Справа № 286/1792/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я. В. ,

з секретарем Грищенко Н. А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в м. Овруч цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», в інтересах якого діє представник Мишевська Наталія Миколаївна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

В С Т А Н О В И В:

19.05.2025 представник Мишевська Н.М. в інтересах позивача ТОВ «Бізнес Позика», що знаходиться в м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26 офіс 411, через систему «Електронний суд» звернулася із позовом до ОСОБА_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за Договором № 453717-КС-005 про надання кредиту від 25.07.2023 у розмірі 36 960,22 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40грн..

Мотивує тим, що 25.07.2023 між TOB «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 453717-КС 005 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаними у порядку визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, TOB «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 6000,00 грн., 31.07.2023 між TOB «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до Договору № 453717-КС-005 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаними у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов додаткової угоди TOB «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає Позичальнику додатково кредит у розмірі 3000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Проте ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 29.04.2025 утворилась заборгованість у розмірі 36960,22 грн., що складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту - 9000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах - 27184,57 грн. та суми прострочених платежів за комісією - 775,65 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн..

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило.

Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження отримав 20.03.2025, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 25.07.2023 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 453717-КС-005 про надання кредиту, 31.07.2023 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до Договору № 453717-КС-005 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаними у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 31.07.2023 направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 453717-КС-005 про надання кредиту, та останній прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення вказаного договору, на умовах визначених офертою. Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 9000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Вказаний договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-9388. Строк кредиту 24 тижні, стандартна процентна ставка за кредитом становить в день 2,000000000 фіксована, за зниженою процентною ставкою за кредитом в день 1,15013387 фіксована. Комісія за надання кредиту 900,00 грн.. Загальний розмір наданого кредиту 9000,00 грн.. Строк дії договору до 09.01.2024. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 23118,67 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка 13509,36 % (п.п.2.9 договору про надання кредиту), що підтверджується копіями: договору про надання кредиту; пропозиції (оферти) укласти договір про надання кредиту; прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір про надання кредиту; додаткової угоди № 1 до договору про надання кредиту; пропозиції укласти додаткову угоду № 1 (оферти) до договору про надання кредиту; прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення додаткової угоди № 1 до договору про надання кредиту; паспортом споживчого кредиту та візуальною формою послідовності дій клієнта (а.с.16-42).

Так, укладення договору в електронній формі між сторонами підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта ОСОБА_1 , а також ознайомлення відповідача з усіма істотними умовами отримання кредиту, встановленими договором, підписаним сторонами, а отже у відповідності до приписів статей 6, 627 ЦК України та статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», укладений між позивачем та відповідачем електронний договір про надання кредиту № 453717-КС-005 від 25.07.2023 та 31.07.2023, який підписаний одноразовим ідентифікатором UA-9388, та який був відправлений ОСОБА_1 на його номер телефону - НОМЕР_1 , вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі.

ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» своєчасно та в повному обсязі виконало зобов`язання за договором № 453717-КС-005 від 25.07.2023 та 31.07.2023 про надання кредиту, перерахувавши 25.07.2023 та 31.07.2023 відповідачу на картковий рахунок № НОМЕР_2 грошові кошти у загальному розмірі 9 000,00 грн., про що свідчить підтвердження ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів та виписка АТ КБ «ПриватБанк» за договором № б/н за період з 25.07.2023 по 09.01.2024 по рахунку ОСОБА_1 , з якої видно що, зокрема, 25.07.2023 та 31.07.2023 здійснено зарахування переказу на картку № НОМЕР_2 на загальну суму 9000,00 грн. (а.с.44,45).

Згідно розрахунку заборгованості та довідки про стан заборгованості ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» ОСОБА_1 станом на 30.04.2025 має заборгованість за договором № 453717-КС-005 про надання кредиту від 25.07.2023 та 31.07.2023 у розмірі 36960,22 грн., з яких заборгованість за кредитом 9000,00 грн., заборгованість по відсотках 27184,57 грн. та заборгованість по комісії 775,65 грн. (а.с.11-15).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за кредитним договором № 453717-КС-005 від 25.07.2023 та 31.07.2023 в сумі 36184,57 грн., з яких: 9000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту та 27184,57 грн. заборгованість за відсотками.

Вирішуючи вимоги про стягнення заборгованості по комісії, суд враховує наступне.

Так, у рішенні від 11.07.2013 № 7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення також підлягають зміні або договір може бути визнаним недійсним у цілому. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

У постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 Верховний Суд визначив, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб.

З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послугу, яку вчиняє банк з метою встановлення, зміни правовідносин, а саме: укладення кредитного договору, внесення змін до нього.

В даному випадку комісія в сумі 775,65 грн. нараховувалася за надання кредиту, а тому позовні вимоги в даній частині задоволенню не підлягають.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2422,40 грн., які у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 2371,53 грн..

Керуючись ст.ст. 3, 10, 141, 263, 265, 273, 274, 354, 355 ЦПК України та на підставі ст.ст. 526, 610-612, 626, 628, 1048,1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», що знаходиться в м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411 () за Договором № 453717-КС-005 про надання кредиту від 25.07.2023 у розмірі 36184,57 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2371,53 грн..

В іншій частині вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Я. В. Кулініч