Справа № 760/901/25
Провадження № 22-ц/801/2101/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шелюховський М. В.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 рокуСправа № 760/901/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя доповідач),

суддів Панасюка О.С., Рибчинського В. П.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Ю.О.,

розглянув (в режимі відеоконференції) у відкритому судовому засіданні справу № 760/901/25 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Омега» про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 30.07.2025, ухвалене у складі судді Шелюховського М.В. в приміщенні суду в м. Іллінці, повний текст рішення складено 30.07.2025, -

в с т а н о в и в :

3.01.2025 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі ПАТ «СК «АРКС») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Омега» (далі - ПАТ «АК «Омега») про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, в якому просив : (1) стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «АРКС» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 32058 грн 82 грн; (2) стягнути з ПАТ «АК «Омега» на користь ПАТ «СК «АРКС» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 130000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.11.2019 на автодорозі Київ - Ковель 31 км перехрестя виїзд з смт. Ворзель сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «MERCEDES BENZ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «MERCEDES BENZ ATEGO», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 19.12.2019 у справі № 367/9620/19 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУПАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. На момент дорожньо-транспортної пригоди, майнові інтереси власника автомобіля «MERCEDES BENZ ATEGO», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , були застраховані в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «АХА Страхування» (з 20.07.2019 року змінено назву на ПАТ «СК «АРКС») Генеральним договором добровільного страхування транспортних засобів № 001a8ц5 від 22.12.2017 (сертифікат № 371 від 18.04.2019 року).

Власник пошкодженого автомобіля «MERCEDES BENZ ATEGO», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , звернувся до ПАТ «СК «АРКС» із заявою про настання страхової події та виплату страхового відшкодування. Дана заява була розглянута, пошкодження застрахованого автомобіля визнано страховим випадком, у зв`язку з чим на підставі: акту огляду транспортного засобу від 9.12.2019; ремонтної калькуляції № A-0094 від 14.07.2020; акту виконаних робіт № 44/10 від 23.10.2020; страхового акту № ARX3447364 від 26.11.2020, ПАТ «СК «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 162058 грн 82 коп, що підтверджується платіжним дорученням № 932076 від 28.11.2022.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля MERCEDES BENZ», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , була застрахована в ПАТ «АК «ОМЕГА» полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AO 4216725 з лімітом відповідальності за шкоду завдану майну потерпілих 130000 грн.

ПАТ «СК «АРКС» звернулось до ПАТ «АК «ОМЕГА» із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом № AO 4216725, проте станом на день подання позовної заяви відповіді не надано, страхове відшкодування не сплачено. З урахуванням вищенаведеного позивач вважає, що підлягає стягненню з ПАТ «АК «Омега» страхове відшкодування в розмірі 130000 грн, а з ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця між сумою страхового відшкодування сплаченого по договору № 001а8ц5 від 22.12.2017 та лімітом відповідальності по полісу ОСЦПВВНТЗ АО 4216725 в розмірі 32058 грн 82 коп.

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 30.07.2025 в задоволенні позову ПАТ «СК «АРКС» відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ПАТ «СК «АРКС» подано апеляційну скаргу (вх № 9528 від 22.08.2025), в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог; стягнути судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3028 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 4542.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що в постанові ВП ВС від 14.12.2021 по справі № 147/66/17 зазначено, що ані Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає припинення взагалі права потерпілої особи на отримання відшкодування або на задоволення позову, як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності; цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПАТ «АК «Омега», позивач у справі діяв виключно добросовісно, а саме відразу після дорожньо-транспортної пригоди відшкодував потерпілому завдану ОСОБА_1 майнову шкоду на підставі договору добровільного страхування, однак до даного часу ПАТ «АК «Омега» не сплачена, до суду з вимогами до відповідачів ПАТ «СК «АРКС» звернулося в межах загального строку позовної давності; з урахуванням наведеного, підлягає стягненню з ПАТ «АК «Омега» страхове відшкодування в розмірі 130000 грн; на підставі статті 1194 ЦК України підлягає стягненню різниця між сумою страхового відшкодування сплаченого по договору № 001а8ц5 від 22.12.2017 та лімітом відповідальності по полісу ОСЦПВВНТЗ АО 4216725, що становить 32058,82 грн.

2.09.2025 до Вінницького апеляційного суду надійшов відзив (вх № 9981) ПАТ «АК «Омега», в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Відзив обґрунтовано тим, що позивачем не надано суду поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/4216725; доданий до апеляційної скарги витяг з централізованої бази МТСБУ щодо полісу № АО/4216725 не містить жодних ідентифікуючих ознак, які б вказували на його достовірність (ким і коли виданий, не підписаний відповідальною особою), а отже він не може бути визнаний належним доказом. Доказів неможливості подання відповідних доказів до суду першої інстанції позивачем не надано. Позивачем не доведено, що АК «Омега» є особою, відповідальною за завдану ОСОБА_1 шкоду. Позивач не звертався до ПАТ «АК «Омега» із заявою про виплату страхового відшкодування протягом одного року з моменту ДТП, тобто в строк до 29.11.2020. З позовом звернувся лише у січні 2025 року. Зазначене згідно п.37.1.4 ст. 37 Закону є безумовною підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Позивачем не надано доказів вартості ремонту автомобіля з урахуванням зносу. Позивач не довів права вимоги до ПАТ «АК «Омега», та розмір позовних вимог.

Щодо розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У судовому засіданні представник ПАТ «СК «АРКС» адвокат Сечко С.В. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

ОСОБА_1 та представник ПАТ «АК «Омега» у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина друга статті 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Сечко С.В., переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

Відповідно до копії постанови Ірпінського міського суду Київської області від 19.12.2019 у справі № 367/9620/19, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУПАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, встановлено, що 29.11.2019 р. о 18:45 год. на АД м-07 Київ-Ковель 31 км. перехрестя виїзд з смт. Ворзель, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_5 , рухався по другорядній дорозі та на перехресті нерівнозначних доріг не надав перевагу в русі транспортному засобу Mercedes д.н.з. НОМЕР_6 , що рухався поголовній дорозі, під керуванням водія ОСОБА_2 та скоїв зіткнення з останнім. В результаті ДТП всі учасники події отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 1.5, 16.11 ПДР України та вчинив правопорушення передбачене ст.124 КУпАП» /а. с. 4-5/.

На аркуші справи 6-16 знаходиться копі генерального договору № 001а8ц5 добровільного страхування наземного транспорту від 22.12.2017, укладеного між АТ «СК «АХА Страхування» та ПАТ «Миронівський хлібопродукт».

На аркуші справи 17 знаходиться сертифікат № 371 від 18.04.2019 до Генерального договору № 001а8ц5 від 22.12.2017 добровільного страхування наземного транспорту.

Власник пошкодженого автомобіля «MERCEDES BENZ ATEGO» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 звернувся до ПАТ «СК «АРКС» із заявою від 10.12.2019 про настання страхової події та виплату страхового відшкодування /а. с. 18-20/.

На аркуші справи 21-28 знаходиться акт № 2383 огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 9.12.2019, ремонтна калькуляція № А-0094 від 14.07.2020, акт виконаних робіт та послуг № 44/10 від 23.10.2020.

На аркуші справи 29, 30 знаходиться страховий акт № ARX3447364 від 26.11.2022, відповідно до якого сума відшкодування 162058,82 грн, та розрахунок страхового відшкодування.

ПАТ «СК «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 162058 грн 82 коп, що підтверджується платіжним дорученням № 932076 від 28.11.2022 /а. с. 31/.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є недоведеними, позивачем не доведено порушення його прав відповідачами.

Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог зроблено за неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, з огляду на наступне.

Щодо вимог ПАТ «СК «АРКС» до ПАТ «АК «Омега» про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 130000 грн, апеляційний суд зазначає наступне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів, а тому при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі, правового статусу суб`єкта звернення та відповідний статус учасників справи.

Таким чином, судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Відповідно до вимог статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Разом із предметним критерієм для визначення юрисдикції має враховуватися також суб`єктний чинник.

Відповідно до статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом (стаття 20 ЦПК України).

У справі, що переглядається, ПАТ «СК «АРКС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ПАТ «АК «Омега» про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 3.10.2018 у справі № 760/15471/15-ц в аналогічних правовідносинах зроблено висновок про те, що за вимогами статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому в деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Тобто страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, у якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Вирішуючи питання щодо юрисдикційності спору у вказаній справі, Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що спір між двома господарюючими суб`єктами (страховими компаніями) повинен бути вирішений за правилами іншого судочинства (господарського), оскільки солідарне стягнення із заподіювача шкоди та страховика за встановлених судом обставин є неможливим.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги (частина друга статті 377 ЦПК України).

Установивши, що правовідносини в частині позовних вимог ПАТ «СК «АРКС» до ПАТ «АК «Омега» про стягнення страхового відшкодування виникли між двома господарюючими суб`єктами і підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ПАТ «СК «АРКС» до ПАТ «АК «Омега» про стягнення страхового відшкодування підлягає скасуванню, а провадження у справі в цій закритті закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Схожий висновок також викладено у постанові Верховного Суду від 7.07.2021 у справі № 515/425/20 та від 6.12.2023 по справі № 688/2151/23.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Помилково прийнявши позов до розгляду, суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України. Схожі висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 2.10.2019 у справі № 904/51/19 та Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.05.2021 у справі № 712/12136/18.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

У разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору (частина четверта статті 377 ЦПК України).

Ураховуючи те, апеляційний суд дійшов висновку про закриття провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України у справі в частині вирішення позовних вимог ПАТ «СК «АРКС» до ПАТ «АК «Омега» про стягнення страхового відшкодування, оцінка доводам апеляційної скарги щодо обґрунтованості та доведеності позовних вимог до ПАТ «АК «Омега» не надається, а тому в цій частині апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Щодо вимог ПАТ «СК «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 32058 грн 82 грн, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

ПАТ «СК «АРКС» в позові просить стягнути з ОСОБА_1 підлягає стягненню різницю між сумою страхового відшкодування сплаченого по договору № 001а8ц5 від 22.12.2017 та лімітом відповідальності по полісу ОСЦПВВНТЗ АО 4216725 (162058,82 130000) в розмірі 32058 грн 82 коп.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «СК «АРКС», суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги до ОСОБА_1 є недоведеними, позивачем не доведено порушення його прав відповідачем.

Колегія суддів вважає зазначений висновок зробленим за неповного з`ясування обставин справи та з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до заяви (вх № 2814) від 5.06.2025 ОСОБА_1 позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував щодо задоволення позову /а. с. 65/.

Згідно з положеннями пункту 5 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність.

Дії та воля сторони цивільного процесу фактично визначають спрямованість процесуальної діяльності суду та її результати.

Відповідно до частини першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина друга статті 82 ЦПК України).

Суд першої інстанції, отримавши заяву ОСОБА_1 про визнання позовних вимог заявлених до нього ПАТ «СК «АРКС» про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 32058 грн 82 грн, дійшов помилкових висновків про відсутність правових підстав для їх задоволення з підстав їх недоведеності, не врахувавши положення частини другої статті 82 ЦПК України. Дане визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд першої інстанції не зазначив чому не приймає визнання позову ОСОБА_1 , чим допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи (частина друга статті 376 ЦПК України).

З огляду на зазначене, Вінницький апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ПАТ «СК «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення цих позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «АРКС» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 32058 грн 82 коп.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

Враховуючи те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, відтак з ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог за подання позовної заяви в розмірі 746,70 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 1120,06 грн, всього 1866,76 грн.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» задовольнити частково.

Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 30.07.2025 у даній справі скасувати та ухвалити нове.

Провадження у справі № 760/901/25 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Омега» про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування закрити.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 32058 (тридцять дві тисячі п`ятдесят вісім) гривень 82 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 746,70 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 1120,06 грн, всього 1866,76 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: О. С. Панасюк

В. П. Рибчинський

Повний текст постанови складено 16.10.2025