Справа № 456/4738/24
Провадження № 2/456/260/2025
РІШЕННЯ

іменем України

26 вересня 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

при секретарі Кулешник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої злочином,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 , як законного представника ОСОБА_2 , на її користь 3000000 грн. моральної шкоди та 8994 грн. матеріальної шкоди, завданої злочином. В обґрунтування позовної заяви позивач покликається на те, що 04.07.2021 року о 21:16 год. перебуваючи на перехресті вулиць Вокзальна та 1-го Листопада у м. Стрий, ОСОБА_2 здійснив один постріл з обріза рушниці у спину сину позивача ОСОБА_4 , від чого останній впав на землю і намагався підвестися, однак другим пострілом у живіт ОСОБА_2 добив ОСОБА_4 , чим заподіяв йому смерть та вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 263-1, ч.1 ст. 115, п.13 ч.2 ст.115 КК України. Позивач не може словами описати свій біль та страждання, які вона перенесла та переносить через смерть сина. Позивач є особою похилого віку, хворіє на гіпертонічну хворобу другого ступеня та атеросклеротичний кардіосклероз і потребує постійного догляду та лікування, який отримувала від вбитого сина ОСОБА_4 , з яким вона проживала. Через смерть сина позивач втратила сенс життя, у неї погіршився стан здоров`я та загострилися хвороби. Позивач потребує постійного лікування та придбання дорогих препаратів, тому лікарствами забезпечував її син, а також оплачував комунальні послуги та інші її видатки, на які не ставало пенсії. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 115 від 08.09.2021 року, ОСОБА_2 в період інкримінованих йому дій і на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі недеференційованої шизофренії та не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із суворим наглядом. На даний час ОСОБА_2 знаходиться у Дніпровській філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю» Міністерства охорони здоров`я України». У зв`язку з тим, що позивач є особою похилого віку, хворіє на тяжке захворювання, потребує постійного лікування, має мінімальну пенсію, не має можливості мати інший вид доходу, перебуває у тяжкому матеріальному становищі, тому має право на відшкодування шкоди в повному обсязі. Позивачу завдана моральна шкода, яку вона оцінює у 3000000 грн. і яку повинна відшкодувати винна особа у вбивстві її сина ОСОБА_4 - ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 . Вина відповідача ОСОБА_2 підтверджується матеріалами кримінального провадження № 000489 від 05.07.2021 року. Матеріальна шкода завдана на суму 8994,00 грн. - це придбання домовини, хреста, накидки і копання могили, що підтверджено фінансовими документами, які додані до матеріалів справи.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. Покликається на те, що ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2023 року у справі № 456/6273/21, цивільний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в сумі 8994 гривень та моральну шкоду в сумі 500 000 гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 24 січня 2024 року зменшено суму відшкодування моральної шкоди, стягнувши з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 300000 грн. Постановою Верховного Суду від 21 серпня 2024 року скасовано ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 24 січня 2024 року щодо ОСОБА_2 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_1 до цивільного відповідача ОСОБА_3 і призначено в цій частині новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові. У справі, що розглядається: аналіз змісту позовної заяви свідчить, що позовні вимоги по суті пред`явлені до ОСОБА_3 , як особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за дії свого сина ОСОБА_2 , який визнаний судом неосудною особою. Проте, у позовній заяві ОСОБА_3 визначено законним представником ОСОБА_6 , що не узгоджується із змістом положень статей 48, 59 ЦПК України; позивач не урахувала, що поняття сторона у спорі не є тотожним за змістом поняттю сторона у процесі. Належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача, тому позивачу належить визначитись із суб`єктним складом учасників у цій справі та заявити вимоги до належного відповідача, що потребує викладу нової редакції позовної заяви. У позовній заяві позивач не посилається на обставини, які достовірно указують на те, що ОСОБА_3 знала про психічний розлад ОСОБА_2 та не вжила заходів щодо запобігання шкоди. Також, позивач не долучила докази, які підтверджують, що матір ОСОБА_2 , в даному випадку відповідач, була обізнана про психічний розлад сина. У свою чергу ОСОБА_3 запечерує факт обізнаності про психічний розлад її сина ОСОБА_2 , при попередньому розгляді справи в судах трьох інстанцій під час дачі пояснень послідовно наполягала на тому, що навіть не могла подумати про те, що у сина таке важке психічне захворювання, він не проявляв будь якої агресії щодо неї, близьких родичів чи до будь-яких інших людей. Хоча він і проявляв певну апатію до людей, був замкнутий в собі, однак це ще не свідчить, що в нього є психічні розлади. Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що відсутні обставини та докази на їх підтвердження, що достовірно указують на те, що мати ОСОБА_2 - ОСОБА_3 знала про психічний розлад її сина. За таких обставин відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача шкоди на підставі ч.2 ст. 1186 ЦК України.

Щодо розміру моральної шкоди, то ухвалою Львівського апеляційного суду від 24 січня 2024 року у справі №456/6273/21 зменшено суму відшкодування моральної шкоди, стягнувши з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 300 000 грн. ОСОБА_1 ухвалу суду апеляційної інстанції в касаційному порядку не оскаржувала, тим самим погодилась з визначеним апеляційним судом розміром моральної шкоди. У свою чергу ухвала апеляційного суду оскаржувалась в касаційному порядку ОСОБА_3 . Правило заборони повороту означає недопустимість погіршення становища сторони, яка оскаржує судове рішення. Тобто, особа, яка оскаржує судове рішення, не може потрапити в гірше становище, порівняно із тим, що така особа досягнула в попередній інстанції в результаті своєї ж скарги. Тому, в будь якому разі, незалежно від доведеності позовних вимог, ОСОБА_3 не може опинитись в гіршому становищі (в частині визначення розміру моральної шкоди - 300 000 грн.), порівняно з тим, яке досягнуто нею в суді апеляційної інстанції при попередньому розгляді справи №456/6273/21.

Представником позивача було подано до суду відповідь на відзив, в обґрунтування якого покликається на те, що представник відповідача заперечує факт обізнаності ОСОБА_3 про психічний розлад сина ОСОБА_2 і тому просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви про стягнення моральної і матеріальної шкоди. Однак позивач заявляє, що ОСОБА_3 усвідомлювала, що у її сина після повернення зі служби в армії погіршився психічний стан здоров`я, але вона не вживала заходів щодо відвернення таких наслідків, тобто проявила бездіяльність. Позивач є особою похилого віку, після загибелі сина, який нею опікувався, проживає одна, має тяжке захворювання, пенсію отримує в розмірі 3936,20 грн., що недостатньо для проживання і лікування, опинилася в тяжкому матеріальному становищі і переживає душевну травму, тому просить суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов заперечила та пояснила, що її син ОСОБА_2 не проявляв будь-якої агресії щодо неї, близьких родичів чи до будь-яких інших людей. Хоча її син був замкнутий в собі, однак це ще не свідчить, що в нього були психічні розлади, тому вона не знала і не могла знати, що він був психічно хворим та що у нього є психічна хвороба. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти позову, покликаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву та просив відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Частиною 1ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2023 року у справі № 456/6273/21, застосовано до ОСОБА_2 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу із надання психіатричної допомоги з суворим наглядом. Цивільний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в сумі 8994 гривень та моральну шкоду в сумі 500 000 гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Цивільний позов ОСОБА_7 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 завдану матеріальну шкоду в сумі 6000 гривень та моральну шкоду в сумі 500 000 грн.

Вищевказаною ухвалою встановлено, що ОСОБА_2 , будучи особою, яка страждає хронічним психічним захворюванням у формі недиференційованої шизофренії, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у невстановлений досудовим розслідуванням час, за невстановлених досудовим розслідування обставин, у невстановленому місці, не маючи передбаченого законом дозволу на поводження з вогнепальною зброєю, придбав двохствольну мисливську гладкоствольну рушницю 12 калібру, моделі ІЖ- 26Е, № НОМЕР_1 та боєприпаси до неї, а саме мисливські патрони 12 калібру, у невстановленій досудовим розслідуванням кількості. Придбану рушницю та мисливські патрони ОСОБА_2 переніс та упродовж невстановленого досудовим розслідуванням часу зберігав у підсобному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, ОСОБА_2 у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у підсобному приміщенні, що по АДРЕСА_1 , будучи особою, яка страждає хронічним психічним захворюванням, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, для виготовлення вогнепальної зброї, подальшого її носіння та зберігання, не маючи передбаченого законом дозволу на поводження з вогнепальною зброєю, з допомогою ножівки по металу, незаконно переробив придбану двохствольну мисливську гладкоствольну рушницю 12 калібру, моделі «ІЖ 26Е» № НОМЕР_2 шляхом вкорочення передньої частини стволів до залишкової довжини у розмірі 233 мм і відпилювання приклада до шийки ложі та виготовив із неї нестандартну вогнепальну зброю, а саме обріз мисливської рушниці, яка є вогнепальною зброєю, придатною для стрільби патронами 12 калібру, виготовленою саморобним способом.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263-1 КК України, а саме незаконне виготовлення вогнепальної зброї.

В подальшому, ОСОБА_2 , будучи особою, яка страждає хронічним психічним захворювання, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не маючи передбаченого законом дозволу на поводження з вогнепальною зброєю з невстановленого досудовим розслідуванням часу до 16.07.2021, незаконно виготовлену саморобним способом із двохствольної мисливської гладкоствольної рушниці 12 калібру, моделі «ІЖ - 26Е», № НОМЕР_2 вогнепальну зброю, а саме обріз мисливської рушниці та невстановлену досудовим розслідуванням кількість бойових припасів до нього, а саме мисливських патронів 12 калібру, зберігав за місцем проживання, у підсобному приміщенні, що по АДРЕСА_1 .

04.07.2021 у невстановлений досудовим розслідуванням час, не маючи передбаченого законом дозволу на поводження з вогнепальною зброєю, ОСОБА_2 взяв із сховку підсобного приміщення, незаконно виготовлену вогнепальну зброю, а саме обріз мисливської гладкоствольної рушниці 12 калібру, моделі «ІЖ - 26Н», № НОМЕР_2 та невстановлену досудовим розслідуванням кількість мисливських патронів 12 калібру, які помістив у матерчату наплічну сумку.

Після чого, ОСОБА_2 , не усвідомлюючи значення своїх дій та не маючи можливості керувати ними, зберігаючи при собі сумку, в якій знаходилася виготовлена ним вогнепальна зброя, а саме обріз мисливської рушниці та мисливські патрони 12 калібру у невстановленій досудовим розслідуванням кількості, 04.07.2021 близько 20:00 год. направився із описаного підсобного приміщення, що за адресою, АДРЕСА_1 до лінійної вантажно-пасажирської залізничної станції у м. Сколе, де того ж дня о 20:46 год здійснив посадку у потяг, сполученням Ужгород Київ в напрямку до м. Стрий Львівської області. 04.07.2021 о 21:16 год прибувши до м. Стрий на зазначеному потязі, ОСОБА_2 із сумкою, в якій він зберігав обріз мисливської рушниці та невстановлену кількість мисливських патронів 12 калібру, вийшов із вагона потяга та направився на перехрестя вулиць Вокзальна та 1-го Листопада в місті Стрий, де здійснив вбивство ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В подальшому, 05.07.2021 ОСОБА_2 , тримаючи на плечі сумку у якій зберігав виготовлену ним вогнепальну зброю, а саме обріз мисливської рушниці та невстановлену кількість мисливських патронів 12 калібру, направився на зупинку громадського транспорту, де приблизно о 01:00 год. сів на автобус, котрий рухався у напрямку до м. Сколе. Прибувши у м. Сколе ОСОБА_8 , із сумкою, у якій зберігав обріз мисливської рушниці та мисливські патрони 12 калібру у невстановленій досудовим розслідуванням кількості, відправився до свого помешкання, що за адресою: АДРЕСА_1 , заховав виготовлену вогнепальну зброю, а саме обріз мисливської рушниці та мисливські патрони 12 калібру у підсобне приміщення, у якому він раніше зберігав вказану вогнепальну зброю та боєприпаси до неї та ліг спати.

Окрім цього, 16.07.2021 у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_2 , будучи особою, яка страждає хронічним психічним захворюванням, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не маючи передбаченого законом дозволу на поводження з вогнепальною зброєю, взяв із сховку підсобного приміщення, що по АДРЕСА_1 матерчату наплічну сумку, у якій зберігав незаконно виготовлену вогнепальну зброю, а саме обріз мисливської гладкоствольної рушниці 12 калібру, моделі «ІЖ - 26Е», № НОМЕР_2 та невстановлену досудовим розслідуванням кількість мисливських патронів 12 калібру та направився до лінійної вантажно - пасажирської залізничної станції у м. Сколе.

Після чого, ОСОБА_9 о 20:46 год. здійснив посадку у потяг, сполученням Ужгород - Київ в напрямку до м. Стрий. 16.07.2021 о 21:16 год прибувши до м. Стрий на зазначеному потязі ОСОБА_8 , із сумкою, в якій він зберігав обріз мисливської рушниці та невстановлену кількість мисливських патронів 12 калібру, вийшов із вагону потяга, та направився на АДРЕСА_1 , де здійснив вбивство ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після убивства ОСОБА_10 16.07.2021 приблизно о 00:20 год. ОСОБА_8 , тримаючи на плечі сумку, у якій зберігав виготовлену ним вогнепальну зброю, а саме обріз мисливської гладкоствольної рушниці 12 калібру, моделі «ІЖ - 26Е», № НОМЕР_2 та невстановлену кількість мисливських патронів 12 калібру, направився на зупинку громадського транспорту, де приблизно о 00:40 год. сів у пасажирський автобус марки БАЗ державний реєстраційний номер НОМЕР_3 сполученням «Львів - Ужгород», що рухався в напрямку до міста Сколе, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєні суспільно небезпечні діяння.

Цього ж дня о 01:00 год. ОСОБА_2 був затриманий працівниками Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області на 625 км автодороги сполученням Київ-Чоп в селі Конюхів, Стрийського району Львівської області, у вище зазначеному пасажирському автобусі, де під час проведення обшуку в ОСОБА_2 було виявлено та вилучено обріз мисливської гладкоствольної рушниці 12 калібру, моделі «ІЖ - 26Е», № НОМЕР_2 разом з двома мисливськими патронами 12 калібру.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263-1 КК України, а саме незаконне носіння та зберігання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу.

Крім цього, 04.07.2021 о 21:16 год. ОСОБА_2 , будучи особою, що страждає хронічним психічним захворювання, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, прибувши у м. Стрий, для позбавлення невідомої йому людини життя тобто скоєння вбивства, дістав із сумки обріз рушниці, заздалегідь переробленої із двохствольної мисливської гладкоствольної рушниці «ІЖ-26Е» із маркуванням М05127, та дославши два мисливські патрони калібру НОМЕР_4 у патронник, заховав споряджену вогнепальну зброю у поліетиленовий пакет, який тримав у руках, проходив вулицями міста Стрий, підшуковуючи потерпілого певної статі та віку а також обстановку, в якій він не зміг би бути викритим.

В подальшому, 04.07.2021 приблизно о 23:43 ГОД ОСОБА_11 , перебуваючи на перехресті вулиць Вокзальна та 1-го Листопада в місті Стрий, неподалік розташування житлового будинку АДРЕСА_2 , не усвідомлюючи значення своїх дій та не маючи можливості керувати ними, помітив, що повз нього проходить невідомий йому чоловік, який в подальшому встановлений органом досудового розслідування, як ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який візуально підпадає під підшуковувану ОСОБА_2 особу за віком та статевою приналежністю.

Переконавшись, що поряд нікого не має та ніхто за його діями не спостерігає, ОСОБА_2 направив виготовлений ним обріз рушниці із двома мисливськими патронами в патроннику в спину ОСОБА_4 та здійснив постріл в потерпілого, а саме в спину, внаслідок чого, останній впав лицем до землі. Помітивши, що ОСОБА_4 ще живий та намагається підвестися, ОСОБА_2 для доведення свого наміру щодо позбавлення життя потерпілого, здійснив другий постріл, а саме в ділянку живота з правої сторони. Після чого, ОСОБА_2 вогнепальну зброю сховав у власну сумку та з метою уникнення кримінальної відповідальності залишив місце події.

Внаслідок двох пострілів із вогнепальної зброї скоєних ОСОБА_2 , потерпілому ОСОБА_4 спричинено два вогнепальних (картечних) поранення грудної клітки та живота справа, які супроводжувались ушкодженням внутрішніх органів, що призвело до розвитку гострої крововтрати та смерті останнього, а саме: наскрізне вогнепальне (картечне) поранення правої половини грудної клітки з ознаками вхідного отвору на задній поверхні грудної клітки справа, а саме в ділянці шостого міжребер`я по біляхребтовій лінії та вихідних отворів на передній поверхні грудної клітки справа, а саме - в ділянці другого міжребер`я по передньо - пахвинній лінії, що супроводжувалось переломами 6-9 ребер по біляхребтовій лінії, 2-4 ребер по передньо - пахвинній лінії, ушкодженнями правої легені та пристінкової плеври в правій плевральній порожнині і розвитком правобічного гемотораксу, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по небезпеці для життя в момент заподіяння; сліпе вогнепальне (картечне) поранення у верхніх відділах передньо - зовнішньої поверхні живота справа, яке супроводжувалось ушкодженням печінки, діафрагми, серцевої сорочки, серця, лівої легені, пристінкової плеври в лівій плевральній порожнині та переломом другого ребра зліва по передньо - пахвинній лінії, що призвело до розвитку гемоперитонеуму і лівобічного гемотораксу, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по небезпеці для життя в момент заподіяння та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті потерпілого ОСОБА_4 ..

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а саме умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі.

Окрім цього, ОСОБА_2 , для позбавлення життя ще однієї невідомої йому людини, тобто для скоєння вбивства, 16.07.2021 приблизно о 21.16 год. потягом сполученням Ужгород - Київ прибув у м. Стрий, дістав із сумки виготовлений ним обріз рушниці, заздалегідь переробленої із двохствольної мисливської гладкоствольної рушниці «ІЖ-26Е» із маркуванням М05127 та дославши два мисливські патрони калібру 12 у патронник, заховав споряджену вогнепальну зброю у поліетиленовий пакет, який тримав у руці, проходив вулицями міста Стрий, підшуковуючи потерпілого певної статі та віку, а також обстановку, в якій він не зміг, би бути викритим.

В подальшому, 17.07.2021 приблизно о 00:14 гол, перебуваючи поблизу храму «Всіх Святих Українського Народу», що знаходиться за адресою місто Стрий, вул. Виговського, 8, не усвідомлюючи значення своїх дій та не маючи можливості керувати ними, помітив, що назустріч йому іде невідомий йому чоловік, який в подальшому встановлений органом досудового розслідування, як ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який візуально підпадає під підшуковувану ОСОБА_2 особу за віком та статевою приналежністю.

Переконавшись, що поряд нікого не має та ніхто за його діями не спостерігає, ОСОБА_2 , направив виготовлений ним обріз рушниці із двома мисливськими патронами в патроннику в сторону ОСОБА_10 та здійснив постріл в спину потерпілого, внаслідок чого, останній втримався на ногах, здійснив 2 кроки назад та обернувся до ОСОБА_2 обличчям. Виявивши, що ОСОБА_10 ще живий та обурюється діями ОСОБА_2 , останній для доведення свого наміру щодо позбавлення його життя до кінця, здійснив другий постріл у потерпілого, а саме в ділянку грудної клітки спереду.

Після скоєння вбивства ОСОБА_10 , ОСОБА_2 вогнепальну зброю сховав у власну сумку та з метою уникнення кримінальної відповідальності залишив місце події.

Внаслідок двох пострілів із вогнепальної зброї скоєних ОСОБА_2 , потерпілому ОСОБА_10 спричинено вогнепальні поранення (картечні) грудної клітки, які супроводжувались ушкодженнями внутрішніх органів, що призвело до гострої крововтрати, а саме: вогнепальне поранення з ознаками вхідного отвору, на передній поверхні верхніх відділів грудної клітки майже посередині та більше зліва, яке супроводжувалось частковим ушкодженням поверхневих ділянок верхніх відділів передньої поверхні тіла грудини, уламково - фрагментарними переломами другого та третього ребер справа по пригрудинній лінії, ушкодженнями пристінкової та вісцеральних плевр правої половини грудної клітки, ушкодженнями правої легені з розвитком правобічного гемотораксу, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по небезпеці для життя в момент заподіяння; вогнепальне поранення з ознаками вхідного отвору на задній поверхні грудної клітки зліва, яке супроводжувалося уламково - фрагментарним переломом шостого ребра по задньо - пахвинній лінії, ушкодженнями пристінкової та вісцеральних плевр лівої і ймовірно правої половини грудної клітки, лівої правої легень з розвитком двобічного гемотораксу, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по небезпеці для життя в момент заподіяння та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті потерпілого ОСОБА_10 ..

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України, а саме умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчиненому особою, яка раніше вчинила вбивство, за винятком вбивства, передбаченого ст.ст. 116-118 КК України.

З висновку судово психіатричної експертизи № 500 від 26.05.2023 проведеного експертами відділу судово психіатричної експертизи ДУ «Інститут психіатрії, судово - психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» ОСОБА_2 на період кримінального правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється страждав на стійкий виражений хронічний психічний розлад у формі шизофренії недефиренційованої. За своїм психічним станом на час кримінального правопорушення у скоєні якого він підозрюється ОСОБА_2 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_2 страждає на стійкий виражений хронічний психічний розлад у формі шизофренії недиференційованої. За своїм психічним станом ОСОБА_2 на теперішній час також не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, не може самостійно реалізувати своє право на захист, приймати участь у процесуальних діях. ОСОБА_2 за своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру: поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 24 січня 2024 року апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ОСОБА_3 адвоката Куся Ю.О. задоволено частково. Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2023 року про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_2 , який вчинив суспільно-небезпечні діяння, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, в частині вирішення цивільного позову змінено. Зменшено суму відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_3 , стягнувши на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 по 300 000 грн. кожному.

Постановою Верховного Суду від 21 серпня 2024 року касаційну скаргу представника цивільного відповідача ОСОБА_3 адвоката Куся Ю. О. задоволено. Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 24 січня 2024 року щодо ОСОБА_2 скасовано в частині вирішення цивільних позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_12 , до цивільного відповідача ОСОБА_3 і призначено в цій частині новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В іншій частині вказані судові рішення залишено без змін.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1186 Цивільного кодексу України, якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді.

У постанові Верховного Суду від 11 липня 2019 року (справа № 717/304/16-ц, провадження № 61-24272 св18) зазначено, що згідно частини другої статті 1186 ЦК України, якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді. Правила цієї норми передбачають вимоги, яким повинні відповідати такі особи на момент завдання шкоди: а) бути повнолітніми; б) проживати разом з цією особою; в) знати про її психічний розлад або недоумство.

Однак, із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що відсутні обставини та докази на їх підтвердження, що достовірно вказують на те, що мати ОСОБА_2 - ОСОБА_3 знала про психічний розлад її сина.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 76 , ч. 1, 2 ст. 77, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки під час судового розгляду судом не було встановлено обставин, які б вказували на те, що ОСОБА_3 була обізнаною та достовірно знала про психічний розлад свого сина ОСОБА_2 та, що остання не вжила заходів щодо запобігання шкоди, за таких обставин суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача шкоди на підставі ч.2 ст. 1186 ЦК України.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача, оскільки вони є безпідставними та необґрунтованими, а отже такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої злочином.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 03.10.2025 року.

Головуючий суддя С. С. Сас