Справа № 562/519/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

"07" жовтня 2025 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,

секретар судового засідання Парфенюк Т.А.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача-адвокат Януль-Сидорчук Х.В.,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,-

в с т а н о в и в:

У поданій в суд заяві, уточненій заявою від 15 травня 2025 року, позивач просить встановити факт проживання однією сім`єю без шлюбу ОСОБА_1 (дружини) та ОСОБА_3 (чоловіка) в період з 21 вересня 2023 року по теперішній час.

В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що вона з 08 травня 1997 року до 21 серпня 2023 року перебувала з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, причиною розірвання якого було зловживання чоловіком спиртними напоями, вчинення на цьому ґрунті конфліктів та сварок, що суперечило інтересам сім`ї. Незважаючи на юридичне припинення шлюбу вона з ОСОБА_3 фактично продовжувала спільне ведення господарства, останній періодично проживав з нею та сином ОСОБА_2 у квартирі по АДРЕСА_1 , а коли перебував у стані алкогольного сп`яніння - в автомобілі біля житлового будинку. Також, вона продовжувала дбати про стан здоров`я ОСОБА_3 , зокрема, влаштувала його на стаціонарне лікування від алкогольної залежності, була на прийомі у лікаря окуліста, а після мобілізації чоловіка на військову службу постійно приїздила на полігон, передавала продукти харчування, спілкувалася по телефону. Відтак, вона з ОСОБА_3 , який зазначив її в картці соціально-демографічних даних військовослужбовця як «дружину» та передав свою банківську картку для отримання заробітної плати, відновила сімейні стосунки, проживала з ним як сім`я без фактичної реєстрації шлюбу. У травні 2024 року їй надійшло сповіщення про зникнення безвісти ОСОБА_3 , але пошуками через соціальні мережі їй вдалося вийти на відеозв`язок з останнім та дізналася про його перебування в полоні. За таких обставин вона відповідно до ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» має право на виплати, які належать ОСОБА_3 .

У відзиві на позов від 10 квітня 2025 року представник відповідача просить в задоволені позовних вимог відмовити, мотивуючи тим, що Міністерство оборони України не є належним відповідачем в спірних правовідносинах.

Ухвалою суду від 11 квітня 2025 року за клопотанням позивача до участі в справі залучено в якості співвідповідача Військову частину НОМЕР_1 , оскільки виплата грошового забезпечення членам сім`ї ОСОБА_3 , захопленого в полон, призначається та виплачується на підставі наказу начальника вказаної військової частини.

У відзиві на позов представник Військової частини НОМЕР_1 також просить в задоволені позовних вимог відмовити, мотивуючи тим, що військова частина не є належним відповідачем, оскільки з позивачем не існувало жодних правовідносин та спір про право між ними відсутній.

Відповідь на відзив позивач та її представник не подавали.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав.

Представники Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_2 у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи в зв`язку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило та згідно поданих заяв просять справу розглядати без їх участі.

Заслухавши учасників справи, показання свідків, з`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.60 ЦПК України).

Установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 08 травня 1997 року перебували в зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану м.Здолбунів Рівненської області шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 21 серпня 2023 року, що набрало законної сили 21 вересня 2023 року, позов ОСОБА_1 задоволено, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано і такого висновку суд дійшов виходячи з повідомлених позивачем обставин припинення подружніх відносин, втраті почуття любові, поваги та взаєморозуміння, різних поглядів на життя, існування шлюбу формально, а також що спільного господарства вони не ведуть та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам.

30 листопада 2023 року ОСОБА_3 на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №63/2022 «Про загальну мобілізацію» призвано до лав Збройних Сил України.

Зі сповіщення військової частини НОМЕР_3 від 27 травня 2024 року вбачається, що призваний на військову службу ОСОБА_3 26 травня 2024 року під час виконання бойового завдання для забезпечення оборони України зник безвісти і такі обставини підтверджуються витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 21 червня 2024 року.

З виписки з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора від 03 липня 2024 року ДП «Український національний центр розбудови миру» вбачається, що перебування ОСОБА_3 у полоні підтверджено через Міжнародний комітет Червоного Хреста.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Згідно з частинами першою, другою ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя є шлюб (ч.1 ст.36 СК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі №554/8023/15 зазначено, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Згідно з абзацом п`ятим п.6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року в справі № 760/20948/16 зазначено, що «у справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України)».

Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивачки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може однозначно свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 року в справі №588/350/15, від 19 березня 2020 року в справі № 303/2865/17, від 23 вересня 2021 року в справі № 204/6931/20, від 30 червня 2022 року в справі № 694/1540/20).

Отже, придбання позивачем в січні 2024 року мобільного телефону та окулярів для ОСОБА_3 , пересилання останнім коштів ОСОБА_1 та показання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про надання ОСОБА_3 допомоги під час проходження військової служби не доводять факту ведення спільного господарства, спільного проживання та наявність спільного бюджету, у тому числі відразу після розірвання шлюбу з 21 вересня 2023 року з огляду на пояснення позивача про зміну відносин саме після мобілізації ОСОБА_3 до ЗСУ, де останній був позбавлений можливості вживання алкоголю.

А відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, перебування ОСОБА_3 з 30 листопада 2023 року в лавах Збройних Сил України, а з 26 травня 2024 року - в полоні виключало спільне проживання з позивачкою однією сім`єю.

З витягу від 12 лютого 2025 року про зареєстрованих осіб у квартирі по АДРЕСА_1 вбачається, що ОСОБА_3 за місцем проживання позивача не зареєстрований.

Згідно довідки КП «Рівненський обласний центр психічного здоровая населення» Рівненської обласної ради від 18 лютого 2025 року місце проживання ОСОБА_3 , який проходив лікування в наркологічному відділенні з 28.06.2023 по 03.07.2023 та з 10.07.2023 по 14.07.2023, зазначено АДРЕСА_2 та з пояснень позивача має на праві спільної часткової власності власне житло.

Показання свідка ОСОБА_7 , сусідки позивача, яка повідомила загальні, неконкретні обставини, які не доводять жодним чином факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 21 вересня 2023 року до призову на військову службу однією сім`єю, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, суд не приймає до уваги.

Водночас, згідно ч.2 ст.48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Спірні правовідносини, хоча і зводяться до доведення права позивача на отримання виплат, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», однак виникли із сімейних відносин.

Згідно ч.1 ст.1 СК України саме Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.

Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання (ч.1 ст.2 СК України).

А тому суд погоджується з доводами представників Міністерства оборони України та Військової частини НОМЕР_1 , що в даних спірних правовідносинах вони, як і ОСОБА_2 , не є належними відповідачами в сімейних особистих відносинах між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який і є належним відповідачем, щодо особистих немайнових та майнових прав і обов`язків якого вирішувався спір, однак до участі в даній справі позивачем не залучений.

А визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.258-273, 280-284, 351 - 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Текст повного рішення виготовлено 15 жовтня 2025 року.

Суддя: