Справа № 357/1989/25
Провадження № 2-с/357/71/25
У Х В А Л А

20 жовтня 2025 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б. І. розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2025 року адвокат Речицька Янна Олександрівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою, в якій просила: скасувати судовий наказ по цивільній справі № 357/1989/25 провадження № 2-н/357/470/25 від 18 лютого 2025 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Приватного акціонерного товариства "КАТП-1028", місцезнаходження: 09109, Київська область, м. Біла Церква, вул. Мережна, буд. 10, , заборгованість за оплату послуг з поводженнями з побутовими відходами в розмірі 1079,88 грн. (одна тисяча сімдесят дев`ять гривень вісімдесят вісім копійок) та судовий збір в розмірі 302,80 грн. (триста дві гривні вісімдесят копійок); відшкодувати понесені ОСОБА_1 витрати: - судовий збір в розмірі 151 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Вказана заява обґрунтована тим, що стягувачем не надані докази, які підтверджують власність на дану квартиру чи інших доказів, які підтверджують право ОСОБА_1 користування нею. Відповідно до ст. 12 Закону про ЖКП надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. ОСОБА_1 не могла укладати будь-які договори, тому що не є власником даної квартири. З 26 листопада 2008 року дана квартира належить іншому власнику. Отже, ОСОБА_1 не є власником квартири, на якій підставі вона повинна сплачувати борги не встановлено та не доведено Заявником. Не надано інших документів, які б засвідчили право користування квартирою ОСОБА_1 , а отже і створення відходів за даною адресою. ОСОБА_1 - з 2022 року постійно проживає закордоном, - зареєстрована за певним місцем проживання (прописана) закордоном - має відповідний документ, що дозволяє її проживання в іноземній країні. Отже, створювати відходи в Україні фізично не могла. Своїми діями ОСОБА_2 запобігає забрудненню відходами навколишнього природного середовища України. Враховуючи те, що судовий наказ може бути виданий за наявності договору про надання комунальних послуг, а також документів, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, вважаю, що вимоги Заявника, які пред`явлені в заяві про видачу судового наказу є необґрунтованими та безпідставними, оскільки не підтверджують безспірність розрахунків, а договір, взагалі Заявником не наданий.

Оглянувши матеріали цивільної справи № 357/1989/25 провадження № 2-н/357/470/25, суддя вважає, що заява про скасування судового наказу підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що 18 лютого 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області виніс судовий наказ про стягнення з з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Приватного акціонерного товариства "КАТП-1028", місцезнаходження: 09109, Київська область, м. Біла Церква, вул. Мережна, буд. 10, , заборгованість за оплату послуг з поводженнями з побутовими відходами в розмірі 1079,88 грн. (одна тисяча сімдесят дев`ять гривень вісімдесят вісім копійок) та судовий збір в розмірі 302,80 грн. (триста дві гривні вісімдесят копійок).

Згідно ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої ст. 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Проаналізувавши зміст ч. 3 ст. 171 ЦПК України, слід зазначити, що заява про скасування судового наказу є безумовною підставою для такого скасування за умови відсутності підстав для повернення такої заяви. Наявність будь-яких інших підстав чи обставин при цьому не перевіряється.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що строк звернення до суду із заявою про скасування судового наказу не пропущений, заява відповідає вимогам ст. 170 ЦПК України, підстави для повернення заяви про скасування судового наказу відсутні. Враховуючи те, що зазначені у заяві про скасування судового наказу доводи представника заявника можуть бути перевірені судом лише під час розгляду справи в порядку позовного провадження, тому суд дійшов висновку про задоволення заяви про скасування судового наказу.

Щодо посилання представника заявника про понесені витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу за подачу заяви про скасування судового наказу, суд керується таким.

Частиною першою статті 133 ЦПК України, передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Відповідно до положень частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд відмічає, що відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України сторони є учасниками справи у справах позовного провадження, тоді як справа, в якій постановлено оскаржувану ухвалу, розглянута в порядку наказного провадження.

У справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник (частина друга статті 42 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 167 ЦПК України розгляд заяв про видачу судового наказу проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника, що позбавляє останнього можливості подати заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу або клопотання про зменшення таких витрат.

Своєю чергою, в наказному провадженні розглядаються безспірні вимоги, що виключає можливість стягнення судовим наказом витрат на професійну правничу допомогу.

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України, який не містить положень, які б передбачали можливість розподілу витрат на правничу допомогу.

На відміну від витрат по сплаті судового збору, розмір якого визначається Законом України «Про судовий збір», склад та розмір витрат на правничу допомогу входять до предмета доказування у справі, в якій сторони, користуючись принципами змагальності та диспозитивності судового процесу, обґрунтовують свої вимоги та заперечення не лише стосовно вимог по суті спору, й з приводу витрат на правничу допомогу.

З огляду на викладене, відшкодування витрат на правничу допомогу можливе у справах позовного провадження, а у справах наказного провадження, з урахуванням особливостей розгляду цих справ, такі судові витрати не відшкодовуються.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеній у постанові від 25 березня 2020 року у справі № 607/1219/18, про те, що відшкодування витрат на правничу допомогу можливе у справах позовного провадження.

Керуючись, ст. 170, 171, 260, 261 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу задовольнити частково.

Скасувати судовий наказ Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2025 року по цивільній справі № 357/1989/25 провадження № 2-н/357/470/25 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Приватного акціонерного товариства "КАТП-1028", місцезнаходження: 09109, Київська область, м. Біла Церква, вул. Мережна, буд. 10, , заборгованість за оплату послуг з поводженнями з побутовими відходами в розмірі 1079,88 грн. (одна тисяча сімдесят дев`ять гривень вісімдесят вісім копійок) та судовий збір в розмірі 302,80 грн. (триста дві гривні вісімдесят копійок).

У задоволенні вимог про відшкодування судових витрат - відмовити.

Роз`яснити стягувачу його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Б. І. Кошель