ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/3213/24

Провадження № 22-ц/820/1227/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/3213/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана її представником адвокатом Малькутом Олександром Олександровичем, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 березня 2025 року, в складі судді Колієва С.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Хмельницька міська рада, ОСОБА_6 , про визнання незаконним та скасування державного акту на право власності на землю, витребування земельної ділянки,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати Державний акт на право власності на землю серії IV-ХМ №045026, який було видано Хмельницькою міською радою народних депутатів 05.02.1998 ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,10 га, що розташована на території Хмельницької міської ради, АДРЕСА_1 ; витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 на користь позивача земельну ділянку площею 0,0988 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :05:001:0320.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06 червня 2002 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного із ОСОБА_4 , він набув у власність земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва індивідуального житлового будинку. Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_4 відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю, виданого 16.05.2002 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.06.1997, реєстраційний номер №22768, зареєстрованого у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю. Вказаний договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г. та зареєстрований в реєстрі за №2301. На підставі договору купівлі-продажу позивачу був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ХМ №040790 від 19.07.2002. Разом з цим, 26.05.2023 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_3 набув право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з вказаним договором ОСОБА_2 продала земельну ділянку площею 0,0988 га, кадастровий номер :05:001:0320, яка їй належала на підставі договору дарування, посвідченого 26.04.2023 приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Побережною І.М. Під час проведеної перевірки документів на підставі яких була здійснена реєстрація права власності та відчуження вказаної земельної ділянки, позивачем було встановлено, що право власності на вказану земельну ділянку було зареєстровано за ОСОБА_7 , яка, після внесення відомостей до Державного земельного кадастру, у квітні 2023 року подарувала її ОСОБА_2 . Спірна земельна ділянка належала ОСОБА_8 на підставі Державного акта на право власності серії ІV-ХМ №045026 від 05.02.1998, який був виданий на підставі рішення виконкому Хмельницької міської ради від 23.05.1996 №948 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю. Зазначає, що листами Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №2295/291-23 від 10.11.2023 та № 2296/291-23 від 10.11.2023 повідомлено, що за наявної у відділі інформації видавався державний акт на право власності на земельну ділянку за цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення Хмельницького міського виконавчого комітету від 23.05.1996 №948 на ім`я ОСОБА_5 (державний акт серія ХМ №05608 від 13.08.1996) та у книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю міститься відповідний запис про реєстрацію державного акта на ім`я ОСОБА_5 . У книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю відсутній запис про реєстрацію державного акта на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення міського виконавчого комітету від 23.05.1996 №948 на ім`я ОСОБА_7 за реєстраційним номером 16218 від 05.02.1988. Позивач вважає, що право власності на спірну земельну ділянку площею 0,10 га, що розташована по АДРЕСА_1 , набуто ОСОБА_7 без законних на те підстав, та в подальшому незаконно було подаровано ОСОБА_2 , яка на підставі договору купівлі-продажу відчужила її ОСОБА_3 . Враховуючи, що спірна земельна ділянка була передана у власність ОСОБА_7 з порушенням норм законодавства, а в подальшому незаконно відчужена на користь третіх осіб, то земельна ділянка підлягає витребуванню з чужого незаконного володіння на користь позивача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 березня 2025 року позов задоволено. Визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ХМ №045026, який було видано Хмельницькою міською радою народних депутатів 05.02.1998 ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,10 га, що розташована на території Хмельницької міської ради, АДРЕСА_1 . Витребувано у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,10 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :05:001:0320. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4841,20 гривень судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що оскільки, ОСОБА_3 придбав спірну земельну ділянку в особи, яка не мала права відчужувати її, то вказана земельна ділянка має бути витребувана у ОСОБА_3 як добросовісного набувача. Крім того, оскільки державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ХМ №045026, який було видано Хмельницькою міською радою народних депутатів 05 лютого 1998 року ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,10 га, що розташована на території Хмельницької міської ради, АДРЕСА_1 , видано з порушеннями вимог закону, він підлягає визнанню недійсним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ,посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Узагальнення доводів апеляційної скарги

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, також судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зокрема, суд дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_7 набула право власності на земельну ділянку площею 0,988 га, кадастровий номер :05:001:0320, що розташована в АДРЕСА_1 , незаконно, оскільки вказані обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Згідно з Державним актом на право власності на землю серії IV-ХМ №045026, який був виданий 05 лютого 1998 року виконавчим комітетом Хмельницької міської ради, ОСОБА_7 є власником земельної ділянки площею 0,10 га, яка розташована у АДРЕСА_1 . У вказаному акті зазначено, що він виданий на підставі рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23.05.1996 №948. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру №023 від 21 квітня 2023 року за ОСОБА_7 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастром номером :05:001:0320, площею 0,0988 га. 26 квітня 2023 року ОСОБА_7 уклала договір дарування, який було посвідчено приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Побережною І.М. та зареєстрований за №410, та згідно з яким належну їй земельну ділянку подарувала ОСОБА_2 . 26.05.2023 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастром номером :05:001:0320.

Позивач та його представник не навели жодних аргументів та не надали доказів, чому ОСОБА_7 отримала державний акт на право приватної власності з порушенням вимог закону. Також, в судовому рішенні не наведено жодних норм, які було порушено Хмельницькою міською радою при прийнятті рішення від 23.05.1996 №948.

Процесуальні дії апеляційного суду

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 25 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалами Хмельницького апеляційного суду від 05 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та призначено справу до судового розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Апелянтка ОСОБА_2 та її представник адвокат Малькут О.О. про дату, час і місце слухання справи належним чином повідомлені, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат Заболотний А.М. про дату, час і місце слухання справи належним чином повідомлені, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили.

Треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Хмельницька міська рада, ОСОБА_6 про дату, час і місце слухання справи належним чином повідомлені, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Мотивувальна частина

Встановлені фактичні обставини справи

Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23 травня 1996 року №948 «Про приватизацію земельних ділянок» та долученого до нього Додатку №1 (список громадян, земельні ділянки яким передані у приватну власність для будівництва житлових будинків) ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва індивідуальних житлових будинків площею 0,10 га за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного рішення виконавчим комітетом Хмельницької міської ради 13 серпня 1996 року ОСОБА_5 був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ХМ №05608, яким посвідчено право власності на земельну ділянку площею 0,10 га яка розташована на території Хмельницької міської ради по АДРЕСА_1 (цільове призначення будівництво та обслуговування житлового будинку). Вказаний державний акт був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №05608.

18 червня 1997 року ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_4 (покупець) уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки за №2278, згідно з яким покупець придбав у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі вказаного договору ОСОБА_4 був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ХМ №21440.

06 червня 2002 року ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) уклали договір, відповідно до якого покупець придбав у приватну власність земельну ділянку площею 0,1 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г. та зареєстровано у реєстрі за №2301. На підставі вказаного договору купівлі-продажу ОСОБА_1 був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії 1-ХМ №040790.

Листом Приватного підприємства «Діоріт Плюс 1» №276 від 20 листопада 2023 року ОСОБА_1 було повідомлено, що під час внесення інформації щодо земельної ділянки площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на підставі державного акту серії І-ХМ №040790 ОСОБА_1 через офіційний електронний портал Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до Державного земельного кадастру (присвоєння кадастрового номера) з видачею витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку встановлено, що відповідно до внесеної інформації до Державного земельного кадастру на земельну ділянку площею 0,1000 га внесена інформація про земельну ділянку площею 0,0988 га, кадастровий номер :05:001:0320, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_3 .

Згідно з листом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 06 грудня 2024 року №д_2656/0-.0502-2777/291-24 на земельну ділянку площею 0,100 га з кадастровим номером :001:0336 для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) землі громадської забудови за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві власності відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії І-ХМ №040790 від 19 липня 2002 року накладається земельна ділянка площею 0,0988 з кадастровим номером :05:001:0320 для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) землі громадської забудови за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у приватній власності ОСОБА_3 , згідно з Національною кадастровою системою пересічення становить орієнтовно 98%.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ХМ №045026, який був виданий 05 лютого 1998 року виконавчим комітетом Хмельницької міської ради, посвідчено право приватної власності ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована на території Хмельницької міської ради по АДРЕСА_1 (цільове призначення обслуговування житлового будинку). У вказаному державному акті зазначено, що він виданий на підставі рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23 травня 1996 року №948.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-023 від 21 квітня 2023 року за ОСОБА_7 на праві власності на підставі державного акту від 05 лютого 1998 року серії IV-ХМ №045026 була зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0320, площею 0,0988 га.

26 квітня 2023 року ОСОБА_7 уклала із ОСОБА_2 договір дарування, яким належну їй на праві приватної власності земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0320, площею 0,0988 га, подарувала ОСОБА_2 . Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Побережною І.М. та зареєстрований за №410.

26 травня 2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_2 у власність земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0320 площею 0,0988 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно із частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 придбав спірну земельну ділянку в особи, яка не мала права відчужувати її, тому вказана земельна ділянка має бути витребувана у ОСОБА_3 як добросовісного набувача. Крім того, оскільки державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ХМ №045026, який було видано Хмельницькою міською радою народних депутатів 05 лютого 1998 року ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,10 га, що розташована по АДРЕСА_1 , видано з порушеннями вимог закону, він підлягає визнанню недійсним.

Колегія суддів частково не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 ЗК України (в редакції від 22.06.1993, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно. Безплатно земельні ділянки передаються у власність громадян для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), в тому числі земельні ділянки, що були раніше надані у встановленому порядку громадянам для цієї мети, у межах граничного розміру, визначеного статтею 67 цього Кодексу.

До відання міських Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу (пункт 1 частини 1 статті 10 ЗК України).

Відповідно до статті 17 ЗК України передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім`ї.

Відповідна Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність.

Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу.

Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо).

Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення.

Відповідно до частини 1 статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Згідно з частиною 1 статті 23 ЗК України право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Відповідно до статті 67 ЗК України громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач.

Розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах 0,25 гектара, селищах міського типу 0,15 гектара, а для членів колективних сільськогосподарських підприємств і працівників радгоспів не більше 0,25 гектара, у містах 0,1 гектара.

Розмір земельних ділянок для індивідуального дачного будівництва не повинен перевищувати 0,1 гектара, будівництва індивідуальних гаражів не більше 0,01 гектара.

Відповідно до частини 1 статті 23 ЗК Україниправо власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Згідно з частиною 1 статті 125 ЗК України (в редакції від 01.01.2002) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Частинами першою, четвертою статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з частиною першою статті 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном. Таке право є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Одним із таких способів захисту порушеного права є вимога власника про витребування належного йому майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов).

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.

Випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза її волею. При цьому між власником і володільцем майна (добросовісним набувачем) не повинно існувати жодних юридичних відносин.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначав, що державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ХМ №045026, який було видано Хмельницькою міською радою народних депутатів 05 лютого 1998 року ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,10 га, що розташована по АДРЕСА_1 , видано з порушеннями вимог закону, оскільки на підставі рішення Хмельницького міського виконавчого комітету від 23 травня 1996 року №948 на ім`я ОСОБА_5 видано державний акт на право власності на землю серії ХМ №05608 від 13 серпня 1996 року на спірну земельну ділянку та у книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю міститься відповідний запис про реєстрацію державного акта на ім`я ОСОБА_5 . У зв`язку з чим, за доводами позивача, державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ХМ №045026 від 05 лютого 1998 року слід визнати незаконним та скасувати, а земельну ділянку витребувати на користь позивача.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23 травня 1996 року №948 «Про приватизацію земельних ділянок» та долученого до нього Додатку №1 (список громадян, земельні ділянки яким передані у приватну власність для будівництва житлових будинків) ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва індивідуальних житлових будинків, площею 0,10 га, за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного рішення виконавчий комітет Хмельницької міської ради 13 серпня 1996 року ОСОБА_5 видав державний акт на право приватної власності на землю серії ХМ №05608, яким посвідчено право власності на земельну ділянку площею 0,10 га яка розташована на території Хмельницької міської ради по АДРЕСА_1 (цільове призначення будівництво та обслуговування житлового будинку). Вказаний державний акт був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №05608.

У подальшому, 18 червня 1997 року ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_4 (покупець) уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки за №2278, відповідно до якого ОСОБА_5 продала спірну земельну ділянку ОСОБА_4 .

06 червня 2002 року ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажупродав земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 .

Також, ОСОБА_7 набула право власності на земельну ділянку площею 0,0988 га кадастровий номер :05:001:03207, що розташована на території Хмельницької міської ради по АДРЕСА_1 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ХМ №045026, який був виданий 05 лютого 1998 року виконавчим комітетом Хмельницької міської ради та яким було посвідчено її право приватної власності на земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована на території Хмельницької міської ради по АДРЕСА_1 (цільове призначення обслуговування житлового будинку). У вказаному державному акті зазначено, що він виданий на підставі рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23 травня 1996 року №948.

Отже, державні акти на право власності на земельну ділянку для ОСОБА_5 та ОСОБА_7 видані на підставі одного рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23 травня 1996 року №948.

Разом з тим, судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23 травня 1996 року №948 земельна ділянка по АДРЕСА_1 ОСОБА_7 не виділялася. У Додатку №1 до рішення (список громадян, земельні ділянки яким передані у приватну власність для будівництва житлових будинків) зазначено, що земельна ділянка площею 0,10 га по АДРЕСА_1 передано у власність ОСОБА_5 (запис №64), а відомості про передачу ОСОБА_7 спірної земельної ділянки відсутні.

Крім того, згідно з наданої інформації у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на земельну ділянку відсутній запис про реєстрацію державного акта на земельну ділянку, яка розташована у АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га, для обслуговування житлового будинку на підставі рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23 травня 1996 року №948 на ім`я ОСОБА_7 .

Оскільки державний акт про право власності на землю серії ХМ №05608 від 13 серпня 1996 року на ім`я ОСОБА_7 не був зареєстрований у встановленому законом порядку, то відсутні підстави вважати, що ОСОБА_7 набула право власності на спірну земельну ділянку.

Відтак, ОСОБА_7 не будучи законним власником земельної ділянки ділянку площею 0,10 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , не мала права розпоряджатись нею, в тому числі, укладати договір дарування із ОСОБА_2 .

З наведеного слідує, що ОСОБА_3 придбав спірну земельну ділянку в особи, яка не мала права відчужувати її, а відтак суд дійшов правильного висновку, що вказана земельна ділянка має бути витребувана у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .

Посилання апелянтки ОСОБА_2 на те, що домоволодіння АДРЕСА_1 належало на праві власності ОСОБА_9 , а після його смерті було успадковане його донькою ОСОБА_10 , а після її смерті ОСОБА_11 , яка у подальшому передала його своїй доньці ОСОБА_7 , є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Оцінивши наявні у справі докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про витребування земельної ділянки у ОСОБА_3 , в тому рішення суду в цій частині є законним та обґрунтованим.

Щодо вимоги про визнання незаконним та скасування державного акта на право власності на землю, колегія суддів зазначає таке.

Завданням цивільного судочинства є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду від 05 вересня 2019 року в справі №638/2304/17).

Способами захисту суб`єктивних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16, від 11 вересня 2019 року у справі №487/10132/14-ц, від 15 вересня 2020 року у справі №469/1044/17).

Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №310/11024/15-ц та від 01 квітня 2020 року у справі №610/1030/18).

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог (частина перша статті 13 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (близькі за змістом висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15, від 11 вересня 2019 року у справі №487/10132/14, від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц, від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17).

Отже, спосіб захисту повинен відповідати змісту порушеного права та природі спірних правовідносин.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що позивач з дотриманням правил статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння кінцевого набувача.

Для такого витребування не потрібно заявляти вимоги про визнання незаконними та недійсними рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, рішень, записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за незаконним володільцем, самої державної реєстрації цього права, договорів, інших правочинів щодо спірного майна, у тому числі документів (свідоцтв, державних актів тощо), що посвідчують відповідне право.

Такі вимоги є неналежними, зокрема неефективними, способами захисту права власника. Їхнє задоволення не відновить володіння позивачем його майном. Тому не допускається відмова у віндикаційному позові, наприклад, з тих мотивів, що рішення органу влади, певний документ, рішення, відомості чи запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно не визнані незаконними або що позивач їх не оскаржив (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі №488/5027/14-ц, від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16, від 05 грудня 2018 року у справі №522/2202/15-ц, від 21 серпня 2019 року у справі №911/3681/17, від 22 січня 2020 року у справі №910/1809/18, від 11 лютого 2020 року у справі №922/614/19, від 23 листопада 2021 року у справі №359/3373/16-ц.

Отже, належним способом захисту права особи, яка позбавлена володіння земельною ділянкою, є віндикаційний позов.

У справі, яка переглядається, встановлено, що позивач звернувся до суду з метою відновлення володіння спірною земельною ділянкою. З урахуванням наведеного, вимога про визнання незаконним та скасування державного акта на право власності на землю серії IV-ХМ №045026 від 05 лютого 1998 року не приведе до відновлення порушених прав та інтересів позивача, тобто не є належним та ефективним способом захисту. Належним способом захисту позивача є віндикаційний позов.

Враховуючи обрання позивачем неналежного способу захисту рішення суду першої інстанції у частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування державного акта на право власності на землю підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню в частині визнання недійсним державного акта на право власності на землю з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з пунктом 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання позовної заяви ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 4841,20 грн (1211,20 грн за вимогу немайнового характеру, 3630 грн за вимогу майнового характеру).

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, а саме, в частині витребування земельної ділянки, тому з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3630 грн за подання позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана її представником адвокатом Малькутом Олександром Олександровичем, задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 березня 2025 року скасувати в частині визнання недійсним Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ХМ №045026, який видано Хмельницькою міською радою народних депутатів 05 лютого 1998 року ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,10 га, що розташована по АДРЕСА_1 , стягнення судового збору та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Хмельницька міська рада, ОСОБА_6 , про визнання незаконним та скасування Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ХМ №045026, який видано Хмельницькою міською радою народних депутатів 05 лютого 1998 року ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,10 га, що розташована по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3630 грн (три тисячі шістсот тридцять гривень).

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 жовтня 2025 року.

Судді Т.В. Спірідонова

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко