ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 597/45/24Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 22-з/4817/65/25 Доповідач - Гірський Б.О.
Д О Д А Д К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 жовтня 2025 року м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі:
головуючого - Гірського Б.О.
cуддів - Хоми М.В., Храпак Н.М.
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву представника ОСОБА_1 адвоката Дядика Ярослава Борисовича про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі № 597/45/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 17 червня 2025 року (ухвалене суддею Торською І.В., повний текст рішення складено 19 червня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області про захист трудових прав шляхом поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 17 червня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 12 серпня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 17 червня 2025 року скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області про захист трудових прав шляхом поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено.

Визнано незаконним розпорядження Заліщицького міського голови від 16.11.2023 року №441-к про звільнення ОСОБА_1 17.11.2023 року з посади директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с. Торське за вчинення ним аморального проступку не сумісного з продовженням роботи на займаній посаді.

Поновлено ОСОБА_1 з 17.11.2023 року на посаді директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с. Торське Чортківського району Тернопільської області.

Стягнути із Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області на користь ОСОБА_1 заробіток за час вимушеного прогулу з 17.11.2023 року по 30.09.2025 року у розмірі 123 410 грн. 32 коп., з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів.

02 серпня 2025 року представник позивача адвокат Дядик Я.Б. через систему «Електронний суд» звернувся з клопотанням про стягнення судових витрат, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 7 000 грн. понесених витрат на правничу допомогу.

Від відповідача Заліщицької міської ради не надходило клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року в справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування в справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Під час визначення суми відшкодування суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.

За загальним правилом, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони в разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Такі висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21.

Водночас у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.

Наведені висновки сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23.

У постановах від 19 лютого 2022 року в справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з урахуванням конкретних обставин справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Так, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача було надано: копію договору про надання правничої допомоги від 25 червня 2025 року, згідно якого ОСОБА_2 . Діючи на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ТР № 243, видане на підставі рішення Ради адвокатів Тернопільської області від 13 грудня 2017 року № 426/17 та Трачуком Б.С. уклали даний Договір; копію акту прийому-передачі наданих послуг від 30 вересня 2025 року, згідно якого адвокат Дядик Я.Б. Та ОСОБА_1 , уклали даний акт у відповідності до ст. 4 Договору про надання правничої допомоги від 25 червня 2025 року про те, що Адвокатом у справі № 597/45/24 були надані наступні послуги: підготовка апеляційної скарги 6 год. 6 000 грн.; участь у судовому засіданні 30 вересня 2025 року 1 000 грн.; копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 23 від 03 жовтня 2025 року, згідно якої ОСОБА_1 оплатив 7 000 грн. на підставі договору про надання правничої допомоги від 25 червня 2025 року, акту прийому-передачі наданих послуг від 30 вересня 2025 року.

Дослідивши заяву сторони позивача про ухвалення додаткового рішення та вирішуючи чи є розмір витрат на правничу допомогу обґрунтованим і пропорційним до предмета спору в цій справі, колегія суддів вважає, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу на суму 7 000 грн. відповідають критерію розумності їхнього розміру, такі витрати мають характер необхідних, неминучих, а також відповідають обсягу наданих правничих послуг під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Беручи до уваги характер правовідносин у даній справі та складність справи, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом позивача послуг, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що відшкодуванню на користь позивача підлягають витрати на правову допомогу у розмірі 7 000 грн., а відтак вказану суму слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Дядика Ярослава Борисовича про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити.

Ухвалити додаткову постанову, якою стягнути із Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області (Тернопільська область, Чортківський район, м. Заліщики, вул. Ст. Бандери, 15 «Б», ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 7 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 жовтня 2025 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Хома М.В.

Храпак Н.М.