Справа № 505/1702/24
Провадження № 2/505/1296/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.09.2025 місто Подільськ

Подільський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Івінського О.О.

секретаря судового засіданням Мароли К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Подільську Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 29 квітня 2024 року звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та проситьвизнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , укладений в усній формі у вигляді розписки від 11 квітня 2023 року між ОСОБА_1 (покупець) та ОСОБА_2 (продавець), згідно з яким ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купила житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за нею, право приватної власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який зазначений у плані під літ. «А» загальною площею 34,4 кв.м., в тому числі житловою площею 15,1 кв.м., з прибудовою літ. «а», навісом літ. «а1» з відповідними господарськими будівлями та спорудами: сараями літ. «Б», «В», «Г», «Д», вбиральнею літ. «Е», огорожею №1-3, вимощенням І.

Свої вимоги мотивувала тим, що 11 квітня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали попередню письмову угоду про те, що позивач придбала, а ОСОБА_2 продала їй за 4000,00 доларів США житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок належав ОСОБА_2 на праві приватної власності, який вона отримала в якості спадщини в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України після смертіїї матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вона як спадкоємець постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В свою чергу мати відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті її батька (дідуся відповідача) ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном в передбачений законом шестимісячний термін.

Однак, станом на сьогодні відповідач ОСОБА_2 відмовляється оформляти цю угоду в нотаріальному порядку, стверджуючи при цьому, що вона вищевказаний будинок продала позивачу ще в 2023 році, чим виконала на її думку свої зобов`язання в повному обсязі, та йти до нотаріусу їй немає необхідності, що призвело до неможливості оформлення вищевказаної угоди в нотаріальному порядку.

На сьогодні у позивача відсутня можливість оформити вищевказану угоду в нотаріальному порядку та захистити свої майнові права, що змушує мене звернутися до суду за захистом мого права власності з відповідними позовними вимогами.

Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, на позовних вимогах наполягала.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, проти позовних вимог не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти позовних вимог не заперечував.

Дослідивши обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до пункту 1 частини 2 стаття 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Згідно ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Відповідно до ст. 363 ЦК України, частка у праві спільної часткової власності переходить до набувача за договором з моменту укладання договору, якщо інше не встановлено домовленістю сторін.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Судом встановлено, що вказаний житловий будинок належав ОСОБА_2 на праві приватної власності, який вона отримала в якості спадщини в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України після смерті її матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вона як спадкоємець постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Те, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_4 , підтверджується копією свідоцтва про народження відповідача ОСОБА_6 («Стратонова» після одруження) серії НОМЕР_1 , де вказано що її матір`ю є ОСОБА_4 ; копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , з якого вбачається, що відповідач ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_7 »; копією заочного рішення Котовського міськрайсуду Одеської області від 10.12.2012, по справі №1516/5122/2012, з якого вбачається, що після розлучення відповідач ОСОБА_2 залишила собі післяшлюбне прізвище.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла у віці 52 років у м. Подільську Одеської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданим Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 10 серпня 2022 року, актовий запис № 667.

Відповідно до довідки про склад сім`ї та/або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 01.04.2024 вих. № 663, згідно якої відповідачка ОСОБА_2 на момент смерті її матері ОСОБА_4 проживала та була зареєстрована разом з її матір`ю в буд. АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 , в свою чергу, прийняла спадщину після смерті її батька (дідуся відповідача) ОСОБА_5 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном в передбачений законом шестимісячний термін, що підтверджується довідкою від 30.07.2022 виданою головою Квартального комітету, згідно якої мати відповідача ОСОБА_8 жила за адресою: АДРЕСА_1 до та після смерті дідуся відповідача ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Котовську Одеської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 16.09.1996.

Факт того, що ОСОБА_5 є батьком матері відповідача ОСОБА_4 підтверджується наступним: - копією паспорта ОСОБА_4 ; - копією свідоцтва про народження ОСОБА_9 (« ОСОБА_10 » після зміни прізвища) серії НОМЕР_5 , де батьком останньої вказано ОСОБА_5 ; - копією Витягу з ДРАЦС від 14.07.2022 № 0 в якому вказано, що після одруження ОСОБА_4 змінено прізвище з « ОСОБА_11 » на прізвище « ОСОБА_12 »; - копією Витягу з ДРАЦС від 14.07.2022 №2, в якому вказано, що після одруження ОСОБА_4 змінено прізвище з « ОСОБА_12 » на прізвище « ОСОБА_10 ».

11 квітня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали попередню письмову угоду про те, що позивач придбала, а ОСОБА_2 продала їй за 4 000,00 доларів США житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_13 зобов`язалася посвідчити договір в нотаріальному порядку, що підтверджується письмовою розпискою від 31.12.2023.

Таким чином, позивач позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 34,4 кв.м., в тому числі житловою площею 15,1 кв.м., придбаної за укладеним договором купівлі-продажу, оскільки договір купівлі-продажу не складено у формі, передбаченої чинним законодавством, а саме його нотаріальне посвідчення.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, право власності на вищевказане нерухоме майно ОСОБА_5 (яке побудовано збудовані до 05 серпня 1992 року) не підлягало державній реєстрації.

Вказана правова позиція узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 15.01.2021 року по справі №1540/3952/18, згідно якого індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, оскільки вперше на законодавчому рівні встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», а до 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності та фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі №623/214/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частина 1 ст. 317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України унормовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Статтею 663 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Зобов`язання припиняється, проведеним належним чином (частина перша статті 599 ЦК України).

Судом встановлено, що при вчиненні договору купівлі-продажу домоволодіння дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу домоволодіння. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення.

З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально посвідчено, є підстави для визнання договору купівлі-продажу, оформленого відповідно до розписки, дійсним, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , укладений в усній формі у вигляді розписки від 11 квітня 2023 року між ОСОБА_1 (покупець) та ОСОБА_2 (продавець), згідно з яким ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купила житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , право приватної власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який зазначений у плані під літ. «А» загальною площею 34,4 кв.м., в тому числі житловою площею 15,1 кв.м., з прибудовою літ. «а», навісом літ. «а1» з відповідними господарськими будівлями та спорудами: сараями літ. «Б», «В», «Г», «Д», вбиральнею літ. «Е», огорожею №1-3, вимощенням І.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя О.О. Івінський

Повне судове рішення складено 25 вересня 2025 року.