Справа № 127/5522/25
Провадження № 22-ц/801/1928/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна Ю. А.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 рокуСправа № 127/5522/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя доповідач),

суддів Копаничук С. Г., Рибчинського В. П.,

розглянув у порядку письмового провадження справу № № 127/5522/25 за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2025, ухвалене у складі судді Шаміної Ю.А. в приміщенні суду в м. Вінниця,

в с т а н о в и в :

19.02.2025 Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» (далі КП ВМР «ВМТЕ») звернулось до суду із позовом (вх № 15594) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП ВМР «ВМТЕ» заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 1.06.2023 по 31.10.2024 включно в розмірі 13608,87 грн, із яких : 12449,75 грн сума заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії; 895,36 грн сума втрат від інфляції; 263,76 грн 3 % річних від простроченої суми заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачі зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений житловий будинок технічно під`єднано до зовнішніх інженерних мереж КП ВМР «ВМТЕ», що підтверджується рішеннями виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10.12.2020 № 2634 та від 21.07.2022 № 1447 (із змінами рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 18.04.2024 № 929), якими погоджено норми споживання теплової енергії на послугу з постачання теплової енергії та норми споживання гарячої води на послугу з постачання гарячої води для споживачів КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго». Відповідачі, порушуючи умови надання послуг, належним чином не виконували свої зобов`язання за спожиті послуги з постачання теплової енергії у зв`язку з чим за період з 1.06.2023 по 31.10.2024 утворилася заборгованість, яка з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 13608,87 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2025 позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП ВМР «ВМТЕ» заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії в розмірі 13608,87 грн, з яких: 12449,75 грн сума заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії, 263,76 грн 3 % річних, 895,36 грн інфляційні втрати; а також по 1514,00 грн судового збору з кожного.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу (вх № 8476 від 28.07.2025), в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять : скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог; стягнути з позивача судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1816,80 грн /а. с. 37/ та 2725,20 грн /а. с. 45/.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не врахував при задоволенні позовних вимог тієї обставини, що квартира за адресою АДРЕСА_1 , перебуває у приватній власності ОСОБА_3 . Відповідачі лише зареєстровані за вказаною адресою, що не породжує у них обов`язку зі сплати комунальних послуг; позивачем не надано доказів наявності договірних відносин із відповідачами щодо постачання теплової енергії, доказів отримання послуг чи наміру їх споживати з боку відповідачів. Відповідачі не є власниками квартири, особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий на ОСОБА_3 , власницю квартири та фактичну споживачку послуг; судом першої інстанції не враховано й те, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій. Відповідно до пункту 5 статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам війни (статті 8, 9) надаються такі пільги 50-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Однак, позивачем така пільга учаснику бойових дій при розрахунку заборгованості не врахована; судом першої інстанції при стягненні з ОСОБА_2 судового збору порушено положення пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», адже даний судовий спір, стосується порушення прав ОСОБА_4 , пов`язаний із соціальними його правами та пільгою за статусом учасника-бойових дій.

19.08.2025 до Вінницького апеляційного суду надійшов відзив (вх № 9390) КП ВМР «ВМТЕ», в якому посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24.09.2025 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено власника ( станом на 11.01.2008 р) квартири ОСОБА_3 .

Щодо розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2025 у справі з ціною позову 13608,87 грн, що є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (90840 грн).

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення матеріально-правових вимог по суті спору відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

Помешкання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , забезпечується послугами з постачання теплової енергії, які надаються КП ВМР «ВМТЕ».

Відповідно до копії витягу з реєстру особових рахунків житлового фонду м. Вінниця на ім`я ОСОБА_2 , який проживає та постійно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно відповідей № 1140553, № 1140578 від 24.02.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру за адресою : АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, відтак наявні правові підстави для їх задоволення.

Висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог зроблено за повного з`ясування обставин справи, правильного застосування норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

КП ВМР «ВМТЕ» надає населенню послуги з постачання теплової енергії та гарячої води відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9.11.2017 № 21-89-VIII, Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.09.2019 № 830 (в редакції постанови КМУ від 8.09.2021 № 1022), Правил надання послуг з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182 (в редакції постанови КМУ від 8.09.2021 № 1023).

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9.11.2017 № 2189-VIII (далі Закон № 2189-VIII).

Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (стаття 1 Закону № 2189-VIII).

Відповідно до статті 5 Закону № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Частинами 1, 2 статті 12 Закону № 2189-VIII передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах; договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

Відповідно до статті 7 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Відповідно до частини четвертої, п`ятої статті 13 Закону № 2189-VIII якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу.

Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

КП ВМР «ВМТЕ» запропонувало населенню публічну оферту для ознайомлення та укладення договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, опублікувавши текст на веб-сайті підприємства. Тобто з 1.11.2021 почали діяти, зокрема Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання гарячої води та Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, які є публічними договорами приєднання, укладеними відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води» в редакції постанови від 8.09.2021 № 1023 та постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» в редакції постанови від 8.09.2021 №1022.

Суд першої інстанції зробив правомірний висновок про те, що станом на час розгляду справи у суду відсутні відомості, які свідчили про те, що співвласники багатоквартирного будинку, в якому зареєстровані та мешкають відповідачі, прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги, тому суд дійшов висновку, що між сторонами справи укладені договори та відповідно з 1.11.2021 між ними існують правовідносини врегульовані вказаними Типовими договорами.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова ВП ВС від 7.07.2020 у справі № 7128916/17-ц).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону № 2189-VIII споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Такому праву прямо відповідає передбачений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

КП ВМР «ВМТЕ» звертаючись до суду з позовом просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП ВМР «ВМТЕ» заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 1.06.2023 по 31.10.2024 включно в розмірі 13608,87 грн, із яких : 12449,75 грн сума заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії; 895,36 грн сума втрат від інфляції; 263,76 грн 3 % річних від простроченої суми заборгованості.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 9 Закону № 2189-VIII, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором; споживач не звільняється від оплати житлово - комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору; дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово - комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово - комунальних послуг.

Зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк (стаття 526 ЦК України).

Згідно з частиною другою статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно оборотної відомості, розмір заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання за період з 1.06.2023 по 31.10.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , становить 13608,87 грн, з яких: 12449,75 грн - сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, 263,76 грн - сума 3% річних від суми заборгованості за спожиті послуги, 895,36 грн - сума втрат від інфляційних процесів.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2025 у справі №127/39991/24 скасовано судовий наказ, виданий 30.12.2024 Вінницьким міським судом Вінницької області за заявою КП ВМР «ВМТЕ» про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заборгованості з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат в сумі 12449,75 грн.

Відповідачами не надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті комунальних послуг, а також свого розрахунку наявної заборгованості та компенсаційних виплат за несвоєчасну оплату комунальних послуг, або ж доказів на погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань з оплати наданих житлово-комунальних послуг, чи інших доказів.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується також суд апеляційної інстанції, про те, що визначена позивачем сума заборгованості в розмірі 13608,87 грн, з яких: 12449,75 грн - сума заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії, 263,76 грн - сума 3% річних від суми заборгованості за спожиті послуги, 895,36 грн - сума втрат від інфляційних процесів, підлягатиме стягненню з відповідачів.

Аргументи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував при задоволенні позовних вимог тієї обставини, що квартира за адресою АДРЕСА_1 , перебуває у приватній власності ОСОБА_3 , тоді як відповідачі лише зареєстровані за вказаною адресою, що не породжує у них обов`язку зі сплати комунальних послуг, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, адже відповідно до частиною першою статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно пункту 11 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний: інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Доказів того, що відповідачі, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , та зазначають цю адресу як адресу місця свого проживання у відзиві на позов /а. с. 34/, звертались до позивача згідно пункту 11 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII суду не надано. Звернення відповідачів також заперечує позивач у відзиві на апеляційну скаргу /а. с. 64/.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частина перша статті 544 ЦК України).

В апеляційній скарзі КП ВМР «ВМТЕ» зазначає про те, що відповідачами, після ухвалення рішення у справі, повністю погашено заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за визначений судом першої інстанції період, тобто відповідачі погодились з наявною заборгованістю /а. с. 64 зворотна сторона/.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів наявності договірних відносин із відповідачами щодо постачання теплової енергії, доказів отримання послуг чи наміру їх споживати з боку відповідачів, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки у справі встановлено станом на час розгляду справи у суду відсутні відомості, які свідчили про те, що співвласники багатоквартирного будинку, в якому зареєстровані та мешкають відповідачі, прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги, тому суд дійшов правомірного висновку, що між сторонами справи укладені договори та відповідно з 1.11.2021 між ними існують правовідносини врегульовані Типовим індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії та Типовим індивідуальним договором положенням про надання послуг з постачання гарячої води.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не враховано й те, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій, тому відповідно до пункту 5 статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам війни (статті 8, 9) надаються такі пільги 50-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання, однак позивачем така пільга учаснику бойових дій при розрахунку заборгованості не врахована, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки ОСОБА_2 не надано доказів звернення до КП ВМР «ВМТЕ» із заявою та необхідним пакетом документів про надання такої пільги або коригування наданих послуг з урахуванням наявної пільги.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції при стягненні з ОСОБА_2 судового збору порушено положення пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», адже даний спір, стосується порушення прав ОСОБА_4 , пов`язаний із соціальними його правами та пільгою за статусом учасника-бойових дій, апеляційний суд вважає обґрунтованими, тому суд першої інстанції помилково стягнув з ОСОБА_2 судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1514,00 грн, оскільки ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 1 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина четверта статті 376 ЦПК України).

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково. Рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь КП ВМР «ВМТЕ» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1514,00 грн, шляхом виключення з рішення суду зазначеного висновку.

Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_2 від 12.02.2016 ОСОБА_4 має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій /а. с. 41/.

Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає за необхідне доповнити резолютивну частину рішення суду першої інстанції після абзацу другого абзацом наступного змісту «Компенсувати КП ВМР «ВМТЕ» за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1514,00 грн».

В іншій частині (в частині стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП ВМР «ВМТЕ» заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії в розмірі 13608,87 грн, з яких: 12449,75 грн сума заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії, 263,76 грн 3 % річних, 895,36 грн інфляційні втрати; а також з ОСОБА_1 1514,00 грн судового збору) рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2025 є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги правильні висновки суду першої інстанції не спростовують.

Щодо розподілу витрат по судовому збору.

Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

При поданні апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 1816,80 грн /а. с. 37/ та 2725,20 грн /а. с. 45/.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення матеріально правових вимог є законним та обґрунтованим, судовий збір сплачений ОСОБА_1 при поданні апеляційної скарги слід залишити за відповідачем, оскільки позовні вимоги задоволено.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 375, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2025 у даній справі змінити, виключивши з рішення суду посилання на стягнення з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1514 гривень.

Доповнити резолютивну частину рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2025 після абзацу другого абзацом наступного змісту «Компенсувати Комунальному підприємству Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1514 гривень».

В іншій частині (в частині стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії в розмірі 13608,87 грн, з яких: 12449,75 грн сума заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії, 263,76 грн 3 % річних, 895,36 грн інфляційні втрати; а також з ОСОБА_1 1514,00 грн судового збору) рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2025 залишити без змін.

Поновити дію рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2025 (залишеній без змін в частині).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: С. Г. Копаничук

В. П. Рибчинський