Провадження № 2-з/752/227/25
У Х В А Л А

про забезпечення позову

09.10.2025 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Савчук К.Р., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник Оксана Вікторівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чала Вікторія Петрівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лісіцина Яна Борисівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кирик Ольга Анатоліївна про витребування майна, -

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, за якою заявниця просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), що зареєстрована на права власності за ОСОБА_2 , заборонити ОСОБА_2 особисто, а також через інших осіб вчиняти будь-які дії та укладати будь-які договори щодо квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000); заборонити усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 .

В обгрунтування зазначає, що позивач має намір подати позов про витребування з володіння ОСОБА_2 на свою користь квартири АДРЕСА_1 . Так, як зазначає заявниця, на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 18.11.2002р. вона придбала квартиру в АДРЕСА_2 . З моменту набуття права власності на квартиру вона ніколи не вживала жодних дій та не приймала жодних рішень, які б прямо чи опосередковано свідчили та/або сприяли відчуженню квартири в будь-якій формі у власність третіх осіб, ніколи і нікому не передавала оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, не видавала довіреностей на представництво її інтересів з питань відчуження квартири у власність третіх осіб. Оригінал Договору купівлі-продажу квартири від

18.11.2002р. завжди знаходився і знаходиться на даний момент у заявниці, він ніколи не вибував з її володіння, не передавався третім особам та ними не використовувався, не викрадався, не губився. 28.08.2025р. заявниця дізналася, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. було посвідчено Договір купівлі-продажу квартири від 16.04.2005р., зареєстрований у реєстрі за №1117, відповідно до якого заявниця нібито продала квартиру ОСОБА_3 . При цьому заявниця заперечує факт підписання та укладення нею вказаного Договору та зазначає, що проставлений від її імені підпис на цьому Договорі їй не належить. У зв`язку з виявленим, адвокатом заявниці до Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві було подано заяву від 02.10.2025р. про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190 та ч. 4 ст. 358 КК України. Далі на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 16.04.2005р. за №1117 право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Крижановської В.П. від 02.08.2021р. №59611259. У подальшому на підставі Договору купівлі-продажу від 12.08.2021р., посвідченого Лісіциною Я.Б., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №388, продавець ОСОБА_3 продав, а покупець ОСОБА_4 купив цю квартиру. На підставі Договору купівлі-продажу квартири від 05.02.2022р., посвідченого Кирик О.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №208, продавець ОСОБА_4 продав, а покупець ОСОБА_2 купила вищевказану квартиру. Отже, як вказує заявниця, квартира вибула з її володіння унаслідок вчинення злочинних дій, а саме підробки підпису на Договорі купівлі-продажу квартири від 16.04.2005р. за №1117, у зв`язку з чим до Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві було подано заяву від 02.10.2025р. про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190 та ч. 4 ст. 358 КК України. На час подання цієї заяви, як звертає увагу заявниця, квартира за короткий проміжок часу неодноразово незаконно перепродувалась та змінила вже 3-х власників. Зазначені обставини, на думку ОСОБА_1 , у своїй сукупності обгрунтовано свідчать про наявність ризику чергового відчуження квартири.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи та заяви, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

У постанові Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказано, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У пункті 4 цієї постанови Верховний суд України зазначив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У відповідності до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006р. у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003р. у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен враховувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також необхідність запобігти порушенню прав третіх осіб у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову.

Необхідними умовами для вжиття забезпечувальних заходів, зокрема арешту майна, є, насамперед, належність цього майна відповідачеві, розумна співмірність вартості арештованого майна ціні позову, обґрунтування необхідності вжиття заходів для захисту прав позивача та можливість такого заходу забезпечити реальне виконання очікуваного позивачем рішення.

З матеріалів справи, зокрема з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власників на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Із заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову вбачається, що ОСОБА_2 матиме статус відповідача за позовом ОСОБА_1 про витребування майна.

З наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову є взаємопов`язаний із способом забезпечення позову, а саме - накладення арешту на майно та заборона вчиняти дії з відчуження цього майна, будь-які реєстраційні дії, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом якого він має намір звернувся до суду.

Заявником обґрунтовано наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування таких заходів забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист їх порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Виходячи з наведеного, перевіривши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку про необхідність її задоволення, оскільки невжиття таких заходів може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, в разі задоволення позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 149-153, 259, 260, 261, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник Оксана Вікторівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чала Вікторія Петрівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лісіцина Яна Борисівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кирик Ольга Анатоліївна про витребування майна задовольнити.

2. Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), що зареєстрована на права власності за ОСОБА_2 .

3. Заборонити ОСОБА_2 особисто, а також через інших осіб вчиняти будь-які дії та укладати будь-які договори щодо відчуження квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

4. Заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 .

Позивач (стягувач): ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач (боржник): ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Третя особа 1: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Третя особа 2: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Третя особа 3: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник Оксана Вікторівна (01004, м. Київ, вул. Червоноармійська, 43, к. 5).

Третя особа 4: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чала Вікторія Петрівна (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 80, прим. 17).

Третя особа 5: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лісіцина Яна Борисівна (04070, м. Київ, вул. Сагайдачного, 35).

Третя особа 6: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кирик Ольга Анатоліївна ( АДРЕСА_7 ).

5. Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

6. Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

7. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

8. Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її складення відповідно до вимог, встановлених статтями 353-356 ЦПК України.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складений та підписаний 09.10.2025р.

Суддя Ірина ОЛЬШЕВСЬКА