н.з. НОМЕР_3 - ОСОБА_1 ), на момент дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована у ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП».

З огляду на те, що ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» не узгодила із позивачем розміру страхового відшкодування, то останній з метою визначення розміру завданого йому внаслідок даної ДТП збитку, був змушений звернутись до судового експерта у відповідній галузі для проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи. Обставина відсутності погодження розміру страхового відшкодування вбачається із копії заяви ОСОБА_1 від 11.07.2025 року (а.с. 9) та копії відповіді на адвокатський запит від 23.07.2025 за № 10 (а.с. 10).

Відповідно до копії Висновку експерта № 68 від 26.07.2025 року за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, підготовленого судовим експертом Галамаєм Богданом Івановичем:

- вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Tiguan 2,0 TDi 5dr 6АТ» ідентифікаційний номер НОМЕР_4 реєстраційний номер НОМЕР_3 внаслідок ДТП 19.06.2025 року, в цінах , станом на момент його обстеження 16.07.2025 року без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ) становить: 985530,89 грн.;

- ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Tiguan 2,0 TDi 5dr 6АТ» ідентифікаційний номер НОМЕР_4 реєстраційний номер НОМЕР_3 на 19.06.2025 року до моменту пошкодження у ДТП, становить: 383041,62 грн.;

- утилізаційна вартість (вартість працездатних складових) автомобіля «Volkswagen Tiguan 2,0 TDi 5dr 6АТ» ідентифікаційний номер НОМЕР_4 реєстраційний номер НОМЕР_3 внаслідок ДТП 19.06.2025 року в цінах станом на момент обстеження 16.07.2025 року становить: 93724,98 грн.,

що видно з копії вказаного висновку (а.с. 15-26) та додатків до нього (а.с.27-65).

Отже, внаслідок ДТП 19.06.2025 року транспортний засіб «Volkswagen Tiguan 2,0 TDi 5dr 6АТ» ідентифікаційний номер НОМЕР_4 реєстраційний номер НОМЕР_3 був фізично знищений в розумінні ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», адже вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу станом на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з ч. 2 ст. 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, страхова (регламентна) виплата розраховується як сума: матеріальних збитків, що визначаються як різниця між ринковою вартістю транспортного засобу на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та після пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Вихідні дані з Висновку експерта № 68 від 26.07.2025 року:

- ринкова вартість авто до ДТП 383 041,62 грн.;

- утилізаційна вартість (вартість придатних складових) після ДТП 93 724,98 грн.;

- вартість ремонту 985 530,89 грн (вона перевищує ринкову, тому авто вважається

знищеним).

Отже, страхова (регламентна) виплата (289 316,64 грн.) = ринкова вартість до ДТП (383 041,62 грн.) вартість після ДТП (93 724,98 грн.).

Страхова сума за шкоду, заподіяну майну потерпілої особи (страховий поліс № ЕР-226350639 від 09.01.2025 року), становить 250000,00 грн., франшиза 0,00 грн. (відповідно ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», застосування франшизи забороняється).

Судом встановлено, що 04.08.2025 року Відповідач прийняв рішення № 10-3 (а.с.11) про виплату Позивачу страхового відшкодування у розмірі 163051,67 грн. і 04.08.2025 року на картковий рахунок Позивача Страховиком було перераховано лише 163051,67 грн., що підтверджується банківською випискою з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 28.08.2025 року № 6BJ255F0CRIBOUHN (а.с.12).

Таким чином, Відповідачем було безпідставно зменшено розмір належного страхового відшкодування. Сума недоплаченого страхового відшкодування становить: 86 948,33 грн. = 250 000,00 грн. (страхова сума) 163 051,67 грн. (розмір виплаченого страхового відшкодування).

Як встановлено в судовому засіданні, завдані Позивачу збитки у повному обсязі так і не відшкодовані ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП».

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Водночас, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Згідно з ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та відповідно до його преамбули, спрямований на забезпечення здійснення виплати за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб під час використання наземних транспортних засобів в Україні. Так, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 як заподіювача шкоди на момент настання ДТП (19.06.2025 року) була застрахована ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» (страховий поліс № ЕР-226350639 від 09.01.2025 року).

Згаданим Договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів було визначено страхову суму на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну 250000,00 грн. та франшизу у розмірі 0,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату в межах страхової суми відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортноїпригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.

Згідно з положеннями частин 1, 2, ст. 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається знищеним, якщо вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу станом на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, страхова (регламентна) виплата розраховується як сума: матеріальних збитків, що визначаються як різниця між ринковою вартістю транспортного засобу на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та після пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в межах постанови від 14.06.2023 року по справі № 646/6239/18 зазначив, що «у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди».

Таким чином, вищенаведені обставини та надані докази (зокрема Висновок експерта № 68 від 26.07.2025 року) свідчать, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб Позивача був фізично знищений, а розмір матеріальних збитків, які підлягають відкшодуванню становить 289 316,64 грн.

Водночас, відповідно до умов страхового полісу № ЕР-226350639 від 09.01.2025 року та положень ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілої особи, обмежений страховою сумою у 250 000,00 грн.

Незважаючи на це, Відповідач здійснив виплату лише у розмірі 163 051,67 грн., чим безпідставно зменшив належний до сплати розмір страхового відшкодування. Таким чином, сума недоплаченого відшкодування становить 86 948,33 грн., що й складає предмет заявлених позовних вимог.

З огляду на приписи ст.ст. 14, 18, 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та положення ЦК України, невиконання страховиком обов`язку у повному обсязі порушує право Позивача на належне відшкодування завданої шкоди та зумовлює необхідність його судового захисту.

Із врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача недоплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 86 948,33 грн. (вісімдесят шість тисяч дев`ятсот сорок вісім гривень) 33 коп., а також витрат на проведення експертизи в розмірі 10 000 грн., які підтверджені доказами долученими позивачем до матеріалів справи (а.с. 62-65) підлягають до задоволення в повному обсязі.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, то суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1-3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази:

1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо);

2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо);

3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.);

4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Згідно з матеріалами справи на підтвердження понесених витрат на професійну допомогу стороною позивача надано:

1) копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 14/07/25 від 14.07.2025 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Кузьмич В.В. (а.с.113-114);

2) копією рахунку № 22/09/25 від 22.09.2025 року (а.с.115) на суму 20 000,00 грн.;

3) копію акту виконаних робіт № 22/09/25 від 22.09.2025 року на суму 20000,00 грн.;

4) копію детального опису робіт (наданих послуг) (а.с.116);

5) копію сідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю на ім"я Кузьмич В.В. (а.с. 6) та копію ордеру (а.с.7).

Однак, до позовної заяви не долучено документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо).

У з"вязку із вищенаведеним, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

У звязку із вищенаведеним, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 968,96 грн.сплаченого ним судового збору.

Керуючись статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задоволити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» (; адреса: 04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 86 948,33 грн. (вісімдесят шість тисяч дев`ятсот сорок вісім гривень) 33 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» (; адреса: 04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ;адреса: АДРЕСА_1 ) - судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» (; адреса: 04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ;адреса: АДРЕСА_1 ) витрати на проведення експертизи - 10 000 грн.

В стягненні з Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн - відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи- для відома.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 06 жовтня 2025 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.