Справа № 279/4237/25
Провадження № 2/279/1925/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2025 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Бобровою В.С., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника третьої особи: Служби у справах дітей виконавчого комітету Коростенської міської ради Швеця М.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу №279/4237/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Коростенської міської ради про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей батьком,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Юшкевич Х.І. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Коростенської міської ради про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей батькомв якій просить суд встановити факт, що позивач ОСОБА_4 , самостійно, виховує та утримує двох неповнолітніх дітей: - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без участі матері - ОСОБА_3 .

В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 01.04.2025 року розірвано шлюб між ним та відповідачкою по справі ОСОБА_3 . Від даного шлюбу мають чотирьох дітей. ОСОБА_1 самостійно займається утриманням на вихованням двох з дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Син ОСОБА_6 відвідує центр розвитку дитини №18, що знаходиться в м.Коростені, ще з 26.09.2024 року, донька ОСОБА_5 , навчається в Коростенському ліцеї №5 та закінчила 6-А клас. Мати дітей відповідач по справі не цікавиться та не приймає активну участь у розвитку дітей та в їх житті.

Позивач зазначив, що разом з двома дітьми проживають окремо від відповідача ще з осені 2024 року. Переїзд в інше місто проживання був спричинений погіршеним психологічним станом дітей на яке вплинули часті конфлікти між подружжям, а також певні неприємні ситуації у відносинах дітей з матір`ю.

Позивач є єдиним піклувальником дітей, який здійснює за ними постійний догляд, утримує їх та займається їх вихованням. Встановлення юридичного факту про самостійне виховання та утримання дітей батьком позивачу необхідно з метою захисту прав та інтересів дітей, оформлення документів для отримання соціальної допомоги від держави та благодійних фондів, вирішення питання про переміщення дітей для оздоровлення та духового і морального розвитку тощо.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та просив його задоволити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов з підстав зазначених в ньому підтримала та просила його задоволити

Відповідач, ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовної заяви не заперечив.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області у справі №478/196/25 від 01.04.2025 року шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що зареєстрований 21.12.2012 року Виконавчим комітетом ТроїцькоСафонівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, актовий запис №02 був розірваний (а.с. 9-10)

Згідно Витягу з реєстру Коростенської територіальної громади, вбачається, що з 06.02.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є зареєстрованим за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 19).

Згідно Витягу з реєстру Коростенської територіальної громади, вбачається що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 з 11.03.2025 року. ( а.с. 22)

Актом обстеження умов фактичного проживання родини: гр. ОСОБА_1 , що знаходиться по АДРЕСА_2 , встановлено, що склад сім`ї 4 чоловіка: ОСОБА_1 батько, ОСОБА_7 цивільна дружина, ОСОБА_5 - донька, ОСОБА_6 син, будинок орендований, умови проживання задовільні. (а.с. 12-13).

Згідно довідки №23.9-32/52428 виданої 10.06.2025 року Коростенським відділом державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області ЦМУМЮ ( м.Київ), слідує, що виконавчих документів про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 у Коростенському відділі державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області ЦМУМЮ ( м.Київ) згідно обліку АСВП на виконанні не перебуває. (а.с. 17).

Згідно довідки № 10 виданої 17.04.2025 року директором ЦДР №18 м.Коростеня, слідує, що дійсно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно відвідує центр розвитку дитини з 26.09.2024 року. За час перебування дитини в закладі мама не цікавилася дитиною. Мама не бере участі у житті дитини. Батько цікавиться та приймає активну участь у розвитку дитини. (а.с. 11).

Згідно довідки № 497 виданої 18.04.2025 року директором Коростенського міського ліцею №5, виданої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що вона дійсно проживає з батьком ОСОБА_1 на постійній основі за адресою: АДРЕСА_1 та навчається в 6-А класі Коростенського міського ліцею №5. Батько цікавиться та приймає активну участь у розвитку дитини. Мама не бере участі у житті дитини. (а.с. 11).

Позивач ОСОБА_1 в позовному провадженні просить встановити факт самостійного виховання дитини. Заявлені вимоги, пов`язані з доведенням існування підстав для визнання (підтвердження) за ним певного соціально-правового статусу - батька, який самостійно виховує дитину.

Вирішуючи спір суд виходив з наступних норм та мотивів.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (стаття 1 СК України).

Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 звертаючись до суду просить встановлення вищевказаного факту для юридичного підтвердження наявності вже і так існуючого факту самостійного виховання та утримання своїх дітей: доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , так як відповідачка ОСОБА_3 не бере участі в утриманні та вихованні дітей.

Разом з тим вказує, що встановлення даного факту напряму впливає на його права й обов`язки та інтереси дітей, які перебувають на його самостійному вихованні та утриманні, при цьому, позивач не має іншої можливості підтвердити факт самостійного виховання ним дітей.

Згідно із ч.6 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ст.141 СК України батьки мають рівні обов`язки щодо виховання та утримання дітей, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою або шлюб між ними розірвано, а також незалежно від того, чи проживають батько чи мати разом з дітьми або окремо від дитини.

Згідно із ч.4 ст.155 цього Кодексу ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч.1 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті, в якій зазначено, що той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця.

Згідно із ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Встановлення факту самостійного виховання неповнолітніх дітей можливе в ході вирішення питання про позбавлення одного з батьків батьківських прав та встановлення обставин невиконання одним з батьків батьківських обов`язків.

Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу.

Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені ст.ст.150-151 СК України.

За приписами ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з ч.2, 5 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Крім того, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Таким чином, за змістом наведених норм чинного законодавства, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Отже, при встановленні факту самостійного виховання дитини батьком фактично встановлюється юридичний факт, у силу якого обсяг прав матері обмежується або припиняється.

З матеріалів справи вбачається, що позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що, що неповнолітні діти проживають разом із ним, знаходиться на його утриманні і самостійному вихованні.

Згідно із ч.1 ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

В ході розгляду справи позивачем не надано та судом не встановлено факту порушення особистих прав позивача, які б підлягали захисту у судовому порядку в обраний ним спосіб, та необхідність, дійсну мету встановлення (підтвердження) судом фактів, про які просив позивач.

Як встановлено в ході розгляду справи відповідач проживає на території України, в іншому населеному пункті та у неї не має обґрунтованих перешкод для участі у вихованні своїх дітей.

На думку суду факт розірвання шлюбу між сторонами та те, що сторони не проживають разом, не свідчить про не можливість участі матері у вихованні та утриманні дітей.

Крім цього, суд відзначає те, що позивачем в ході розгляду справи не долучено жодного доказу з приводу необхідності встановлення факту самостійного виховання дітей, а саме для отримання соціальної допомоги від держави. Зокрема, не долучено факту звернення із заявою про надання такої допомоги та відмови в її виплаті.

Верховний Суд України у листі від 1 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертав увагу судів, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Судом відзначається, що доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

Такий факт одноосібного виховання дитини одним із батьків не може встановлюватись за домовленістю батьків дитини, (враховуючи, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог) в тому числі на підставі укладеного між ними договору або на підставі судового рішення, оскільки існує загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини.

Окреме проживання батьків та встановлення місця проживання дитини із позивачем, що включає в себе обов`язок батька щодо утримання та виховання дитини, не доводять факт відсутності участі матері у вихованні дитини.

На думку суду, встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком дитини не породжує ті юридичні наслідки, про які зазначено у заяві, та від встановлення судом таких фактів не залежить виникнення, зміна особистих прав позивача як батька, про які він зазначив у заяві.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити у зв`язку з її необґрунтованістю.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Коростенської міської ради про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей батьком відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса місця фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП- НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_3 ,місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Коростенської міської ради, адрема місця знаходження/реєстрації: Житомирська область, м.Коростень, Грушевського, 22 каб.17, .

Суддя Леся НЕДАШКІВСЬКА

копія згідно з оригіналом