Справа № 159/2926/25
Провадження № 2/159/1183/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24 жовтня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі

головуючого судді - Смалюха Р.Я.,

за участю

секретаря судового засідання Клевецької О.М.,

позивача - не з`явився,

відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 або разом позивачі) звернулись в суд з позовом до Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області (далі - відповідач) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ОСОБА_3 або спадкодавець).

Позивачі мотивують тим, що після смерті батька вони не зверталися із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , оскільки вважали, що у батька не було майна, яке можна спадкувати. У лютому 2025 року позивачам стало відомо, що спадкодавець мав право на земельну частку (пай) в КСП імені Кутузова, яка на цей час не виділена в натурі на місцевості у зв`язку з чим йому було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №001680 від 30.12.1996 на 5,23 умовних кадастрових гектара.

Позивачі зазначають, що є єдиними спадкоємцями після смерті свого батька, у зв`язку з наведеним просять суд визначити їм додатковий строк для прийняття спадщини.

Відповідач у заяві про розгляд справи за його відсутності зазначив, що не заперечує проти визначення позивачам додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

12.05.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначив на 12.06.2025, витребував у нотаріуса матеріали спадкової справи після смерті ОСОБА_3

14.05.2025 до суду надійшла заява відповідача про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Ухвалою від 12.06.2025 суд задовольнив клопотання представників позивача про відкладення розгляду справи і призначив судове засідання на 27.06.2025.

27.06.2025 у зв`язку з неприбуттям учасників справи та клопотанням представника позивача про відкладення підготовчого засідання, суд відклав судове засідання на 19.08.2025, яке не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого у відпустці.

Ухвалою від 18.09.2025 суд закрив підготовче провадження, справу призначив до судового розгляду на 16.10.2025.

16.10.2025 учасники судового провадження не з`явились, хоча належно повідомлялись, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити.

Верховний Суд у своїх постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19) та від 8 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) наголосив, що якщо учасники судового процесу, зокрема сторони чи їхні представники, не з`явилися на судове засідання, але суд дійде висновку, що наявних матеріалів достатньо для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, розгляд справи може бути завершено без її відкладення. Основним критерієм для відкладення справи є не відсутність сторони або її представника, а неможливість вирішення спору в межах відповідного судового засідання.

У цій справі суд вважає, що наявних матеріалів достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення, тому вирішення спору по суті може відбутися без відкладення розгляду справи.

Зважаючи на зазначені обставини, суд дійшов висновку, що відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на основі наявних у справі доказів. Це зумовлено тим, що відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, однак не з`явився без пояснення причин та не подали відзиву, позивач просить задовольнити позов, заперечень проти прийняття заочного рішення не висловлював.

У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи суд встановив таке.

14.10.1949 ОСОБА_3 1921 року народження, місце народження с. городище, одружився з ОСОБА_4 , 1931 року народження, місце народження с. Городище, що підтверджується свідоцтвом про одруження № НОМЕР_1 від 19.10.2004

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , у віці 71 рік, у с. Городище, Ковельського району Волинської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23.12.2002 № НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , у віці 88 років, у с. Городище, Ковельського району Волинської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.11.2015 № НОМЕР_3 .

Те що після смерті ОСОБА_3 не відкривалася спадщина підтверджується копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 23.04.2025 та відповіддю Ковельської державної нотаріальної контори від 02.07.2025.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_6 у с. Городище Ковельского району, батьком якого є ОСОБА_3 , а мамою ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 03.05.1961 № НОМЕР_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_2 у с. Городище Ковельского району, батьком якого є ОСОБА_3 , а мамою ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 03.11.1967 № НОМЕР_5 .

СТОВ «Облапське» у зверненні №5 від 06.02.2025 повідомляє, що ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) належить земельна ділянка і з земель КСП імені Кутузова, яка не виділена в натурі, однак яку орендує товариство і просить ОСОБА_1 оформити свої спадкові права на цю земельну ділянку.

Довідкою Дубівської сільської ради №149 від 07.02.2025 підтверджується, що у погосподарській книзі №2 у с. Городище, під особовим рахунком № НОМЕР_6 за 2010 рік значиться господарство головою якого рахувався ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і був зареєстрований у цьому житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 з 1961 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім нього на день смерті у вказаному житлі ніхто не бува зареєстрований та не проживав. Заповіт сільською радою не посвідчувався.

Відповіддю №29-3-0.32-695/2-24 від 15.02.2025 ГУ Держгеокадастру у Волинській області та копією витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП ім. Кутузова, підтверджується, що в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП ім. Кутузова зроблено запис за №0115, що ОСОБА_3 , на підставі розпорядження Ковельської РДА від 19.12.1996 №422 видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ВЛ 001680 від 30.12.1996. Розмір частки паю 5,23 умовних кадастрових гектарів.

З`ясувавши обставини справи, вивчивши доводи учасників справи суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері спадкових правовідносин щодо надання додаткового строку для прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218, частиною 2 статті 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Як передбачено частиною 1 статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Місце проживання позивачів не було зареєстроване за місцем проживання спадкодавця на день його смерті, у матеріалах справи відсутні докази того, що позивачі постійно проживали зі спадкодавцем на час його смерті, доказів того, що позивачі протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця звертались до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у матеріалах справи відсутні.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачі пропустили шестимісячний строк на прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 .

Як передбачено частиною 1 статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Факт перебування на лікуванні в закладі охорони здоров`я у всіх випадках не може вважатися безумовною підставою для визначення додаткового строку. Важливими у цьому аспекті є тривалість стаціонарного лікування та ступінь захворювання.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17 лютого 2022 року у справі № 953/15603/20 (провадження № 61-12451св21).

Поважність причин пропуску звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, позивачі зазначають що їм не було відомо про наявність спадкового майна і лише у лютому 2025 вони дізналися про те що їх батьком мав право на земельну частку пай із земель КСП ім. Кутузова.

Зазначена причина на переконання суду не може вважатись поважною.

Крім того, суд встановив, що за спадкодавцем також рахувалося домогосподарство у с. городище в якому він проживав на час смерті і про яке точно було відомо позивачам.

Приймаючи рішення, суд також враховує, що за змістом відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна.

Водночас, у матеріалах справи відсутня інформація, що Дубівська сільська рада по спливу одного року після смерті ОСОБА_3 зверталася до суду з позовом про визнання спадщини відумерлою.

Натомість, Дубівська сільська рада подала до суд заяву про відсутність у неї заперечень щодо задоволення вимог про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачами.

Також суд враховує, що відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Також суд враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Приймаючи рішення суд враховує позицію Дубівської сільської ради, яка не заперечували проти надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже, за відсутності заперечень з боку Дубівської сільської ради щодо задоволення позовних вимог, відсутності звернення органу місцевого самоврядування до суду з позовом про визнання спадщини відумерлою, суд дійшов висновку, що не надання позивачам додаткового строку для прийняття спадщини становитиме непропорційне втручання у його право на спадкування після смерті їхнього батька ОСОБА_3 .

Підсумовуючи наведене, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, безпосередньо дослідивши докази у справі на предмет їх належності, допустимості, достовірності, а у сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, керуючись внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що встановлений не надання позивачам додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька порушуватиме їх законне право на спадкування, а тому позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Дубівської сільської ради необхідно задовільнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Однак, позивач просила залишити сплачений нею судовий збір за нею, а тому суд не стягує його з відповідачів.

Керуючись статтями 12, 76-81, 141, 247, 262-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_6 , ОСОБА_2 до Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_6 та ОСОБА_2 додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію рішення направити сторонам у справі.

Заочне рішення може бути переглянуте Ковельським міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування учасників справи:

Позивачі:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_7 );

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_8 );

Відповідач - Дубівська сільська рада Ковельського району Волинської області (45031, Волинська область, Ковельський район, с. Дубове, вул. Ковельська, буд. 60)

Повне судове рішення складене 24.10.2025.

Головуючий:Р. Я. СМАЛЮХ