ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 689/2671/24

Провадження № 22-ц/820/1870/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Талалай О.І., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю прокурора Нікітюка П.Г.,

представника позивача Пантела В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Солобковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 травня 2025 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2024 року заступник керівника Хмельницької окружної прокуратури (далі Прокурор) звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Солобковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області (далі Рада) до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки.

Прокурор зазначив, що на підставі рішення Ради від 30 січня 2015 року №8 між Радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі від 3 березня 2015 року. За умовами цього договору Рада передала ОСОБА_1 в оренду строком на 30 років земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 0,8090 га з кадастровим номером :01:002:0028, розташовану в межах села Солобківці (далі земельна ділянка), для ведення особистого селянського господарства. У свою чергу, відповідач зобов`язався сплачувати на рахунок Ради орендну плату у розмірі 644 грн 37 коп., що становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (21 478 грн 94 коп.), щомісячними рівними платежами з індексацією платежів. ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за договором оренди земельної ділянки та не сплатив орендну плату за 2022-2024 роки в сумі 2 428 грн 90 коп., а тому мають місце підстави для розірвання цього договору та повернення земельної ділянки власнику.

За таких обставин Прокурор просив суд розірвати укладений між Радою та ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки та зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку у користування ради.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 травня 2025 року позов задоволено.

Розірвано договір оренди земельної ділянки, що призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:002:0028, площею 0,8090 га, укладений 3 березня 2015 року між Солобковецькою сільською радою та ОСОБА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_1 повернути земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,8090 га (кадастровий номер :01:002:0028) у користування Солобковецької сільської ради

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Хмельницької обласної прокуратури судовий збір у розмірі 6 056 грн.

Суд керувався тим, що протягом 2022-2024 років ОСОБА_1 систематично не сплачував орендну плату за користування земельною ділянкою. Оскільки ОСОБА_1 допустив істотне порушення договору оренди землі, то цей договір слід розірвати, а земельну ділянку повернути у користування Ради.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не довів набуття та порушення свого права сторони за договором у спірних правовідносинах, а також дотримання порядку розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки. Відповідач не допустив систематичної несплати орендної плати та істотного порушення договору оренди землі, внаслідок чого підстави для розірвання цього договору відсутні. Суд першої інстанції не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзивах на апеляційну скаргу Прокурор і Рада просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказавши на його законність та обґрунтованість.

Щодо розгляду справи апеляційним судом за відсутності відповідача

Відповідно до статті 372 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» («Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain», заява №11681/85, рішення від 7 липня 1989 року, пункт 35) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд виходить з того, що якщо сторони та/або їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є перешкодою для розгляду справи.

Ухвалою від 27 серпня 2025 року справа була призначена до судового розгляду в суді апеляційної інстанції на 7 жовтня 2025 року о 9 годині.

3 вересня 2025 року ОСОБА_1 одержав судову повістку про виклик, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 145), тобто відповідач повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи в апеляційному суді.

6 жовтня 2025 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою. Водночас відповідач ОСОБА_1 не зявився в судове засідання.

Оскільки поважність причини неявки відповідача до суду не підтверджена, ОСОБА_1 реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, то апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу в даному судовому засіданні.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що відкладення розгляду справи призведе до порушення строку розгляду апеляційної скарги, визначеного статтею 371 ЦПК України.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Земельна ділянка належить на праві власності територіальній громаді села Солобківці, Хмельницького району, Хмельницької області, в особі Ради.

3 березня 2015 року Рада (орендодавець) і ОСОБА_1 (орендар) уклали договір оренди землі (далі договір оренди), за умовами якого згідно з рішенням від 30 січня 2015 року №8 Рада передала ОСОБА_1 земельну ділянку у строкове платне користування для ведення особистого селянського господарства строком на 30 років (пункти 1, 8 договору оренди).

Пунктами 9, 10 договору оренди визначено, що річна орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 644 грн 37 коп. на рахунок Ради, що становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (21 478 грн 94 коп.). Індексація платежу проводиться щорічно за офіційними щорічними показниками інфляції.

Після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду (пункт 21 договору оренди).

Згідно з пунктом 31 договору оренди орендар зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату.

Із пункту 36 договору оренди слідує, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

5 березня 2015 року Реєстраційна служба Ярмолинецького районного управління юстиції Хмельницької області зареєструвала право ОСОБА_1 на оренду земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про інше речове право 8961794).

ОСОБА_1 не сплатив Раді орендну плату за 2022-2024 роки, внаслідок чого виник борг у сумі 2 428 грн 90 коп., із яких: борг за 2022 рік 819 грн 63 коп., борг за 2023 рік 819 грн 63 коп., борг за 11 місяців 2024 року 789 грн 64 коп.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року у справі №560/20359/23 за позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області стягнуто з ОСОБА_1 кошти у рахунок погашення податкового боргу в розмірі 200 040 грн 20 коп., у тому числі заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою протягом 2022-2023 років.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Із положень статті 614 ЦК України слідує, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Як передбачено статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 651 ЦК України унормовано, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до статті 93 Земельного кодексу України (далі ЗК України) право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Порядок укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначається Законом України від 6 жовтня 1998 року №161-ХІV «Про оренду землі» (далі Закон №161-ХІV).

За змістом статті 13 Закону №161-ХІV договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

В силу частини першої статі 15 Закону №161-ХІV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно зі статтею 21 Закону №161-ХІV орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Як унормовано пунктом 288.7 статті 288 Податкового кодексу України (далі ПК України), податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Пунктом 287.3 статті 287 ПК України встановлено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частинами власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати (частина перша статті 24 Закону №161-ХІV).

Із положень частини першої статті 32 Закону №161-ХІV слідує, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Як передбачено пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Відповідно до частини першої статті 34 Закону №161-ХІV у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають із договорів. Сторони повинні виконувати зобов`язання належним чином відповідно до умов договору.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, визначені договором.

Чинне законодавство встановлює презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання, тобто на таку особу покладається обов`язок довести відсутність своєї вини у невиконані зобов`язання. Якщо боржник доведе, що ним вжито усіх заходів для недопущення цивільного правопорушення, то він звільняється від відповідальності за невиконання зобов`язання.

Підставою для розірвання договору за рішенням суду є істотне порушення однією з сторін умов договору, внаслідок чого інша сторона втрачає можливість досягнути бажаного результату та визначеної цілі договору.

Право оренди це один із видів речового права на чуже майно, в тому числі на земельну ділянку, яке складається з права тимчасового володіння та користування майном.

Відносини, пов`язані з орендою землі, здійснюються на договірних засадах.

За своєю правовою природою договір оренди землі є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої орендодавець зобов`язується передати орендареві земельну ділянку у строкове володіння та користування, а орендар, у свою чергу, зобов`язується використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням для особистої мети та вносити орендодавцеві плату за землю (орендну плату).

Домовленості сторін щодо орендної плати, її розміру, індексації, способу розрахунків, строків, порядку її внесення та перегляду, відповідальності за її несплату, віднесені до істотних умов договору оренди землі. Водночас порядок обчислення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів визначаються законом.

Систематичні (послідовно неодноразові) несплата або неповна сплата орендарем орендної плати є підставою для розірвання договору оренди землі. Також невиплата орендної плати тягне за собою стягнення з орендаря на користь орендодавця відповідної заборгованості з цієї плати за землю.

У разі розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцю земельну ділянку.

Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року (справа №383/708/16-ц) сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо внесення орендної плати є вичерпною підставою для розірвання такого договору.

За умовами договору оренди сторони визначили, що розмір річної орендної плати становить 644 грн 37 коп. із індексацією платежів за офіційними щорічним показниками інфляції. Орендна плата вноситься щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

Зібрані письмові докази достовірно та об`єктивно вказують на те, що протягом 2022-2023 років і протягом 11 місяців 2024 року ОСОБА_1 не вносив орендної плати за користування земельною ділянкою, внаслідок чого виникла заборгованість.

Факт невнесення ОСОБА_1 орендної плати підтверджується письмовими доказами: довідкою Ради від 21 листопада 2024 року №02-21-811 (а.с. 22-23); вимогами Ради до ОСОБА_1 про погашення заборгованості з орендної плати від 13 березня 2023 року №02-21-171, від 17 квітня 2023 року №02-21-291, від 1 травня 2023 року №02-21-320, від 14 вересня 2023 року №02-21-691, від 28 листопада 2023 року №02-21-861, від 24 січня 2024 року №02-01-124 (а.с. 32-33, 34-35, 38-39, 40-41, 42-44, 47-49); довідками Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 15 листопада 2024 року №13321/5/22-01-24-08, від 15 листопада 2024 року №13324/5/22-01-24-08 (а.с. 54-56, 59-60, 85-86); розрахунком орендної плати за 2022-2024 роки (а.с. 63-64, 88).

Водночас ОСОБА_1 не спростував цю обставину належними та допустимими доказами.

Твердження ОСОБА_1 про відсутність у нього заборгованості з орендної плати суперечать дослідженим доказам.

Встановивши систематичне невнесення ОСОБА_1 орендної плати, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди землі та повернення Раді земельної ділянки.

Посилання відповідача на відсутність підстав для розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки не відповідає фактичним обставинам справи та чинним нормам закону.

Суд першої інстанції з`ясував усі обставини справи, а його висновки відповідають цим обставинам. Також суд правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є безпідставними.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 8 жовтня 2025 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

О.І. Талалай

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Кульбаба А.В.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 47