Cправа № 563/1325/25
17.10.2025 року Корецький районний суд
Рівненської області
в складі: головуючої судді Сірака Д.Ю.
секретар судового засідання Литвинчук Л.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Корець заяву представника позивачки, адвоката Шевчука Р.В. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Волинь-Паливо» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку при звільнені, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,
13 жовтня 2025 року адвокат Шевчук Р.В., в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у вищевказаній цивільній справі про стягнення з відповідача, ТОВ «Волинь-Паливо» на користь його довірительки витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн., у зв`язку з задоволенням позовних вимог позивачки. Розгляд поданої заяви просив провести без його участі та без участі його довірительки.
Згідно з положеннямми ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до таких висновків.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 09.10.2025 року позовні вимоги було задоволено частково та стягнуто з ТОВ «Волинь-Паливо» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати в розмірі 31 748,17 грн., компенсацію за невикористану відпустку при звільненні в розмірі 10 168,84 грн., 40 114,10 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 10 000,00 грн. моральної шкоди та 968,96 грн. судового збору, що був сплачений під час звернення до суду з вимогою про стягнення моральної шкоди. Крім того, стягнуто з ТОВ «Волинь-Паливо» на користь держави 1 211,20 грн. судового збору за позовну вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі та 1 211,20 грн. судового збору, за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення суми середнього заробітку за один місяць. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Адвокат Шевчук Р.В. представляє інтереси ОСОБА_1 на підставі Ордеру на надання правничої допомоги серії ВК № 1182087.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Шевчуком Р.В. долучено такі документи: Додаток № 1 до Договору про надання правничої допомоги № 128-02/033/2025 від 07.07.2025 року, умовами якого передбачено розмір гонорату за надання правничої допомоги становить 7 000,00 грн.; актом №1 про прийняття-передачу наданих послуг від 13.10.2025 року, що містить детальний опис наданої правничої допомоги; фіскальні чеки, що підтверджують сплату ОСОБА_1 готівкових коштів за надання правничої допомоги в сумі 4 000,00 грн. 12.07.2025 року та в сумі 3 000,00 грн 13.10.2025 року.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд також має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського судувід 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15).

Судом встановлено, що позивачка користувалась правовою допомогою, у зв`язку з чим понесли витрати, які оцінено в 7 000,00 грн., що підтверджено доданими стороною позивача доказами.

Водночас, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково (в частині стягнення моральної шкоди), а саме, на 90,19 % (92032,11/102032,11)*100), тому, згідно приписів ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 90,19 % понесених на правничу допомогу витрат, що становить 6 314 грн.

З огляду на вищезазначені обставини, оцінюючи розмір витрат на предмет їх обґрунтованості та розумної необхідності, складності справи, часу витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягу наданих адвокатом послуг та ціни позову, фінансового стану обох сторін, відсутність заперечень з боку сторони відповідача, суд вважає, що заяву про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката необхідно задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивачки понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 6 314 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст. 259, 263-265, 268, 270 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву задоволити.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Волинь-Паливо» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку при звільнені, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь-Паливо», , зареєстроване місцезнаходження: м. Луцьк Волинської області, вул. Електроапаратна, буд. 3, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 314 (шість тисяч триса чотирнадцять) грн.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя