ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9272/25 Справа № 199/3669/24 Суддя у 1-й інстанції - БОГУН О. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Піменової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Індюкової Тетяни Володимирівни на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, треті особи Дніпровська міська рада, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, треті особи Дніпровська міська рада, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії,

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що вона є донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_1 її батько - ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, квартира, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , не ввійшла до спадкової маси, оскільки за часу життя ОСОБА_5 право власності на вищевказану квартиру за ним не було зареєстровано та до відповідних органів за приватизації спадкодавець не звертався, а тому отримати свідоцтво на право на спадщину за законом у неї не має можливості. Позивач вказує, оскільки ОСОБА_5 не звертався до відповідного органу приватизації з належною заявою, тому відповідна квартира не відноситься до спадкового майна, а тому до вище вказаної позиції Верховного суду, права інших спадкоємців не порушуються. Майно на цей час не зареєстровано і за будь-якими іншими особами, інформація про право власності на квартиру відсутня в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно або в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Адвокатом Індюковою Т.В. самостійно було здійснено пошук в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо права власності на нерухоме майно, а саме на квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , але за вказаним параметрами відомості прав на вказане нерухоме майно відсутні. Також Листом від 27 жовтня 23 року року № 11381 КП Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації ДМР повідомило, що станом на 31 грудня 2012 року державна реєстрація права власності на нерухоме майно, за адресою: АДРЕСА_2 - не проводилась. 30 листопада 2023 року представник позивача звернулася з адвокатським запитом до Державного архіву Дніпропетровської області з метою отримання інформації та документів, а саме, чи видавався ордер на вищевказану квартиру, та на ім`я кого він видавався та в який період. У відповідь на адвокатський запит Державний архів Дніпропетровської області, надав відповідь №1-3594/0/217-23 від 04 грудня 2023 року, в якій позивачу або його представнику було запропоновано самостійно переглянути документи в читальній залі архіву. У квітні 2024 року позивач знайшла копію Ордеру №112, який виданий Виконавчим комітетом Дніпровської, міської ради 15 жовтня 1969 року. Вище вказаний Ордер № 112 від 15 жовтня 1969 року, був виданий батьку позивача - ОСОБА_5 на право заняття 4 (чотирьох) кімнатної квартири АДРЕСА_3 на підставі списку кооперативу затвердженого місцевою радою № 631 / 2 від 23 вересня 1969 року. Позивач вказує, із Ордеру № 112 від 15 жовтня 1969 року вбачається, він був виданий її батьку із сім`єю, яка складалася із трьох осіб, зокрема: ОСОБА_6 (мати Позивачки), ОСОБА_7 (тесть ОСОБА_5 ) та ОСОБА_8 (теща ОСОБА_5 ). Вказані особи наразі є померлими, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Позивач зазначила, вона з 1999 року зареєстрована та постійно проживає у вказаній квартирі, що підтверджується: штампом про реєстрацію місця проживання у паспорті, відповіддю Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР № 5/5-307 від 15 листопада 2023 року та Актом про фактичне проживання особи від 01 березня 2024 року, виданого ЖБК №1 Водитель. Позивач стверджує, після того, як вона вселилася із батьками до вказаної квартири на законних підставах, законність її проживання у цій квартирі ніхто не оспорює, проте у неї відсутня належним чином завірена копія ордеру, на підставі якого сім`я була вселена у це житлове приміщення. Відсутність копії ордеру позбавляє можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири, тому вона вимушена звернутися до суду з цим позовом та визнати за нею право на приватизацію квартири без наявності копії ордеру та зобов`язати відповідний орган вчинити необхідні дії по передачі у приватну власність квартири у відповідності до Закону України Про приватизацію державного житлового фонду без надання копії ордеру. На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; зобов`язати Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради провести дії по приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 за відсутності ордера на житлове приміщення, на підставі Закону України Про приватизацію державного житлового фонду.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, треті особи Дніпровська міська рада, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 адвокат Індюкова Т.В. просить рішення суду від 16 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, порушення судом норм матеріального права.

У відзиві на апеляційну скаргу Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради просить рішення суду від 16 квітня 2025 року залишити без змін, як законне та обґрунтоване, апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Індюкової Т.В. залишити без задоволенні, посилаючись на безпідставність її доводів.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції послався на те, що в матеріалах справи відсутня відмова відповідача в приватизації квартири яка не ввійшла до спадкового майна, крім цього в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджує факт невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, тому на нашу думку звернення до суду є передчасним та на даний момент права ОСОБА_1 не порушені так як відсутні докази того що вона намагалася ними скористуватися. Окрім цього ОСОБА_4 також претендує на частину спірної квартири так як вона зареєстрована в даній квартирі та має право користування нею.

Однак погодитися з такими висновками неможливо, оскільки суд дійшов них у порушення норм процесуального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен громадянин має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Згідно з частиною третьою ст. 9 ЖК УРСР громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

У відповідності зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Згідно з ч.1 ст. вказаного Закону України до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Статтею 8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду визначена організація проведення приватизації та оформлення права власності.

Так, згідно ч.1 цієї статті приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина (частина 3 статті 8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду).

Відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду органи приватизації, що здійснюють приватизацію державного житлового фонду, мають право на діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку.

Набуття квартири у приватну власність пов`язане із майновим правом у контексті тлумачення Європейським Судом з прав людини ст. 1 Протоколу 1 до Європейської конвенції з прав людини поняття майно, оскільки існує у вигляді вимог, стосовно яких позивач наводить доводи, що він має принаймні законні сподівання (котрі ґрунтуються на законодавчих нормах) на набуття права володіння, користування, розпорядження.

Згідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слід застосовувати для захисту «правомірних (законних) очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. Правомірні очікування виникають в особи, якщо вона дотримала всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому мала всі підстави вважати таке рішення дійсним і розраховувати на певний стан речей.

У справі встановлено, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (т.1 а.с.17).

15 жовтня 1969 року Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради було видано батьку позивача - ОСОБА_5 ордер №112 від 15 жовтня 1969 року на право заняття 4 (чотирьох) кімнатної квартири АДРЕСА_3 на підставі списку кооперативу затвердженого місцевою радою № 631 / 2 від 23 вересня 1969 року. Вказаний ордер був виданий ОСОБА_5 із сім`єю, яка складалася із трьох осіб, зокрема: ОСОБА_6 (мати Позивачки), ОСОБА_7 (тесть ОСОБА_5 ) та ОСОБА_8 (теща ОСОБА_5 ) (т.1 а.с.37).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_8 (теща ОСОБА_5 ) (т.1 а.с.24).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_5 (т.1 а.с.22).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивача - ОСОБА_6 (т.1 а.с.23).

З Листа від 27 жовтня 23 року року №11381 КП Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації ДМР вбачається, що станом на 31 грудня 2012 року державна реєстрація права власності на нерухоме майно, за адресою: АДРЕСА_2 - не проводилась (т.1 а.с.32).

20 листопада 2023 року листом №8/3-931 Дніпровська міська рада управління архівної справи, повідомили, що ордери на нерухоме майно до управління архівної справи ДМР на зберігання не надходять. В управлінні зберігаються розпорядчі документи виконавчого комітету ДМР за 1980-2008 роки, Амур-Нижньодніпровської районної ради за 1977-1993 роки. ОСОБА_1 було запропоновано для отримання вказаних відомостей звернутися до Державного архіву Дніпропетровської області (т.1 а.с.69).

30 листопада 2023 року представник позивача звернулася з адвокатським запитом до Державного архіву Дніпропетровської області з метою отримання інформації та документів, а саме, чи видавався ордер на вищевказану квартиру, та на ім`я кого він видавався та в який період (т.1 а.с.33).

У відповідь на адвокатський запит Державний архів Дніпропетровської області, надав відповідь №1-3594/0/217-23 від 04 грудня 2023 року, в якій позивачу або його представнику було запропоновано самостійно переглянути документи в читальній залі архіву (т.1 а.с.34).

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначила, що вона з 1999 року зареєстрована та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 . У встановленому законом порядку право власності на вказану квартиру, у якій вона мешкає, ніхто не оформлював.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Згідно ч. 5 ст. 12 ЦПК України на суд, як державний орган, покладено обов`язок, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснити у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст.51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Згідно даних паспорта громадянина України позивач ОСОБА_1 зареєстрована у квартирі АДРЕСА_3 з 09 лютого 1999 року (т.1 а.с.15).

З матеріалів справи вбачається, зареєстрованим місцем проживання третьої особи ОСОБА_3 , який є братом позивача ОСОБА_1 , є квартира АДРЕСА_3 (т.1 а.с.27). Інших даних про зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 матеріали справи не містять.

Зареєстрованим місцем проживання третьої особи ОСОБА_4 , яка є сестрою позивача ОСОБА_1 , також є квартира АДРЕСА_3 (т.1 а.с.21).

Приватизація - це процес передачі державного або комунального житла у приватну власність громадян.

Право на безоплатну приватизацію мають громадяни України, які постійно проживають у державному чи комунальному житлі. Це право надається один раз у житті.

В приватизації беруть участь, всі хто має право на проживання в такому житлі, тобто усі прописані мешканці.

Частка всіх мешканців є рівною. Такі особи можуть приватизувати квартиру у власність на праві спільної часткової або спільної часткової власності.

Якщо квартира приватизується на праві спільної часткової власності, то тоді для кожного співвласника буде визначена частка.

Слід зазначити, ОСОБА_3 - брат позивача та ОСОБА_4 - сестра позивача, місце проживання яких зареєстроване у квартирі - АДРЕСА_3 , не були залучені до участі у цій справі у якості співвідповідачів.

Розглядаючи спір, що виник у цій справі, щодо права позивача на приватизацію вказаної квартири, суд першої інстанції не роз`яснив належним чином позивачу його прав, зокрема, щодо залучення до участі у справі у якості співвідповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , місце проживання яких зареєстроване у цій квартирі.

Суд першої інстанції не звернув належної уваги на предмет і підстави поданого позову, неповно встановив обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не визначився належним чином із колом відповідачів, які повинні відповідати за заявленими позовними позивачем вимогами у цій справі.

Вказані порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення справи.

На стадії апеляційного розгляду справи заміна неналежного відповідача ЦПК України не передбачена.

Суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, треті особи Дніпровська міська рада, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Індюкової Тетяни Володимирівни задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, треті особи Дніпровська міська рада, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, треті особи Дніпровська міська рада, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови

проголошена у судовому засіданні 07 жовтня 2025 року.

Повний текст постанови складено 08 жовтня 2025 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова