ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6689/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сирбул О. Ф.,

за участю секретаря: Парубець А. О.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2024 року ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_3 ) про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_3 31.01.2024 о 19:30 у м. Києві по вул. Харківське шосе, 46, керуючи автомобілем «RENAULT SANDERO», д.н.з. НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN», д.н.з. НОМЕР_2 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.03.2024 провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Позивач ОСОБА_2 є власником пошкодженого транспортного засобу «RENAULT SANDERO», д.н.з. НОМЕР_1 . Відповідно до звіту № 74/1111.02.24 від 23.02.2024, вартість відновлювального ремонту КТЗ «RENAULT SANDERO», д.н.з. НОМЕР_1 складає 178 330,87 грн.

На підставі ст.ст. 22, 1187 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 178 330,87 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.11.2024 позов залишено без руху.

06.12.2024 позивач у встановлений строк усунув недоліки.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.12.2024 позовну заяву передано за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва.

22.01.2025 справа надійшла до Дарницького районного суду м. Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Сирбул О. Ф.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29.04.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті у порядку спрощеного позовного провадження.

20.05.2025 до суду через «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив, в якому остання посилалсь на те, що відповідач не визнанний винним в ДТП. Постанова Дніпровського районного суду м. Києва не оскаржувалась позивачем, документи щодо медичного стану надавалися. Так, вважає позивачем не надано доказів вини відповідача що призвело до ДТП та пошкодженням автомобіля. Відповдіач вважає необґрунтованим розмір збитку 178 330,87 грн, оскільки Звіт оцінювача № 74/11.02.24 від 23.02.2024 не є належним та достатнім доказом для підтвердження розміру збитків. Звіт не відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Також, посилалася що потерпілим не було надано документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту, а саме Акту виконаних робіт про фактичний ремонт автомобіля. Враховуючи вимоги ст. ст. 77-80 ЦПК України, вважає, що позивач не довів позвоні вимоги та просила у задоволенні позову відмовити.

23.06.2025 до суду через «Електронний суд» від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких посилалсь, що позивач є власником транспортного засобу «RENAULT SANDERO», д.н.з. НОМЕР_1 , який надано у законне користування відповідачу. 31.01.2024 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «RENAULT SANDERO», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , який належить на праві власності ОСОБА_2 та «VOLKSWAGEN», д.н.з. НОМЕР_2 . Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.03.2024 провадження по справі відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Закриття провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 247 КУпАП лише звільняє від санкцій передбачених ст. 124 КУпАП, однак, вказані обставини у жодному разі не звільняють відповідача від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду. Посилання відповідача, що Звіт не відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів не заслуговують на увагу суду, оскільки припущення представника відповідача спрямовані виключно на уникнення відповідальності щодо відшкодування шкоди завданої власнику транспортного засобу. Щодо посилась представника відповідача на незаконність та необгрантованість позовних вимог до ОСОБА_3 . Представник відповідача вказує, що позивачу слід звернутися до страхової компанії відповідно до норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте, представник відповідача не враховує, що предмету спору є відшкодування шкоди заподіяної водієм автомобіля «RENAULT SANDERO», д.н.з. НОМЕР_1 власнику того ж самого автомобіля «RENAULT SANDERO», д.н.з. НОМЕР_1 ». Норми закону на дані правовідносини не розповсюджуються, відшкодування відбувається саме на підставі норм ЦК України (делікт). Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 26.06.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено відзив представника відповідача, відповідно до ст. 187 ЦПК України.

Ухвалою суду від 26.06.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, долучені письмові пояснення представника позивача, відповідно до ст.ст. 44-48 ЦПК України.

У судовому засіданні 26.06.2025 представник позивача виступила зі вступною промовою, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позові та у письмових поясненнях.

У судовому засіданні 26.06.2025 представник відповідача виступила зі вступною промовою, зазничала, що відповідача не було притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він був визнаний неосудним, щодо розміру збитків заперечувала, оскільки відповідача не було запрошено на огляд транспортного засобу та у неї є сумніви щодо дійсності звіту та його правдивості. Акцентувала увагу, що відповідача визнано неосудним та не навмисно вчинив дорожньо транспортну пригоду та просила у задоволенні позову відмовити.

У судових дебтах 16.09.2025 представник позивача просила позов задовольнити.

У судових дебатах 16.09.2025 представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши вступну промову представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задвоолення позовних вимог, з наступних підстав.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 31.01.2024 о 19:30 у м. Києві по вул. Харківське шосе, 46, керуючи автомобілем «RENAULT SANDERO», д.н.з. НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN», д.н.з. НОМЕР_2 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.03.2024 провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 247 КУпАП (а. с. 8-9).

ОСОБА_2 є власником пошкодженого транспортного засобу «RENAULT SANDERO», д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а. с. 6-7).

Відповідно до звіту № 74/1111.02.24 від 23.02.2024, виконаного за замовленням позивача суб`єктом оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_4 », вартість відновлювального ремонту КТЗ «RENAULT SANDERO», д.н.з. НОМЕР_1 складає 178 330,87 грн (а. с. 10-24).

На адресу відповідача направлено досудову вимогу № 01052024-5/В від 01.05.2024, яка залишена без виконання (а.с. 27).

Згідно ч. ч. 1 та 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особазазнала узв`язкузі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені статтею 1166 ЦК України. Зокрема, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини першої статті 1186 ЦК України шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується. З урахуванням матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди, суд може постановити рішення про відшкодування нею цієї шкоди частково або в повному обсязі.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно положень ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, ОСОБА_3 рухаючись на автомобілі, що є джерелом підвищеної небезпеки, від відповідальності за завдану шкоду на підставі ст. 1187 ЦК України у зв`язку із завданням шкоди не звільняється.

Посилання відповідача на звільнення від відповідальності як особи, яка здійснювала діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, від відповідальності за завдану шкоду на підставі частини п`ятої статті 1187 ЦК України у зв`язку із завданням шкоди внаслідок непереборної сили, якою є хворобливий стан ОСОБА_3 під час керування транспортним засобом, є необґрунтованими, оскільки непереборною силою є надзвичайна або невідворотна зовнішня подія, фактори об`єктивного характеру, причинно не пов`язані з джерелом підвищеної небезпеки.

Вказівка відповідача на необхідність застосування статті 1186 ЦК України, відповідно до якої не відшкодовується шкода, завдана особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, є необґрунтованою, оскільки шкода позивачу завдана джерелом підвищеної небезпеки, підстави і порядок відшкодування такої шкоди врегульовано спеціальною нормою (стаття 1187 ЦК України), яка передбачає, що обов`язок відшкодувати шкоду, завдану внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача незалежно від наявності вини.

Відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них твідноситься неперобна сила та умисел потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності не переробної сили законом покладається такод на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція вини заподіювача шкоди (див. постанову Верховного Суду від 03.11.2021 справа № 308/10965/19).

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки, так і ті, що завдали шкоди внаслідок необережності. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 263 ЦК України непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за таких умов подія. Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для цього заподіювача шкоди, а й для інших осіб при досягненому рівні розвитку науки і техніки; надзвичайна подія, яка не може бути передбачена заподіювачем шкоди; завжди зовнішня подія по відношенню до діяльності заподіювача шкоди. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція винуватості заподіювача шкоди (див. постанову Верховного Суду від 28.10.2020 справа № 445/370/19).

Отже стан здоров`я відповідача не може кваліфікуватися в якості події, пов`язаною з непереборною силою, оскільки не переробна сила завжди носить зовнішній характер, який не має відношення до дій, фізичного або психологічної стану конкретної особи.

Також, в даній подій відсутній умисел потерпілого, який міг би стати підставою для звільнення від відповідальності щодо відшкодування шкоди потерпілому.

Таким чином, обов`язок по відшкодування шкоди, завданої в результаті пошкодження транспортному засобу «RENAULT SANDERO», д.н.з. НОМЕР_1 , позивачу покладається безпосередньо на відповідача.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підтвердження завданої матеріальної шкоди долучено звіт № 74/1111.02.24 від 23.02.2024 суб`єкта оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_4 », відповідно до якого вартість відновлювального ремонту КТЗ «RENAULT SANDERO», д.н.з. НОМЕР_1 складає 178 330,87 грн.

Суд вважає вказаний звіт належним та допустимим доказом у справі, таким чином факт завдання відповідачем позивачу матеріальної шкоди у розмірі 178 330,87 грн доведений належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши всебічно та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, та стягнення з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 178 330, 87 грн.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України оскільки позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1 783,31 грн судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 78-81, 133, 137, 258, 259, 264, 265, 268, 280-281, 284, 289, 352-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 178 330 (сто сімдесят вісім тисяч триста тридцять) гривень 87 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 783 (одна тисяча сімсот вісімдесят три) гривень 31 копійку.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: