ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Халаджи О. В.

суддів: Гапонова А.В., Космачевської Т.В.,

секретар Кругман А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання договорів недійсними (суддя першої інстанції Федотова В.М., повний текст ухвали складено 18 квітня 2025 року),

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Новокодацького районного суду м. Дніпра перебуває цивільна справа Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання договорів недійсними.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2025 року ОСОБА_1 адвоката Черкавського Юрія Сергійовича про призначення по справі судової економічної експертизи задоволено.

Призначено по цивільній справі № 205/16776/25 за позовною заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання договорів недійсними, судову економічну експертизу, проведення якої доручити експертам Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (49033, м. Дніпро, тупик Будівельний, 1).

На вирішення експертів поставлено наступне питання:

- Чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника (зі сплати процентів за кредит та погашення основної суми боргу по строковій та простроченій заборгованості) станом на 04.11.2024 рік (дата розрахунку) та станом на 14.08.2024 рік (дату вимоги про дострокове погашення по кредиту) перед банком умовам укладеного між сторонами кредитного договору № 622/0309 від 10 лютого 2021 року та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором?

Із вказаною ухвалою суду не погодилась представник АТ «Ощадбанк» - Борзенко Л.М., та подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також без врахування обставин справи.

Скарга мотивована тим, щоспірні правовідносини між сторонами виникли у наслідок невиконання ОСОБА_2 зобов`язання щодо повернення заборгованості перед Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» за Договором про споживчий кредит № 622/0309 від 10 лютого 2021 року (для придбання транспортного засобу) та Договору застави майна №622/0309/1 від 10 лютого 2021 року, за умовами якого ОСОБА_3 передала в заставу автомобіль марки MAZDA, модель СХ-30, тип легковий загальний універсал -В, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2020, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , колір сірий, об`єм двигуна 1998.

Вказує, що клопотання представника Відповідача за первісним позовом про призначення судово-економічної експертизи не вказав для з`ясування яких саме обставини, що мають значення для справи необхідні спеціальні знання без яких неможливо перевірити представлений банком розрахунок заборгованості, та навів обставин, які викликають сумнів у правильності проведеного банком розрахунку, зокрема щодо незарахування внесених позичальником коштів в рахунок погашення кредитних зобов`язань, несвоєчасне зарахування, тощо.

ОСОБА_4 просила ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2025 року скасувати та направити справу для родовження розгляду до суду першої інстанції.

Від представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначив,що клопотання обґрунтовано тим, що в основу позову покладено твердження позивача про існування у відповідача кредитної заборгованості, а в основу заперечення проти позовних вимог покладено твердження про порушення позивачем приписів що має значення чинного для законодавства та невірного розрахунку суми кредитної заборгованості, вирішення спору, для встановлення яких необхідні знання у сфері іншій, ніж право. З метою забезпечення всебічного та неупередженого розгляду справи вважаємо Як визначено за необхідне у провести по справі судову економічну експертизу.

ОСОБА_5 просив оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Представники сторін у судовому засіданні підтримали свої доводи та заперечення.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомленні належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2024 року АТ «Ощадбанк» звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави, в якому Банк просив:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованість за Договором про споживчий кредит N? 622/0309 (для придбання транспортного засобу) від 10.02.2021 станом на 04.11.2024 року становить 607 938,80 грн. та складається з: заборгованості за боргом (кредитом) - 552 556,93 грн. та заборгованості за процентами за користування кр 55 381,87 грн.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі Дніпропетровське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний України» Договором про споживчий кредит N? 622/0309 (для придбання транспортного засобу) від10.02.2021 року, що станом на 04.11.2024 року становить 607 938,80 грн. та складається з: заборгованості основним боргом (кредитом) - 552 556,93 грн., та заборгованості за процентами за користування кредитом - 55 381,87 грн., звернути стягнення на предмет застави за Договором застави майна N? 622/0309/1 від 10.02.2021 укладеного між АТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_6 а саме: транспортний засіб автомобіль марки MAZDA, модель СХ-3О легковий - загальний універсал -В, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , рік випуску 2020, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , колір сірий, об?єм двигуна 1998, що належить ОСОБА_7 на праві власності, шляхом продажу на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження із встановленням початкової ціни продажу на підставі оцінки, проведеною. суб?єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна у межах процедури виконавчого провадження з урахуванням вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

27 грудня 2024 року ОСОБА_1 , через свого представника Черкавського Ю.С., звернулась до суду зі зустрічним позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання договорів недійсними, в якому вона просила визнати недійсними додатковий договір №1 від 11 липня 2022 року до Договору про споживчий кредит №622/0309 від 10 лютого 2021 року та додатковий договір №2 від 06 лютого 2023 року до Договору про споживчий кредит №622/0309 від 10 лютого 2021 року.

15 квітня 2025 року ОСОБА_5 , звернувся до суду із клопотання про призначення судово-економічної експертизи, яке мотивував тим, що предмет спору, визначення розміру заборгованості за кредитним договором має суттєве значення для вирішення даної справи та потребує спеціальних знань, у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2025 року ОСОБА_1 адвоката Черкавського Юрія Сергійовича про призначення по справі судової економічної експертизи задоволено

Постановляючи ухвалу про призначення у даній справі експертизи, місцевий суд виходив з того, що її призначення має суттєве значення для правильного вирішення справи, оскільки між сторонами наявний спір щодо нерухомого майна.

Апеляційний погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

За змістом частини третьої статті 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом, а учасники справи можуть запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта (частини 4, 5 статті 103 ЦПК України).

Статтею 104 ЦПК України встановлені вимоги до змісту ухвали про призначення експертизи, згідно яких в ухвалі про призначення експертизи суд зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, щодо задоволення клопотання про призначення судово-економічної експертизи, оскільки без експертних знань, неможливо встановити, належний розмір заборгованості у позичальниці перед Банком, оскільки представник останньої вказував на розбіжності у сумах, щодо заборгованості зі тілом кредиту та відсотками.

Зважаючи на необхідність залучення спеціальних знань для повного, всебічного та об`єктивного вирішення справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення клопотання представника позивачки за зустрічним позовом про призначення у справі судово-економічної експерти та постановив ухвалу з дотриманням вимог процесуального закону.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення експертизи у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).,

Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин у справі, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: О.В. Халаджи

А.В. Гапонов

Т.В. Космачевська

Повний текст судового рішення складено 8 жовтня 2025 року.

Головуючий-суддя О.В. Халаджи