КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 760/8507/21 Головуючий у суді першої інстанції - Усатова І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Русан А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ВТБ Банк»в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «ВТБ Банк», поданою представником Кустовою Тетяною Вікторівною, на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 04 квітня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Усатової І.А., у місті Києві, у справі за позовом Акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства«ВТБ Банк» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОТАС», третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року АТ «ВТБ Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «ПРОТАС»про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, у якому просило суд: застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину за рахунком ОСОБА_1 , відкритим в АТ «ВТБ Банк», шляхом повернення з рахунку ОСОБА_1 на рахунок ТОВ «ПРОТАС» грошових коштів в розмірі 125 753,52 грн, які були перераховані на поточний рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в АТ «ВТБ Банк» з поточного рахунку ТОВ «ПРОТАС» № НОМЕР_2 в АТ «ВТБ Банк».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 листопада 2018 року на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 відкритому в АТ «ВТБ Банк» було перераховано грошові кошти з рахунку ТОВ «ПРОТАС» № НОМЕР_2 , що відкритий в АТ «ВТБ Банк» в розмірі 125 753,52 грн з призначенням платежу «Поповнення карткового рахунку ОСОБА_1 , поворотна фінансова допомога згідно договору б/н від 05.11.2018».

На виконання своїх обов`язків, передбачених ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноваженою особою було здійснено перевірку операцій за правочинами вкладників та було виявлено 135 операцій, які призвели до збільшення загальної гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та відповідно мають ознаки нікчемності, передбачені ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Наказом уповноваженої особи №92/1-од від 30 травня 2019 року було затверджено результати перевірки та визнано нікчемними правочини, договори, операції наведені у додатку №1 до Наказу.

Вказує, що перерахування коштів з рахунку ТОВ «ПРОТАС» на рахунок ОСОБА_1 , відкритий в АТ «ВТБ Банк», породжувало для позивача виникнення зобов`язання з повернення у позачерговому порядку коштів, які перебували на поточному рахунку ТОВ «ПРОТАС», оскільки ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання повернути кошти на користь ТОВ «ПРОТАС», отримані як повторна фінансова допомога.

На думку позивача, правочин щодо перерахування грошових коштів в сумі 125 753,52 грн є нікчемним, тому позивач був вимушений звернутися до суду з цим позовом.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 04 квітня 2025 року позов АТ «ВТБ Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням представник АТ «ВТБ Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» Кустова Т.В. подала апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що 08 листопада 2018 року на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «ВТБ Банк», було перераховано грошові кошти з рахунку ТОВ «ПРОТАС» № НОМЕР_2 , що відкритий в АТ «ВТБ Банк» в розмірі 125 753,52 грн з призначенням платежу «Поповнення карткового рахунку Конобас М.П., поворотна фінансова допомога згідно договору б/н від 05.11.2018».

Вказаний правочин (транзакції), в яких Уповноваженою особою Фонду виявлено ознаки нікчемності, здійснено у період віднесення Баку до категорії проблемних та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема, заборонено проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до постанови Правління НБУ від 13 листопада 2018 року № 764-рш/БТ «Про віднесення АТ «ВТБ Банк» до категорії проблемних».

Крім того, сторона позивача вважає, що правочин щодо перерахування коштів з рахунку ТОВ «Протас» на рахунок ОСОБА_1 є нікчемним з підстав, встановлених пунктом 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

При апеляційному розгляді справи представник АТ «ВТБ Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» - Шилець А.Р.підтримав, доводи викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення про задоволення позову з підстав зазначених в позовній заяві та мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Представник ТОВ «ПРОТАС» - Савчук Л.П.заперечила щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції просив залишити без змін, оскільки доводи на які посилається апелянт не спростовують обставин, які були встановлені судом при розгляді справи та висновків викладених у рішенні суду. Вважає рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального права та з дотримання норм процесуального законодавства.

Інші належним чином повідомлені учасники справи не з`явились.

У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача у справі, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що з інформації, розміщеної на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, рішенням правління Національного банку України від 27 листопада 2018 року № 796-рш/БТ «Про віднесення Акціонерного товариства «ВТБ Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27 листопада 2018 року № 3180 «Про запровадження тимчасової адміністрації» та делегування повноважень тимчасовому адміністратору банку. Розпочато процедуру виведення банку з ринку.

Рішенням Правління Національного банку України від 18 грудня 2018 року №849-рш/БТ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «ВТБ Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 3392 «Про початок процедури ліквідації АТ «ВТБ Банк» та делегування повноважень ліквідатору банку - Шевченку О.В.

Рішенням дирекції Фонду № 2706 від 24 жовтня 2019 року змінено уповноважену особу ліквідатора на Стрюкову І.О . Рішенням виконавчої дирекції від 17 листопада 2020 року продовжено повноваження ліквідатора до внесення запису про припинення банку до Єдиного держаного реєстру юридичних осіб.

Згідно виписки по особовим рахункам за 08 листопада 2018 року на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 відкритому в АТ «ВТБ Банк» було перераховано грошові кошти з рахунку ТОВ «ПРОТАС» № НОМЕР_2 , відкритого в АТ «ВТБ Банк» в розмірі 125 753,52 грн. з призначенням платежу «Поповнення карткового рахунку ОСОБА_1 , поворотна фінансова допомога згідно договору б/н від 05.11.2018», що підтверджується випискою по рахунку.

Згідно повідомлення про нікчемність правочину від 31 травня 2019 року адресованого ТОВ «ПРОТАС» та ОСОБА_1 , уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» Шевченко О.В. повідомляє про нікчемність транзакції (операції) від 08 листопада 2018 року, відповідно п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що дії Фонду по виявленню правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, мають бути вчинені виключно під час запровадження тимчасової адміністрації банку.

Наказ уповноваженої особи № 92/1-од від 30 травня 2019 року яким затверджено результати перевірки, на який посилається в позовній заяві позивач, суду не надано. А з огляду на дату його прийняття, та з урахуванням дати з якої розпочато процедуру ліквідації з 19 грудня 2018 року суд першої інстанції прийшов до висновку, що проведена перевірка з метою виявлення нікчемних правочинів в період процедури ліквідації не відповідає нормам статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 18 жовтня 2019 року у справі № 826/17410/16 (адміністративне провадження № К/9901/47192/18), від 26 травня 2020 року у справі № 826/17586/16 (адміністративне провадження № К/9901/48533/18), що на підставі положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України застосовується до спірних правовідносин.

На підставі досліджених доказів суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів в підтвердження заявлених позовних вимог, тому в задоволенні позовних вимог уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» Стрюковій І.О. до ОСОБА_1 , ТОВ «ПРОТАС» про застосування наслідків недійсності правочину відмовлено.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову відповідає з огляду на наступне.

За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цей Закон також регулює відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Частиною третьою статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

Частиною другою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Відповідно до пунктів 7, 9 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у редакції станом на час здійснення спірної операції, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; здійснення банком операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Частиною першою статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних права та обов`язків.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (частина перша статті 204 ЦК України).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» розрахунковими банківськими операціями є рух грошей на банківських рахунках, здійснюваний згідно з розпорядженнями клієнтів або в результаті дій, які в рамках закону призвели до зміни права власності на активи.

Отже, перерахування грошових коштів з рахунку на рахунок у одному банку не є правочинами у розумінні статей 202, 204, 626 ЦК України та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а є банківськими операціями, тому не можуть визнаватися нікчемними.

Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 755/7957/16-ц (провадження № 14-209цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15 (провадження № 11-104апп18), від 23 жовтня 2019 року у справі № 823/5244/15 (провадження № 11-392апп19), від 16 вересня 2020 року у справі № 826/12284/16 (провадження № 11-806апп19), у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 911/3880/15, від 05 червня 2020 року у справі № 920/653/18, від 18 серпня 2020 року у справі № 915/494/18, від 02 вересня 2020 року у справі № 904/1939/18, від 28 квітня 2021 року у справі № 910/9351/20, у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 квітня 2018 року у справі № 755/7502/16-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 185/9773/16-ц, від 09 вересня 2020 року у справі № 522/3746/19-ц, від 03 лютого 2021 року у справі № 344/9078/16-ц, від 22 лютого 2022 року у справі № 210/2314/20 (провадження № 61-3755св21).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки банк, здійснюючи 08 листопада 2018 року на підставі укладеного відповідачами договору операції з перерахування коштів з рахунку одного клієнта банку на рахунок іншого, не вчиняв правочину з іншою особою, а тому такі дії (перерахування коштів) та їх наслідки не є правочинами банку у розумінні статті 202 ЦК України, а отже і не підлягають визнанню нікчемними.

Враховуючи, що Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 28 вересня 2021 року у справі № 210/2314/20 погодилася з практикою вирішення спорів у подібних правовідносинах, а саме, що банківська операція з перерахування грошових коштів не є правочином, не може бути визнана недійсною (нікчемною), то саме ці актуальні правові висновки підлягають застосуванню у цій справі.

Звертаючись до суду з позовними вимоги позивач посилався та судом першої інстанції встановлено, що 08 листопада 2018 року з рахунку ТОВ «ПРОТАС», відкритий у АТ «ВТБ Банк», на рахунок ОСОБА_1 у цьому ж банку перераховано грошові кошти у розмірі 125 753,52 грн з призначенням платежу: «Поповнення карткового рахунку ОСОБА_1 , поворотна фінансова допомога згідно договору б/н 05 листопада 2018 року».

Згідно зі статтями 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, другою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Такий правочин не створює ніяких юридичних наслідків крім тих, що пов`язані з його недійсністю (частина перша статті 216 ЦК України).

Згідно з частини першої статті 216 ЦК України, в разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У цій справі позивач як на правову підставу нікчемності транзакції, проведеної між відповідачами 08 листопада 2018 року, послався на положення пунктів 7, 9 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Однак, згідно з положеннями зазначених приписів законодавства нікчемними є лише правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку.

Разом з тим, як зазначалося вище, між банком та відповідачами 08 листопада 2018 року правочини не укладалися. Перерахування коштів було здійснено на виконання договору б/н, укладеного 05 листопада 2018 року між відповідачами, презумпція правомірності якого не спростована у передбаченому законом порядку.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що операція з перерахування грошових коштів не є нікчемною на підставі пунктів 7, 9 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки ця правова норма поширює свою дію на правочини, укладені неплатоспроможним банком.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що позивачем не надано суду рішення уповноваженої особи на підставі якого затверджено висновки комісії про визнання нікчемними даної транзакції з метою дослідження відповідності її статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частиною другою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Отже, дії Фонду по виявленню правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, мають бути вчинені виключно під час запровадження тимчасової адміністрації банку.

Проте, Наказ уповноваженої особи № 92/1-од від 30 травня 2019 року, яким затверджено результати перевірки, суду не надано. А з огляду на дату його прийняття, та з урахуванням дати, з якої розпочато процедуру ліквідації з 19 грудня 2018 року, суд дійшов обґрунтованого висновку, що проведена перевірка з метою виявлення нікчемних правочинів в період процедури ліквідації не відповідає нормам статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 18 жовтня 2019 року у справі № 826/17410/16 (адміністративне провадження № К/9901/47192/18), від 26 травня 2020 року у справі № 826/17586/16 (адміністративне провадження № К/9901/48533/18).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що протягом судового розгляду позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів в підтвердження заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги повторюють доводи позовної заяви, належна оцінка яким була надана судом першої інстанції, не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ВТБ Банк»в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «ВТБ Банк», подану представником Кустовою Тетяною Вікторівною, залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 04 квітня 2025 року, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2025 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв