Справа № 143/446/25
Провадження № 22-ц/801/2027/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко А. В.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 рокуСправа № 143/446/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя доповідач),

суддів Копаничук С.Г., Рибчинський В.П.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Ю.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 143/446/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту перебування члена сім`ї на утриманні,

за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 8.07.2025, ухвалене у складі судді Бойка А.В. в приміщенні суду в м. Погребище, повний текст рішення складено 14.07.2025,-

в с т а н о в и в :

15.05.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою (вх № 2403/25), заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту перебування члена сім`ї на утриманні, в якій просила встановити юридичний факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утриманні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , до дня його смерті.

Заява обґрунтована тим, що вона є рідною дочкою ОСОБА_2 . ОСОБА_1 має двоє неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Після розлучення батьків (жовтень 2012 року) та створення матір`ю заявниці нової сім`ї, ОСОБА_1 з дітьми постійно проживала з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 мав три паї та велике господарство, відповідно був фінансово забезпеченим. Заявниця з батьком обробляли землю та вели спільне господарство. Оскільки сім`я заявниці складається лише з неї та двох дітей, старшій онуці дід ОСОБА_2 замінив батька, водив у садочок, приймав участь у шкільному житті. Діти ОСОБА_1 неповнолітні, зокрема меншій дитині лише 3 роки, тому заявниця не мала можливості офіційно працювати, так як здійснювала догляд за дітьми, тому утримання своєї дочки та онуків взяв на себе батько заявниці ОСОБА_2 .. Джерелом доходів, які мала заявниця з дітьми, були лише соціальні виплати для малозабезпеченої сім`ї. Інших доходів заявниця не мала. У зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України, 3.03.2022 ОСОБА_2 було мобілізовано для проходження військової служби.

Після мобілізації батько ОСОБА_2 продовжив утримувати дочку, зокрема перераховував належні йому виплати заявниці. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 загинув у зоні бойових дій біля населеного пункту Костромка Херсонської області. Встановлення факту перебування на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця необхідне заявниці для отримання матеріальних виплат та інших гарантій з боку держави, передбачених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 8.07.2025 заявлені вимоги задоволено. Встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебувала на утриманні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , до дня його смерті.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Міністерством оборони України подано апеляційну скаргу (вх № 9094 від 12.08.2025), в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви; стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 726,72 грн.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що задовольняючи заяву, суд першої інстанції не звернув уваги, що заявниці виповнилось 32 роки на момент смерті батька і вона не належить до членів сім`ї військовослужбовця, що перебували на його утриманні і які мають право на пенсію у разі втрати годувальника. Заява не підлягає задоволенню, оскільки встановлення такого факту не створює підстав для набуття заявницею статусу однієї з осіб згідно переліку, наведеного у статті 16-1 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця.

25.08.2025 до Вінницького апеляційного суду надійшов відзив (вх № 9562) Олійник Ю.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Також ставить питання про поновлення пропущеного строку на подання відзиву з тих підстав, що ОСОБА_1 через свою необізнаність та невміння повноцінно користуватися електронним кабінетом, повідомила представника про наявність ухвали суду лише 21.08.2025, тобто після 5-тиденного строку на подання відзиву, встановленого ухвалою апеляційного суду від 14.08.2025.

Ознайомившись із клопотанням про поновлення строку на подання відзиву апеляційний суд дійшов висновку про його задоволення, враховуючи категорію справи, значення справи для заявниці, наведені у відзиві поважні причини пропуску строку на його подання.

8.10.2025 до Вінницького апеляційного суду надійшла заява (вх № 11313) Олійник Ю.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про приєднання письмових доказів, а саме : копію адвокатського запиту вих № 41/09 від 16.09.2025, копію постанови ВС від 5.02.2025 у справі № 120/17960/23, роздруковану з ЄДРСР; відповідь МОУ від 24.09.2025 адресовану ОСОБА_5 , копію витягу з протоколу засідання МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсації сум від 21.03.2025 № 4/с.

Також адвокатом Грушко Ж.В.., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано (вх № 11314 письмовий виступ у судових дебатах.

Ознайомившись із заявою адвоката Олійник Ю.А., заслухавши думку представника Міністерства оборони України Москаленко А.О., який заперечив проти приєднання письмових доказів, колегія суддів дійшла висновку про відмову у приєднанні до матеріалів справи письмових доказів, оскільки дані докази не мають відношення до обставин справи.

Суд ухвалив приєднати до матеріалів справи письмовий виступ у судових дебатах адвоката Грушко Ж.В.

Щодо розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У судовому засіданні представник Міністерства оборони України Москаленко А.О. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представники Грушко Ж.В. та ОСОБА_6 , які діють в інтересах ОСОБА_1 , заперечили проти апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина друга статті 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі (частина п`ята статті 367 ЦПК України).

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Щоб судове рішення вважалося належно мотивованим, недостатньо просто процитувати закон та перерахувати докази, надані сторонами. Важливо навести ті висновки, яких дійшов суд за результатами оцінки доказів, та знайти настільки вагомі й одночасно зрозумілі аргументи на користь прийнятого рішення, щоб вони переконали в законності й справедливості вирішення спору навіть ту сторону, яка в цьому спорі програла.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 є рідною дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 15.09.1990 Стінянською сільською радою народних депутатів /а. с. 14/.

Згідно з копіями свідоцтв про народження : серії НОМЕР_3 виданим 9.04.2009 виконкомом Стінянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області та серії № НОМЕР_4 виданим 6.07.2021 Томашпільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), заявниця ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 /а. с. 15-16/.

Відповідно до копії листа ІНФОРМАЦІЯ_9 від 23.10.2023 № 1/2926, 3.03.2022 ОСОБА_2 було призваного на військову службу за призовом під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_10 та він проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_5 /а. с. 41/.

ІНФОРМАЦІЯ_4 , незалежності та територіальної цілісності України поблизу н.п. Костромка Херсонської області загинув ОСОБА_2 , що підтверджується повідомленням про смерть № 701 від 24.03.2023, лікарським свідоцтвом про смерть № 173 від 25.03.2023, довідкою про причини смерті від 23.03.2023, та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 виданим 27.03.2023 Виконавчим комітетом Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області /а. с. 27-29/.

Згідно з довідкою виконавчого комітету Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області №101 від 29.03.2023 поховання ОСОБА_2 здійснила його дочка ОСОБА_1 /а. с. 30/.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2018 року по 4 квартал 2022 року та за період з 1 кварталу 2023 року по 2 квартал 2023 року заявниця отримувала соціальні виплати з відповідних бюджетів ( код 128) та інші доходи, які не включаються до складу загального місячного (річного) оподаткування доходу ( код 194) /а. с. 19-22/.

Згідно з довідками № 1043 від 17.10.2023 та № 1118 від 7.11.2023, ОСОБА_1 перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення Тульчинської РДА № 4 смт. Томашпіль та отримувала державну соціальну допомогу, як малозабезпечена сім`я відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 250 від 24.02.2003 /а. с. 23-24/.

Згідно довідки № 102 від 29.03.2023 виданої виконавчим комітетом Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, на день смерті ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , заявниця ОСОБА_1 постійно проживала разом з батьком та вони вели спільне господарство /а. с. 18/.

Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» №1ЕG7L49PVK8UGNPC від 21.04.2023, ОСОБА_2 за період з 25.08.2022 по 22.03.2023 здійснював перекази грошових коштів зі своєї банківської карти АТ КБ «ПриватБанк» через додаток Приват24 на банківську карту ОСОБА_1 , а саме: 16 платежів на загальну суму 98500,00 грн /а. с. 25-26/.

Відповідно до копій знімків з екрану соціальної мережі Viber, ОСОБА_2 підтримував спілкування з дочкою та онуками, допомагав їм матеріально/а. с. 31-39/.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу № 6, шлюб між батьками заявниці ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_7 розірвано 2.10.2012 /а. с. 42/.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що заявниця проживала разом з батьком ОСОБА_2 до дня його смерті за адресою: АДРЕСА_1 , не мала власного самостійного доходу, окрім соціальних виплат на дітей, та, що допомога, яку вона отримувала від батька, була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, оскільки значно перевищувала розмір її доходів. Встановлення юридичного факту перебування на утриманні загиблого військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, необхідно заявниці для реалізації нею права на отримання матеріальних виплат та інших гарантій з боку держави, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення заяви колегія суддів вважає зробленим за неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, на припущеннях з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно з частиною першою статті 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Метою встановлення факту у даній справі заявниця вказала реалізацію права на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022.

Відповідно до абзацу 2 пункту 3 «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) т спеціальні збори чи для проходження служби і у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в редакції чинній станом на 23.03.2023, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно із частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції чинній станом на 23.03.2023, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції чинній станом на 23.03.2023, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції чинній станом на 23.03.2023, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Згідно з частиною першою статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції чинній станом на 23.03.2023, право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Відповідно до пункту а) частини четвертої статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції чинній станом на 23.03.2023, непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема : діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Статтею 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції чинній станом на 23.03.2023, передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання (постанова ВС від 22.10.2020 у справі № 210/343/19, від 22.05.2019 у справі № 520/6518/17, від 27.06.2018 у справі № 210/2422/16-ц).

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів (постанова ВС від 22.05.2019 у справі № 520/6518/17).

Відповідно до частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення, з-поміж іншого зазначаються, зокрема : 1) фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; 2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; 3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику; 5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; 6) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

Суд першої інстанції зробивши висновки про те, що заявниця проживала разом з батьком ОСОБА_2 до дня його смерті за адресою: АДРЕСА_1 , не мала власного самостійного доходу, окрім соціальних виплат на дітей, та, що допомога, яку вона отримувала від батька, була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, оскільки значно перевищувала розмір її доходів, не зазначив на підставі яких саме доказів встановлені відповідні обставини.

Задовольняючи заяву про встановлення факту перебування заявниці на утриманні батька суд першої інстанції не надав відповіді на аргументи Міністерства оборони України, наведені у відзиві на заяву, про те, що заявниця будучи повнолітньою, матір`ю двох дітей, не належить до жодної з категорії осіб з переліку непрацездатних членів сім`ї, передбаченого частиною четвертою статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції чинній станом на 23.03.2023.

Окрім цього, апеляційний суд вважає, що надані заявницею докази не підтверджують ту обставину, що вона перебувала на повному утриманні батька ОСОБА_2 або одержувала від нього допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.

У заяві про встановлення факту перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утриманні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , до дня його смерті, заявниця не зазначає початок періоду протягом якого була на утриманні батька, на що суд першої інстанції задовольняючи заяву увагу не звернув. Заявницею не надано суду доказів (витяг з державного реєстру актів цивільного стану) про доведення того факту, що у зазначений нею період вона не перебувала у шлюбі з батьками своїх малолітніх дітей, що виключало б можливість встановлення даного факту.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 Грушко Ж.М. зазначила, що даний факт заявниця просила встановити з січня 2016 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , однак даний період заявницею не обґрунтований.

У заяві ОСОБА_1 зазначає, що вона з дітьми постійно проживала з батьком за адресою АДРЕСА_1 , однак поза увагою суду першої інстанції залишилися ті обставини, що відповідно до копії паспорта вона зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 з 30.04.2015 /а. с. 12 зворотна сторона/, а у довідці № 102 від 29.03.2023 виданої виконавчим комітетом Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, зазначено, що на день смерті ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , заявниця ОСОБА_1 постійно проживала разом з батьком та вони вели спільне господарство /а. с. 18/.

У свою чергу, колегія суддів зазначає, що заявницею не надано доказів місця проживання та реєстрації ОСОБА_2 , копія довідки № 102 від 29.03.2023 також не містить адреси за якою ОСОБА_1 проживала зі своїм батьком, технічних характеристик житла та наявність/відсутність господарства.

У заяві ОСОБА_1 зазначає про те, що джерелом доходів, які вона мала з дітьми, були лише соціальні виплати для малозабезпеченої сім`ї /а. с. 24/. Інших доходів заявниця немала.

Разом з тим, надані заявницею відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 24.04.2023 (період з 1 квартал 2018 по 4 квартал 2022) /а. с. 19-20/ та відомості станом на 26.10.2023 (період з 1 квартал 2023 по 2 квартал 2023) /а. с. 21-22/ свідчать про отримання ОСОБА_1 державної соціальної матеріальної допомоги, соціальні виплати, інші доходи, які не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, зокрема 1.03.2023 з Томашпільської сільської ради 15000 грн.

Крім того, судом не з`ясовано чи мала можливість заявниця отримувати у даний період інші доходи, враховуючи, що у липні 2021 року у неї народився син ОСОБА_8 , та чи отримувала вона аліменти на дітей.

Посилання заявниці на те, що ОСОБА_2 за період з 25.08.2022 по 22.03.2023 регулярно здійснював перекази грошових коштів зі своєї банківської карти АТ КБ «ПриватБанк» через додаток Приват24 на банківську карту ОСОБА_1 , а саме: 16 платежів на загальну суму 98500,00 грн апеляційний суд не вважає беззаперечними доказами перебування її на повному утриманні батька, оскільки матеріали справи містять докази наявності інших джерел доходів заявниці (в розмірі 147541,07 грн (відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків (період з 1 квартал 2018 по 2 квартал 2023)), а також заявницею не надано достатніх доказів, які б свідчили про її майновий стан, наявність або відсутність рухомого та нерухомого майна, коштів на банківських рахунках (виписки по банківських рахункам за період протягом якого заявниця просить встановити юридичний факт).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно рішення КСУ від 3.06.1999 по справі № 5-рп/99 факт перебування особи на утриманні має бути доведений конкретними матеріальними критеріями.

Висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Надані заявницею докази не є безспірним підтвердженням перебування її на утриманні батька та надання ним матеріальної допомоги, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів для існування.

Відповідно до пункту 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Вінницький апеляційний суд вважає, що аргументи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а тому рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні заяви.

Щодо розподілу судових витрат.

Порядок розгляду справ окремого провадження визначений статтею 294 ЦПК України, відповідно до частини сьомої якої при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

У справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи (частина третя статті 42 ЦПК України).

З огляду на викладене відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, можливе у справах позовного провадження, але у справах окремого провадження, з урахуванням особливостей розгляду цих справ, судові витрати не відшкодовуються.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 263/1265/18 та від 16.11.2022 у справі № 214/4179/21, постанова ОП КЦС від 25.03.2024 у справі № 161/9609/22.

За таких обставин, судові витрати, понесені Міністерством оборони України при поданні апеляційної скарги, слід залишити за заявником.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 8.07.2025 у даній справі скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту перебування члена сім`ї на утриманні відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: С. Г. Копаничук

В. П. Рибчинський

Повний текст постанови складено 13.10.2025