Справа № 718/2805/25
Номер провадження 2/718/1003/25
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

15.10.2025 року м. Кіцмань Чернівецька область

суддя Кіцманського районного суду Чернівецької області Мінів О.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Неполоковецький комбінат хлібопродуктів» про оплату простою та стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, компенсації за не використану щорічну відпустку,-

ВСТАНОВИВ:

14.10.2025 до Кіцманського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ДП «Неполоковецький комбінат хлібопродуктів» про оплату простою та стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, компенсації за не використану щорічну відпустку.

Перевіривши подану позовну заяву та додані до неї документи, приходжу до наступних висновків:

Частиною 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити серед іншого: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язків досудовий порядок урегулювання спору; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності). У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Разом з тим, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі за час простою не з вини працівника, компенсацію за невикористану щорічну відпустку та середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні, не містять обґрунтованого розрахунку, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь, відсутній розрахунок щодо середньоденної заробітної плати, який треба брати в розрахунок. І позивач не просить витребувати довідку про такий заробіток у відповідача.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Із позовної заяви вбачається, що позивачем ОСОБА_1 заявляються одночасно декілька вимог: 1) стягнення заборгованості по заробітній платі за простой не з вини працівника за період з 01.10.2024р. по 03.05.2025р у розмірі 140825,62 грн.; 2) компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку з 18.04.2022р. по 03.05.2025р. в розмірі 24000,00 грн. 3) стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні 44199,20 грн., проте ціни позову не містить взагалі.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про судовий збір», визначено пільги щодо сплати судового збору, зокрема, пунктом першим встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Аналізуючи чинне законодавство необхідно дійти висновку, що заробітна плата та грошова компенсація за невикористану відпустку входить до складу фонду оплати праці, а тому при пред`явленні зазначених вимог позивачі звільняються від сплати судового збору.

Щодо вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, на підставі ст.116,117 КзпП України вбачається, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першоїстатті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18).

На підставі викладеного, позивач зобов`язаний був сплатити судовий збір за вимогу про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою підприємцем, ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року становить 3028,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язаний був здійснити сплату судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у розмірі 1211 грн.20коп.

Як встановлено з матеріалів позовної заяви, вимога про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, не оплачена судовим збором у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із частиною 1 статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі наведеного, вважаю за необхідне залишити вказану позовну заяву без руху, надавши позивачу строк для усунення її недоліків /тобто, для надання суду квитанції про сплату несплаченого судового збору, або надати доказ звільнення позивача від його сплати/.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких-не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вимога суду про усунення недоліків позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Неполоковецький комбінат хлібопродуктів» про оплату простою та стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, компенсації за не використану щорічну відпустку - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, роз`яснив при цьому, що в разі не усунення вищевказаних недоліків в наданий строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.І.Мінів