ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 вересня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 728/1378/24

Головуючий у першій інстанції Глушко О. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1556/25, № 22-ц/4823/1557/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Онищенко О.І., Шитченко Н.В.,

із секретарем Піцан В.М.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою, поданою представником ОСОБА_3 адвокатом Ковалюхом Василем Миколайовичем, на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 17 липня 2025 року та на додаткове рішення цього ж суду від 11 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2025 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути на свою користь з відповідача 118 000 грн майнової шкоду, 18 000 грн моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири, 8 000 грн витрати на проведення експертної оцінки завданої майнової шкоди та 1360 грн судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_1 , а поверхом вище знаходиться квартира, яка перебуває у володінні ОСОБА_2 .

Позивачка зазначала, що 23.11.2023 її квартиру затоплено водою з вини власника квартири ОСОБА_2 через витік води з газового котлу індивідуального опалення, що підтверджується Актом комісійного обстеження від 27.11.2023.

Стверджувала, що відповідач визнає факт затоплення, проте завдані збитки відшкодовувати відмовляється. 27.11.2023 ТОВ «Бахмацька ЖЕК» складено Акт про залиття житлової квартири, відповідачем доступу до своєї квартири не надано. Внаслідок затоплення лишилися сліди залиття та плями вологості по всій квартирі, крім туалету та ванної, що підтверджується Актом про наслідки затоплення.

Згідно з висновком незалежної оцінки розмір матеріальної шкоди, вартість відновлюваного ремонту квартири, заподіяної внаслідок залиття квартири становить 118 000 грн. Крім того, позивачці завдано моральну шкоду, яку вона оцінює з урахуванням розумності та справедливості, у сумі 18 000 грн. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з пошкодженням майна, постійної сирості та відповідного запаху, що змусило її хвилюватися за свою дитину, яка проживає в таких умовах.

Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11.06.2025 залучено до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 17.07.2025 позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 майнову шкоду, завдану внаслідок залиття квартири, в сумі 70 768 грн. та моральну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири в сумі 5000 грн., а всього стягнуто 75768 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 757,66 грн судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 2214,50 грн в рахунок повернення судових витрат за надання правничої допомоги. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Обґрунтовуючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що факт заподіяння шкоди залиттям квартири позивачки саме з вини відповідачів підтверджується висновками судових будівельно-технічних експертиз, у яких встановлено причину залиття квартири позивачки та вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень внаслідок залиття квартири, які є належними та допустимими доказами, судом першої інстанції встановлено також і підстави для стягнення моральної шкоди частково з відповідачів які є співвласниками квартири.

21.07.2025 представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Ковалюх В.М. звернувся до суду з заявою, в якій просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 витрати на проведення судових експертиз в сумі 12 630 грн.

Додатковим рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11.08.2025 заяву представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Ковалюха В.М. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат задоволено повністю.

В рахунок розподілу судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 витрати на проведення судових будівельно-технічних експертиз в загальній сумі 12630 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 4456,80 грн судових витрат, сплачених позивачкою за проведення експертної оцінки завданої майнової шкоди.

Обґрунтовуючи додаткове рішення суд першої інстанції виходив з того, що згідно з платіжних інструкцій ОСОБА_2 сплачено 28516,72 грн за проведення двох будівельно-технічних експертиз, які були покладені в основу рішення суду.

Крім того, при ухваленні рішення не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, сплачених позивачкою за проведення експертної оцінки завданої майнової шкоди в сумі 8000 грн (а.с. 16), висновок якої надано нею на підтвердження позовних вимог, у зв`язку з чим підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачки солідарно сума 4456,80 грн, пропорційно до задоволених вимог.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_3 звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в позові ОСОБА_5 та скасувати додаткове рішення в частині стягнення з неї солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 4456,80 грн витрат за проведення експертної оцінки завданої майнової шкоди, вирішити питання про стягнення з ОСОБА_5 на її користь понесені судові витрати при апеляційному розгляді справи: судовий збір в сумі 1632 грн та витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 5000 грн.

Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення у зв`язку з неповним з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що в матеріалах справи міститься лише одна позовна заява ОСОБА_5 від 31.05.2024, в якій вона просить стягнути майнову та моральну шкоду з ОСОБА_2 . Будь-яких інших письмових заяв про зміну позовних вимог чи про залучення співвідповідачів, позивач до суду не подавала. Письмової заяви з позовними вимогами до кожного з відповідачів матеріали цивільної справи не містять. В судовому засіданні 08.07.2025 ОСОБА_5 усно заявила, що вона просить стягнути 70768 грн пропорційно з усіх співвласників квартири. Письмової заяви про зменшення позовних вимог позивач не подала.

Зауважує, що відсутні як усна, так і письмова вимоги позивача про стягнення з відповідачів витрат на ремонт її квартири в солідарному порядку.

Зазначає, що суд врахував як доказ «Акт комісійного обстеження квартири АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_5 у багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_3 щодо потрапляння вологи від 27.11.2023», незважаючи на те, що він не затверджений начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, складений без участі представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, вказавши при цьому, що не затвердження акту є порушенням.

Стверджує, що не зазначено якими саме неправомірними діями чи бездіяльністю ОСОБА_3 заподіяна шкода позивачці і якими доказами це підтверджується. Вона не зареєстрована, не проживає і не користується квартирою, що розташована по АДРЕСА_4 , а тому і не могла будь-кому заподіяти шкоду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просить рішення та додаткове рішення районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на їх законність.

Вважає, що факт заподіяння шкоди залиттям квартири позивачки саме з вини відповідачів підтверджується висновками судових будівельно-технічних експертиз, у яких встановлено причину залиття квартири позивачки та вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень внаслідок залиття квартири, які є належними та допустимими доказами.

Стверджує, що факт реєстрації місця проживання за іншою адресою, не звільняє її від відповідальності за завдану шкоду позиваці, як співвласника квартири в АДРЕСА_5 .

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги частково, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права

Судом у справі встановлено, що власником квартири за АДРЕСА_1 з 2014 року є ОСОБА_5 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (том 1, а.с. 14).

Відповідно до висновку, складеного 02.02.2024 ТОВ «Регіонзем» за зверненням позивачки, вартість проведення відновлювального ремонту квартири за АДРЕСА_1 , становить 118 000 грн (а.с. 17-45 том 1).

З акту комісійного обстеження від 27.11.2023, складеного комісією у складі спеціаліста відділу ЖКГ та організації благоустрою Бахмацької міської ради Срібного Є.В. і майстра ТОВ «Бахмацька ЖЕК» Герасименка А.Г., в присутності гр. ОСОБА_5 , вбачається, що проведено обстеження житлових кімнат у квартирі за АДРЕСА_6 ; при обстеженні встановлено, що у коридорі на стелі та стінах залишились видимі місця (руді плями) від затікання вологи площею близько 2 кв.м, в кухонній кімнаті на стелі, стінах та у кутах кімнати площею близько 1.0 кв. м, в залі на стелі, стінах та у кутках кімнати площею близько 2.5 кв.м, у двох житлових кімнатах на стелі, стінах та в кутах кімнат площею близько 4.0 кв.м. У всіх вищезазначених кімнатах відійшли шпалери зверху стін загальною площею близько 8.0 кв.м, з`явилися тріщини на стелі площею близько 1.0 кв.м, на стиках плит руді плями від вологи, більш яскраво виражені.

З метою встановлення причини підтоплення квартири за АДРЕСА_2 ОСОБА_5 в ході комісійного обстеження 27.11.2023 власник квартири, розташованої поверхом вище був відсутній, у зв`язку з чим відсутній був доступ до квартири та встановлення причини підтоплення; комісія у висновку вважає, що затікання вологи до квартири громадянки ОСОБА_5 ймовірно виникло внаслідок поломки елементів газового котла в квартирі за АДРЕСА_7 , розташованої на 3-му поверсі над квартирою АДРЕСА_6 (а.с. 56 том 1).

Згідно з висновком експерта за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи за № 831/24-24 від 04.12.2024 причиною намокання і пошкодження, підтоплення, залиття квартири за АДРЕСА_1 , яке сталося 23.11.2023, є витік води з газового котла в квартирі АДРЕСА_8 , який стався під час поломки елементів газового котла індивідуального опалення в квартирі АДРЕСА_7 ( а.с. 114-120 том 1).

Згідно з висновком експерта за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи за № СЕ-19/125-25/1135-БТ від 31.03.2025 вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , станом на дату проведення експертизи становить 70 768 грн з урахуванням ПДВ (а.с. 169-179 том 1).

Співвласниками квартири за АДРЕСА_9 , по 1/3 частині кожен, є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 195 том 1).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт заподіяння шкоди залиттям квартири позивачки саме з вини відповідачів підтверджується висновками судових будівельно-технічних експертиз, у яких встановлено причину залиття квартири позивачки та вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень внаслідок залиття квартири, які є належними та допустимими доказами.

Відповідачі є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_4 , з якої відбулося залиття квартири за адресою: АДРЕСА_10 , в цьому ж будинку, що знаходиться у прямому причинному зв`язку з майновою шкодою, завданою позивачці, тому з відповідачів на користь позивачки підлягає стягненню компенсація матеріальної шкоди в розмірі 70768 грн, що завдана їй внаслідок залиття квартири. розміру завданого матеріального збитку відповідачами не спростовано.

Позивачці внаслідок залиття квартири завдано моральну шкоду, яка обґрунтована емоційним стресом, душевними стражданнями, негативними емоціями, переживаннями з приводу залиття та пошкодження квартири. Також через залиття порушено звичний та розмірений спосіб життя, виникла необхідність докладання додаткових зусиль для його нормалізації та витрачання свого власного часу для вирішення проблем, пов`язаних з усуненням наслідків залиття, тому враховуючи ступінь, глибину та тривалість моральних страждань, понесених позивачкою, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачки 5000 грн в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Ухвалюючи додаткове рішення про задоволення заяви щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що згідно платіжних інструкцій ОСОБА_2 сплачено 28516,72 грн за проведення двох будівельно-технічних експертиз, які були покладені в основу рішення суду.

Вирішив суд також і питання щодо розподілу судових витрат, сплачених позивачкою за проведення експертної оцінки завданої майнової шкоди в сумі 8000 грн (а.с. 16 том 2), висновок якої надано нею на підтвердження позовних вимог, та стягнув з відповідачів на користь позивачки солідарно 4456,80 грн, пропорційно до задоволених вимог.

З висновками суду першої інстанції в частини вирішення позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди, погоджується суд апеляційної інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом ст. 1166 ЦК України обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду покладається на особу, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини. Отже, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам заподіювач шкоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

Згідно з п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт.

Акт про залиття - це відповідний документ, який підтверджує подію, що трапилась. Цей документ складається комісією та затверджується балансоутримувачем, власником приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд або іншою особою, що обслуговує відповідний будинок.

В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 04 серпня 2020 року у справі №925/1478/16, протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

При цьому, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року у справі №686/11256/16-ц).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Згідно із положеннями частини першої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме, такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, а сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду враховує, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що доведено заподіяння шкоди залиттям квартири позивачки саме з вини відповідачів, що підтверджується висновками судових будівельно-технічних експертиз, у яких встановлено причину залиття квартири позивачки та вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень внаслідок залиття квартири, які є належними та допустимими доказами, доведено також і заподіяння моральної шкоди.

Не спростовують правильних висновків суду першої інстанції і доводи апеляційної скарги щодо того, що суд врахував як доказ «Акт комісійного обстеження квартири АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_5 у багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_3 щодо потрапляння вологи від 27.11.2023», незважаючи на те, що він не затверджений начальником організації (підприємства), оскільки зміст акту узгоджується з висновками викладеними в проведених експертизах, крім того вказаний доказ оцінений судом у порядку визначеному ст. 89 ЦПК України.

Не можуть бути підставою для скасування правильного рішення суду першої інстанції доводи щодо порушення норм процесуального права в частині залучення співвідповідачів, оскільки вказане порушення норм процесуального права не зазначене у частині третій статті 376 ЦПК України як обов`язкова підстава для скасування судового рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: 1) справу розглянуто неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими; 3) справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою; 4) суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі; 5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні; 6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу; 7) суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження (частина третя статті 376 ЦПК України).

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частина друга статті 376 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 в судовому засідання заявлено клопотання, в якому вона просила залучити до участі, в якості співвідповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є співвласниками квартири, що підтверджується протоколом судового засідання № 4672176 від 11.06.2025 (том 1, а.с. 197).

Ухвалою Бахмацького районного суду від 11.06.2025 клопотання позивачки задоволено.

Відповідно до положень ст. 51 ЦПК України залучено до участі, в якості співвідповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яким направлено копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів та запропоновано в строк до 04.07.2025 подати відзив на позов, копію якого направити позивачці.

Таким чином, матеріалами справи спростовується твердження відповідачки про те, що письмових заяв про зміну позовних вимог чи про залучення співвідповідачів, позивач до суду не подавала, а також матеріали цивільної справи не містять письмової заяви з позовними вимогами до кожного з відповідачів.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23)).

Не спростовують правильних висновків суду першої інстанції і твердження відповідачки, що вона не зареєстрована, не проживає та не користується квартирою, що розташована по АДРЕСА_4 , а тому і не могла будь-кому заподіяти шкоду, оскільки згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири, кожному належить 1/3 частки власності на неї.

Статтею 322 ЦК України закріплено тягар відповідальності власника майна, зокрема власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що вина відповідачів у спричиненні шкоди позивачу внаслідок невиконання обов`язку з утримання у належному стані газового котла у квартирі, співвласником якої є скаржник ОСОБА_3 , доведена.

Разом з тим є обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення норм процесуального права при вирішенні питання розподілу судових витрат, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Солідарне зобов`язання є інститутом цивільного права і на нього поширюється дія норм ЦК України, який визначає це поняття через "солідарну вимогу" та "солідарний обов`язок" відповідно ст. 541-544 ЦК України.

Солідарне зобов`язання є різновидом цивільно-правових зобов`язань із множинністю осіб, які характеризуються тим, що у разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний з них має право пред`явити боржникові вимогу в повному обсязі, а у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо.

Солідарна відповідальність у зобов`язальному праві це - відповідальність кількох боржників перед кредитором, при якій кредиторові надається право на свій розсуд вимагати виконання зобов`язання у повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного з них окремо.

При цьому, як солідарне зобов`язання, так і солідарна відповідальність виникають лише у випадках, встановлених договором або законом.

Судове рішення не може бути підставою виникнення солідарності, оскільки судовим рішенням утверджуються права осіб, а не створюються заново. Судове рішення не може створювати й солідарну відповідальність там, де вона не випливає з самого правовідношення, яке зумовило виникнення спору.

Отже, слід дійти висновку, що судом першої інстанції у даній справі помилково ототожнено інститут розподілу судових витрат (судового збору, витрат на професійну правничу допомогу), закріплених в ЦПК України, з солідарним обов`язком та відповідальністю, які є інститутами цивільного права і виникають лише у випадку передбаченому законом або договором згідно ст. 541 ЦК України.

Якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати розподіляються між відповідачами у визначених частках. Солідарне стягнення суми судових витрат, до яких належать судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, законом не передбачено.

Таким чином, суд здійснює розподіл судових витрат відповідно до вимог Закону, зокрема, ст. 137, 141 ЦПК України, тобто пропорційно до розміру задоволених вимог. Вказане не враховано судом першої інстанції при вирішенні питання щодо здійснення розподілу судових витрат.

Враховуючи вищевикладені обставини та зазначені норми права, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене із порушенням норм процесуального права в частині вирішення питання розподілу судового збору, тому підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення в цій частині про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 252,55 грн з кожного на користь ОСОБА_5 судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

Таким чином, розподіл судових витрат здійснюється за результатом розгляду справи по суті позовних вимог.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Отже, при зверненні до суду з позовом ОСОБА_5 сплатила 1360 грн судового збору за розгляд справи судом першої інстанції, її позовні вимоги задоволено на 55,71% (75 768 грн х 100% / 136 000 грн), тому з відповідачів на користь позивачки необхідно стягнути 757,65 грн, тобто з кожного відповідача по 252,55 грн (757,65 грн / 3).

Ухвалюючи додаткове рішення суд першої інстанції зазначив, що при ухваленні рішення не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, сплачених позивачкою за проведення експертної оцінки завданої майнової шкоди в сумі 8000 грн (а.с. 16), висновок якої надано нею на підтвердження позовних вимог, у зв`язку з чим підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачки солідарно сума 4456,80 грн, пропорційно до задоволених вимог.

Витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат (ст. 133 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/4126/22 від 22.11.2023 указано, що висновок експерта може бути підготовлений як на підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи.

У випадку подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Зокрема, інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і у разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, такий висновок не приймається судом до розгляду (ст. 102 ЦПК України).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду з позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.

Отже, відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі.

Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.

Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не узгоджується із засадами розумності, добросовісності, справедливості та правової визначеності, а також не забезпечує конструкцію передбачуваності застосування процесуальних норм, отже, не є такою, що відповідає принципу верховенства права.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що районним судом помилково стягнуто в додатковому рішенні з відповідачів на користь позивачки солідарно сума 4456,80 грн за проведення експертної оцінки завданої майнової шкоди в сумі 8000 грн (том 1, а.с. 16), оскільки суд не використав, не поклав в основу рішення висновок проведеної до подання позову експертизи, тобто суд не прийняв його як доказ.

Отже, додаткове рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11.08.2025 в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 4456,80 грн судових витрат, сплачених позивачкою за проведення експертної оцінки завданої майнової шкоди необхідно скасувати.

В апеляційні скарзі ОСОБА_3 просила стягнути з ОСОБА_5 на свою користь понесені нею судові витрати при апеляційному розгляді справи: судовий збір в сумі 1632 грн та витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 5000 грн.

При зверненні до суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 сплатила судовий збір за апеляційний розгляд справи в сумі 1632 грн (том 2, а.с. 8).

Ураховуючи, що сума оскарження в суді апеляційної інстанції складала 75 768 грн, апеляційним судом рішення в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь позивачки 4456,80 грн судових витрат, сплачених позивачкою за проведення експертної оцінки завданої майнової шкоди скасовано, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню на 5,88% (4 456, 80 грн х 100% / 75 768 грн).

Таким чином, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції в сумі 96 грн (5,88% х 1632 грн / 100%).

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц.

За матеріалами справи, представництво інтересів ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції здійснював адвокат Ковалюх В.М. згідно з ордером на надання правничої допомоги серії СВ № 1138090 від 15.08.2025 виданого адвокатом, що здійснює адвокатську діяльність (том 2, а.с. 5 зворот), на підставі договору про надання правничої допомоги № б/н від 13.08.2025.

Відповідно до п. 1.1 Договору про правничу допомогу від 13.08.2025 в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується надати замовнику консультаційні та юридичні послуги в праві № 728/1378/24 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Згідно з п. 2.1 Договору послуги надаються замовнику шляхом:

- усного та письмового консультування з юридичних питань;

- складення необхідних процесуальний документів, заяв, клопотань, адвокатських запитів, скарг, претензій, позовних заяв, апеляційних скарг, відзиву на апеляційну скаргу, тощо;

- особистої участі та представництво замовника в Чернігівському апеляційному суді.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що за послуги в п.1.1 цього договору, замовник сплачує виконавцю винагороду в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень (том 2, а.с. 7).

Відповідно до складеного адвокатом Ковалюхом В.М. детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 16.08.2025, розрахунок вартості послуг наступний:

1. Вивчення та аналіз рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 17.07.2025 та додаткового рішення від 11.08.2025 за 1,5 години складає 1500 грн;

2. Дослідження судової практики, підготовка апеляційної скарги, її друк, виготовлення копій документів, надсилання їх сторонам та подання апеляційної скарги до суду за 3,5 години складає 3500 грн;

3. Всього 5 годин складає 5 000 грн (том 2, а.с. 6 зворот).

Згідно з квитанції до прибуткового касового ордера № 41 від 15.08.2025, адвокатом Ковалюхом В.М. прийнято 5000 грн від ОСОБА_3 на підставі договору про правничу допомогу від 13.08.2025 (том 2, а.с. 6).

Отже, аналізуючи обсяг правової допомоги адвоката Ковалюха В.М. в суді апеляційної інстанції та надані на його підтвердження належні, допустимі та достатні докази, у законодавчо встановлений спосіб та строки колегія суддів уважає, що вказані витрати є документально підтвердженими, а їх сума детально описана та обґрунтована у наданих документах.

Ураховуючи вищезазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_3 про стягнення витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції з урахуванням положень п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають частковому задоволенню, пропорційно до задоволених вимог.

Враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено частково на 5,88% від оскаржуваної суми, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню 294 грн (5 000 х 5,88%) витрат на професійну правову допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 141. 367, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 17 липня 2025 року в частині вирішення питання про розподіл судового збору скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 227,30 грн з кожного на користь ОСОБА_5 судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції.

В іншій частині рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 17 липня 2025 року залишити без змін.

Додаткове рішення цього ж суду від 11 серпня 2025 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 4456,80 грн судових витрат, сплачених позивачкою за проведення експертної оцінки завданої майнової шкоди скасувати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 96,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 294,00 грн за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Позивачка: ОСОБА_5 , АДРЕСА_10 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідачка: ОСОБА_3 , АДРЕСА_11 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06.10.2025.

Головуючий Судді: