Справа № 570/5153/23
Номер провадження 2/570/68/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2025 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань Захарук Г.Л.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки - адвоката Жилінської Т.

відповідачки ОСОБА_2

представника відповідачки - адвоката Коханої О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділ в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна та припинення право спільної часткової власності, -

в с т а н о в и в :

Покликаючись на те, що з відповідачкою не досягнуто домовленостей щодо поділу майна, що належить їм на праві спільної часткової власності, позивачка просить суд ухвалити рішення, яким виділити в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна 1/2 частини житлового будинку і господарських споруд, що належать ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності, та 1/2 частини земельної ділянки. Припинити право спільної часткової власності на житловий будинок, господарські споруди, земельну ділянку, судові витрати покласти на відповідачку.

06.11.2023 р. відповідачка подала відзив. Зазначає, що не згідна з варіантом поділу майна, про який зазначає позивачка, оскільки він є нерівноцінний. Відповідачка проводила ремонтні роботи в будинку, проводила ремонт котла, а у подальшому його замінила на новий котел, облаштувала огорожу, облагородила двір, замінили частину покрівлі. І тепер позивачка претендує на цю частину будинку, у якій проживає відповідачка, і у якій відповідачкою був проведений ремонт. Просила призначити судову будівельну-технічну експертизу.

30.11.2023 р. представником позивачки адвокатом Жилінською Т. було заявлене клопотання про призначення експертизи.

05.12.2023 р. надійшла відповідь на відзив. Зазначається, що відповідачка проживала у будинку, користувалася ним, користувалася в тому числі й частиною будинку, що належить позивачці, а тому вона повинна була сплачувати за житлово-комунальні послуги. Відповідачка не бажала домовитися з позивачкою щодо порядку користування майном, не допускала до майна. Тому просить призначити експертизу, поданий позов підтримує та просить його задоволити.

25.03.2024 р. була призначена судова експертиза. На вирішення експертизи поставлено питання: - яка є дійсна вартість домогосподарства, яке складається з житлового будинку, господарських будівель та споруд, і земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 ? - які варіанти поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, і земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , між двома співвласниками, кожному по 1/2 частині, з підготуванням у необхідних випадках пропозицій щодо переобладнання житлового будинку з окремим входом, виділення кожному із співвласників окремо земельної ділянки, чи залишення частини майна у спільному користуванні, а також визначення грошової компенсації власнику, частка якого в натурі після поділу майна буде меншою?

Питання викладені в редакції, що були запропоновані позивачкою у справі. Проведення експертизи доручено ППФ «Експерт Рівне» (проспект Миру, 15, м. Рівне). Витрати з оплати експертизи покладено на ОСОБА_3 .

На вирішення експертизи поставлено питання: - які варіанти поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, і земельної ділянки в натурі за адресою: АДРЕСА_1 , між двома співвласниками в рівних долях по 1/2 частині кожному, та у спосіб, при якому можливе максимально відокремлене (ізольоване) використання окремих частин будинку та надвірних будівель і споруд з обов`язковим розрахунком суми грошової компенсації, що підлягає до сплати у разі відхилення від розміру часток співвласників та з обов`язковим врахуванням здійснення робіт з перепланування будинку та влаштування автономних інженерних мереж та опалення?

Питання викладене в редакції, що було запропоноване відповідачкою у справі. Проведення експертизи доручено Рівненському НДЕКЦ МВС України (вул. В. Червонія, 39, Рівне). Витрати з оплати експертизи покладено на ОСОБА_4 .

Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

10.07.2024 р. надійшов висновок експерта (а.с. 91-124).

11.07.2024 р. провадження у справі було поновлене.

03.12.2024 р. надійшло повідомлення Рівненського НДЕКЦ МВС України про неможливість проведення експертизи.

Були заявлені клопотання про виклик свідків, про долучення письмових доказів, які судом задоволено.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Пояснила суду, що з нею ніхто не погоджував проведення ремонтних робіт у будинку, тому такі роботи були виконані відповідачкою на власний розсуд. Вона не заперечує щодо поділу майна, просить виділити їй частину будинковолодіння згідно ІІ варіанту розподілу (висновок експерта від 10.07.2024 р.). Зазначає, що ще за життя матері та їй говорила, що ця частина будинку має бути позивачці.

В судовому засіданні відповідачка позов про поділ майна визнала. Просить суд виділити їй частину будинковолодіння згідно ІІ варіанту розподілу (висновок експерта від 10.07.2024 р.). Додатково пояснила, що в цій частині будинку вона проживає, здійснила там ремонт, сплачує за житлово-комунальні послуги, тому буде справедливо претендувати їй на цей варіант розподілу майна.

Обставини, встановлені при розгляді справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_5 , матері позивачки та відповідачки.

Позивачка ОСОБА_3 та відповідачка ОСОБА_4 стали власниками по 1/2 частині житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_2 , та по 1/2 частині земельної ділянки, яка розташована на території АДРЕСА_1 , площею 0,1734 гектарів, кадастровий номер 618:027:0431.

Право власності ОСОБА_3 на 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями зареєстровано на підставі Свідоцтва про право на спадщину, що видане 10.06.2016 року Рівненською районною державною нотаріальною конторою Рівненської області, зареєстрованого в реєстрі за № 2-402, про що зроблено запис про право власності за номером 14988839, розмір частки 1/2, форма власності приватна, вид спільної власності спільна часткова, згідно Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно (а.с. 6-8).

Право власності ОСОБА_3 на 1/2 земельної ділянки, кадастровий номер 618:027:0431, зареєстровано на підставі Свідоцтва про право на спадщину, що видане 10.06.2016 року Рівненською районною державною нотаріальною конторою Рівненської області, зареєстрованого в реєстрі за № 2-401, про що зроблено запис про право власності за номером 14988593, розмір частки 1/2, форма власності приватна, вид спільної власності спільна часткова, згідно Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно (а.с. 6-8).

Право власності ОСОБА_2 на 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями зареєстровано на підставі Свідоцтва про право на спадщину, що видане 10.06.2016 року Рівненською районною державною нотаріальною конторою Рівненської області, зареєстрованого в реєстрі за № 2-402, про що зроблено запис про право власності за номером 14988801, розмір частки 1/2, форма власності приватна, вид спільної власності спільна часткова, згідно Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно (а.с. 6-8).

Право власності ОСОБА_2 на 1/2 земельної ділянки, кадастровий номер 618:027:0431, зареєстровано на підставі Свідоцтва про право на спадщину, що видане 10.06.2016 року Рівненською районною державною нотаріальною конторою Рівненської області, зареєстрованого в реєстрі за № 2-401, про що зроблено запис про право власності за номером 14988572, розмір частки 1/2, форма власності приватна, вид спільної власності спільна часткова, згідно Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно (а.с. 6-8).

В судовому засіданні були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_6 дала суду показання про те, що після смерті матері ОСОБА_7 стала проживати в будинку. Вона замінила газову плиту, котла, купила насос до котла, газову колонку. Також відремонтувала дах, влаштувала огорожу.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надали суду показання про те, що після смерті ОСОБА_10 в будинку був замінений котел, перероблене опалення, поставлена газова колонка.

У справі наявний висновок експерта № 240604/1_ЮШ судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи (а.с. 92-124).

Експертом визначено два варіанта поділу майна (а.с. 107-108).

Положення законодавства.

Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Спільна часткова власність це власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому (частина перша статті 356 Цивільного Кодексу).

Згідно з частинами першою, другою статті 364 Цивільного Кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначено у постанові ВС у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 ( провадження № 61-22087св19), «право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Частиною першою статті 86 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до частин першої, третьої статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

Згідно з частинами першою, другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними.

При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються.

При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна.

Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Розглядаючи справу, суди першої та апеляційної інстанцій на наведене уваги не звернули, не врахували, що спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється.

З огляду на викладене, висновок судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 є передчасним, як і висновок про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 про порядок користування земельною ділянкою, оскільки вирішення цього позову безпосередньо залежить від вирішення позовних вимог про поділ в натурі земельної ділянки.

Оскільки допущені судами порушення норм процесуального права унеможливили ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення по суті розгляду спору, а Верховний Суд не вправі їх усунути через обмеження повноважень як суду касаційної інстанції, ухвалені в справі судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, під час якого суду належить урахувати вищевикладене та ухвалити судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону».

Висновки суду.

Позивачка заявила позов про виділ майна в окремий об`єкт нерухомості.

При цьому позивачка не врахувала, що спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивачки є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється.

Позовна вимога про поділ цього майна в натурі між сторонами не була заявлена.

За наведеного відсутні підстави для задоволення позову.

Судові витрати.

За змістом ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

За положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати складають: сплата судового збору у сумі 6595, 40 грн. (а.с. 3), та витрати за проведення експертизи згідно договору № 240604/1 від 04.06.2024 року - 15000 грн. (а.с. 151 154).

У даному випадку суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, тому понесені позивачкою судові витрати покладаються на неї.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділ в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна та припинення право спільної часткової власності - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивачка: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , мешканка АДРЕСА_3 ).

Відповідачка: ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , мешканка АДРЕСА_1 ).

Суддя: Красовський О.О.