КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-з/824/1300/2025
Справа № 367/8072/19
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
розглянув в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , подану представником Колибабою Іриною Олександрівною , про ухвалення додаткового рішення, та заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» про ухвалення додаткового рішення в справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 лютого 2025 року, ухвалене у складі судді Карабази Н.Ф. в м. Ірпені, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння,
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 12 лютого 2025 року в позові відмовлено.

Додатковим рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 21 березня 2025 року у стягненні витрат на правничу допомогу, понесених ТОВ «Аверс-Сіті», відмовлено.

Позивач ТОВ «Аверс-Сіті», не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 лютого 2025 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «Аверс-Сіті» залишено без задоволення, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 березня 2025 року залишено без змін.

29 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» відповідач ОСОБА_1 в особі представника Колибаби І.О. подала до Київського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення. Посилалася на те, що у відзиві на апеляційну скаргу нею було заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу, орієнтовний розрахунок якої складає 20000 грн.

Вказувала, що оскільки вона є відповідачем у справі, витрати на правничу допомогу були для неї неминучими, фактичними, обґрунтованими та підтвердженими, і в даному випадку ці витрати підтверджуються договором про надання правничої допомоги, квитанціями до прибуткового касового ордеру, а також актом приймання-передачі від 26 вересня 2025 року до договору про надання правничої допомоги від 09 вересня 2025 року № 090925. Просила ухвалити додаткове судове рішення та стягнути з ТОВ «Аверс-Сіті» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу на загальну суму 14400 грн. та поштові витрати на суму 150 грн., разом 14550 грн.

Заперечень на заяву про ухвалення додаткового рішення не надійшло.

06 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» позивач ТОВ «Аверс-Сіті» подав до Київського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення. Зазначав, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, і такі ж правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року в справі № 814/698/16.

Вказував, що на підтвердження понесених витрат на оплату правничої допомоги ТОВ «Аверс-Сіті» надає наступні документи: договір № 138 про надання правової допомоги від 01 березня 2022 року, додаток № 49 від 21 квітня 2025 року до договору, акт наданих послуг від 06 жовтня 2025 року, звіт про обсяг наданих послуг від 06 жовтня 2025 року.

Вказував, що ним в апеляційній скарзі повідомлено суд, що попередній орієнтовний розрахунок судових витрат на правову допомогу складає 30000 грн., і остаточний розмір витрат буде визначений з урахуванням вчинених процесуальних дій.

Вказував, що виходячи з умов договору та додатку № 49 від 21 квітня 2025 року, гонорар (вартість послуг) за цим договором оплачується клієнтом протягом 30 робочих днів з дати набрання чинності судовим рішенням на підставі виставленого рахунку. Доведення неспівмірності витрат на правничу допомогу у даній справі покладається саме на відповідача, а суд не має право самостійно без клопотання останнього зменшити такий розмір, а тому судові витрати на правничу допомогу підлягають задоволенню в повному обсязі. Вважав, що витрати на правничу допомогу згідно договору є доведеними та підлягають стягненню в судовому порядку. Постанову Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року не отримував, дізнався про останню з Єдиного державного реєстру судових рішень 30 вересня 2025 року. Просив визнати причини пропуску строку поважними та поновити ТОВ «Аверс-Сіті» строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення, стягнути з ОСОБА_1 та з ОСОБА_3 з кожного на користь ТОВ «Аверс-Сіті» понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 15000 грн.

Від відповідача ОСОБА_1 надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому відповідач просила залишити заяву без розгляду, а у тому разі, якщо суд знайде підстави для задоволення заяви, просила зменшити розмір витрат, виходячи із принципу співмірності та розумності. Зазначала, що позивачем пропущено строк для подачі заяви про ухвалення судового рішення, оскільки п`ятиденний строк для подачі доказів закінчується 05 жовтня 2025 року, а позивач звернувся із заявою 07 жовтня 2025 року, відтак, заява має бути залишена судом без розгляду. Звертала увагу, що позивачем не надано документ на підтвердження сплати гонорару (банківська виписка, чек), що є підставою для відмови у задоволенні вимоги про сплату послуг адвоката як не підтвердженої. Вважала, що заявлений розмір судових витрат на суму 30000 грн. є необґрунтовано завищеним.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку для подання заяви ТОВ «Аверс-Сіті» про ухвалення додаткового рішення, апеляційний суд враховує, що в судове засідання 24 вересня 2025 року учасники справи не з`явились, і розгляд справи завершено у їх відсутності. Постанова Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень після виготовлення повного судового рішення 30 вересня 2025 року, докази отримання копії постанови Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року позивачем ТОВ «Аверс-Сіті» до 30 вересня 2025 року в матеріалах справи відсутні.

Оскільки п`ятиденний строк після отримання копії постанови Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року закінчився 05 жовтня 2025 року, який є вихідним днем (неділя), ТОВ «Аверс-Сіті» подало заяву про ухвалення додаткового рішення та докази понесення витрат на правничу допомогу у найближчий робочий день 06 жовтня 2025 року.

Враховуючи вищевикладене, доводи ТОВ «Аверс-Сіті» про поважність причин поновлення строку для подання заяви про ухвалення додаткового рішення є обґрунтованими, а відтак клопотання позивача про поновлення строку підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

З урахуванням положень ст. 270 ЦПК України, оскільки суд вирішує лише питання про судові витрати, апеляційний суд не вбачав необхідності викликати сторони для вирішення питання про ухвалення додаткового судового рішення, а тому розглянув дане питання без виклику зазначених осіб, роз`яснивши іншим учасникам право подати заперечення на вказану заяву.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по суті, апеляційний суд виходить із наступного.

Питання про судові витрати, понесені сторонами на правничу допомогу, апеляційним судом в постанові від 24 вересня 2025 року не вирішувалось.

Відповідно до положень частини восьмої статті 141 ЦПК України докази витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відзиві на апеляційну скаргу представником ОСОБА_1 було заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач понесла які очікує понести в зв`язку з розглядом справи, в розмірі 20000 грн.

До заяви про ухвалення додаткового рішення надано:

копію договору № 090925 про надання правничої допомоги від 09 вересня 2025 року, укладеного ОСОБА_1 з адвокатом Колибабою І.О., за умовами якого клієнт доручає адвокату представляти інтереси клієнта у справі № 367/8072/19 за апеляційною скаргою на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 лютого 2025 року у справі за позовом ТОВ «Аверс-Сіті». Пунктом 4 договору передбачено, що гонорар адвоката за надані послуги складає 30 % від МЗП за 1 годину роботи адвоката. Сторони погодили, що оплата має бути перерахована через банківську установу на рахунок адвоката або передана адвокату у готівковій формі. Днем оплати вважається дата, зазначена в платіжному документі. Підтвердженням виконання робіт є акт виконаних робіт, підписаний сторонами. Якщо протягом двох днів клієнт не підписав акт прийняття-передачі наданої правової допомоги і не надав письмове заперечення, правова допомога вважається наданою та прийнятою клієнтом та підлягає оплаті;

копію акту приймання-передачі (опис) від 26 вересня 2025 року до договору № 090925 про надання правничої допомоги від 09 вересня 2025 року, підписаного адвокатом Колибабою І.О. та клієнтом ОСОБА_1 , про те, що адвокатом надано, а клієнтом прийнято правову (правничу) допомогу) у справі № 367/8072/19, виходячи з такого розрахунку: підготовка та подача клопотання про відкладення розгляду справи 10 вересня 2025 року та ознайомлення з матеріалами справи 17 вересня 2025 року - 2400 х 1,5 год. = 3600 грн.; підготовка та подача відзиву на позов 22 вересня 2025 року - 2400 х 3,5 год. = 8400 грн., підготовка та подача заяви про ухвалення додаткового рішення 26 вересня 2025 року - 2400 х 1 год. = 2400 грн., всього вартість наданих послуг 14400 грн.;

копії квитанції до прибуткового касового ордеру № 1: від 26 вересня 2025 року на суму 2400 грн., від 17 вересня 2025 року на суму 3600 грн., від 25 вересня 2025 року на суму 8400 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21, зазначено, що:

«У випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Обґрунтувань поважності причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі, заява представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 не містить (а. с. 1-3 виділених матеріалів). Таким чином, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі».

У постанові Верховного Суду від 13 лютого 2024 року у справі № 757/33206/22-ц (провадження № 61-8292св24) зазначено, що: «тлумачення частини першої статті 246 ЦПК України та частини восьмої статті 141 ЦПК України дає підстави для висновку, що у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. А у разі закінчення процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України (п`ять днів після ухвалення рішення суду), - також і поважні причини пропуску цього строку. За відсутності обґрунтування поважних причин строку подання таких доказів до закінчення судових дебатів у справі чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат. Натомість наслідком закінчення процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, є залишення заяви без розгляду».

Вирішуючи питання про дотримання строку, встановленого законом, для подання доказів витрат на правничу правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, апеляційний суд враховує, що акт приймання-передачі (опис) до договору № 090925 про надання правничої допомоги від 09 вересня 2025 року складено лише 26 вересня 2025 року, що унеможливлювало подання даного доказу до закінчення судових дебатів, при цьому положеннями п. 4.1 договору сторони погодили, що саме акт виконаних робіт, підписаний сторонами, є підтвердженням виконання робіт.

З огляду на викладене, представником відповідача дотримано строки і порядок подання доказів про розмір судових витрат, визначені у частині восьмій статті 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2023 року у справі № 591/550/20 (провадження № 61-6344св23) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України.

Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

У додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що при розподілі судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20).

У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Визначаючи пропорційність розподілу судових витрат на правничу допомогу, апеляційний суд враховує, що за наслідками апеляційного перегляду апеляційну скаргу позивача ТОВ «Аверс-Сіті» залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції, яким відмовлено в позові, залишено без змін.

Факти надання послуг правничої допомоги відповідачу ОСОБА_1 підтверджені матеріалами справи та встановлені судом.

Оцінюючи дотримання стороною відповідача критеріїв реальності адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), а також критерії розумності їхнього розміру, апеляційний суд вважає в даному випадку ці критерії дотриманими.

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19, від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц, від 23 липня 2025 року у справі № 389/387/24, від 01 жовтня 2025 року у справі № 473/4406/24, додатковій постанові Верховного Суду від 19 червня 2024 року у справі № 357/7395/20 та інших.

Позивачем не надавалось до апеляційного суду заперечень, у яких вказувалось би на невідповідність заявленої відповідачем до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу критерію реальності адвокатських витрат, неспівмірності понесених відповідачем витрат на адвокатські послуги складності справи чи обсягу виконаної адвокатом роботи, а відтак і на необхідність зменшення їх розміру.

Отже, оскільки відповідачем підтверджено належними та допустимими доказами розмір витрат, понесених на правову допомогу, а позивач не подав будь-яких заперечень на заяву ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення та не надав доказів невідповідності заявленої до стягнення суми складності справи чи обсягу виконаної адвокатом роботи, зазначена сума підлягає стягненню з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 .

Крім того, з ТОВ «Аверс-Сіті» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню поштові витрати в розмірі 150 грн. за направлення копій процесуальних документів третій особі Чабану М.М. 22 вересня 2025 року та 29 вересня 2025 року, на підтвердження чого відповідачем надано копію накладних Укрпошти, оскільки такі витрати пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, а тому підлягають розподілу відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України.

Вирішуючи заяву ТОВ «Аверс-Сіті» про ухвалення додаткового рішення по суті, апеляційний суд виходить із того, що оскільки за наслідками апеляційного перегляду апеляційну скаргу ТОВ «Аверс-Сіті» залишено без задоволення, понесені позивачем судові витрати, в тому числі на правничу допомогу, покладаються на нього, відтак заява про ухвалення додаткового рішення є необґрунтованою та відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 246, 270, 381, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 , подану представником Колибабою Іриною Олександрівною, про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» (Київська область м. Ірпінь смт. Коцюбинське вул. Пономарьова 26 корп. 2 оф. 173 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 14550 грн.

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» про поновлення строку для подання заяви про ухвалення додаткового рішення задовольнити та поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» цей строк.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» про стягнення судових витрат залишити без задоволення.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.