Номер провадження: 22-з/813/252/25
Справа № 501/2874/23
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ушаков Олексій Олександрович про ухвалення додаткового рішення, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»), ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив:

- стягнути з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на його користь суму у розмірі 70 124,15 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди, збитки, заподіяні несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання (3% річних, пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, інфляційні втрати) станом на день ухвалення судового рішення та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.;

- стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму в розмірі 9 200 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди, суму франшизи у розмірі 3 200 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.;

- стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 21 грудня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 70 124,15 грн. страхового відшкодування, судовий збір у розмірі 1 026 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 9 200 грн., суму франшизи у розмірі 3 200 грн., моральну шкоду в розмірі 1 000 грн., судовий збір у розмірі 179 грн.

Стягнуто в рівних частках з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за проведення експертизи у розмірі 4 000 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду, адвокат Артимович Ю.Б., діюча від імені ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила змінити заочне рішення, стягнувши зі страховика у відшкодування майнової шкоди 40 674,15 грн., в межах встановленого Полісом № ЕР.209412940 ліміту відповідальності ПрАТ «СК «ПЗУ Україна».

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 травня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Артимович Ю.Б., діючої від імені ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», з повідомленням про те, що справа відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України буде розглядатися без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 вересня 2024 року справа призначена до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Постановою Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2024 року, апеляційну скаргу адвоката Артимович Ю.Б., діючої від імені ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» задоволено.

Заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 грудня 2023 року в частині стягнення з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відшкодування майнової шкоди та судового збору змінено.

Стягнуто з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди у розмірі 40 724 грн. 15 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» судовий збір у розмірі 244 грн. 59 коп.

27 травня 2025 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ушаков О.О. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 30 000 грн., посилаючись на те, що судом апеляційної інстанції не ухвалено рішення щодо певної позовної вимоги з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення.

Розглянувши справу, перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів дійшла до висновку про залишення заяви без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Процесуальне законодавство визначає вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення. Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених вказаною статтею, і не може змінювати по суті основне рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Додаткове рішення суду - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог його повноти. Додаткове рішення суду ухвалюється тоді, коли суд не вирішив усі заявлені вимоги у справі або не розв`язав окремі процесуальні питання.

Суд не вправі під виглядом додаткового рішення змінити зміст рішення або вирішити нові питання, що не досліджувалися в судовому засіданні.

У постанові Верховного Суду України №12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» роз`яснено, що апеляційний суд має право ухвалити додаткове рішення за заявою особи, яка бере участь у справі, або з власної ініціативи в разі, якщо він скасував рішення суду першої інстанції та прийняв нове рішення чи змінив його за наявності підстав.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок, щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, №303-А, пункт 29).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом просив стягнути з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на його користь суму у розмірі 70 124,15 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди, збитки, заподіяні несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання (3% річних, пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, інфляційні втрати) станом на день ухвалення судового рішення та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму в розмірі 9 200 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди, суму франшизи у розмірі 3 200 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.; стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 21 грудня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 70 124,15 грн. страхового відшкодування, судовий збір у розмірі 1 026 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 9 200 грн., суму франшизи у розмірі 3 200 грн., моральну шкоду в розмірі 1 000 грн., судовий збір у розмірі 179 грн. Стягнуто в рівних частках з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за проведення експертизи у розмірі 4 000 грн. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Заочне рішення в апеляційному порядку було оскаржено адвокатом Артимович Ю.Б., діючої від імені ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» в частині позовних вимог до страховика у відшкодування майнової шкоди у розмірі 40 674,15 грн., в межах встановленого Полісом № ЕР.209412940 ліміту відповідальності ПрАТ «СК «ПЗУ Україна».

ОСОБА_1 з апеляційною скаргою на заочне рішення суду до апеляційного суду не звертався.

Постановою Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2024 року, апеляційну скаргу адвоката Артимович Ю.Б., діючої від імені ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» задоволено. Заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 грудня 2023 року в частині стягнення з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відшкодування майнової шкоди та судового збору змінено. Стягнуто з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди у розмірі 40 724 грн. 15 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» судовий збір у розмірі 244 грн. 59 коп.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції було прийнято рішення, щодо усіх заявлених позовних вимог ОСОБА_1 , а в апеляційному суду було переглянуто заочне рішення лише в частині стягнення з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відшкодування майнової шкоди та судового збору.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що вимоги ОСОБА_1 , вказані ним у заяві про ухвалення додаткового рішення не містилися в позовній заяві та не були предметом розгляду і дослідження як судом першої інстанції так і судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Зазначені заявником обставини не є підставою для винесення додаткового рішення в розумінні ст. 270 ЦПК України, оскільки такі зводяться до незгоди з рішенням суду.

Незгода позивача із судовим рішенням, яке набрало законної сили, не може бути підставою для ухвалення додаткового рішення, зокрема, судом апеляційної інстанції із зазначених вище мотивів.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягає за відсутністю підстав для ухвалення додаткового рішення, відповідно ст. 270 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141, 270, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

У задоволені заяви ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ушаков Олексій Олександрович про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 23 жовтня 2025 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.О. Погорєлова

______________________________________ О.М. Таварткіладзе