ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи: 2-1202 Головуючий в суді І інстанції Гончаренко О.В.
Провадження № 22-ц/819/956/25 Доповідач Кутурланова О.В.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Кутурланової О.В.,
суддів:Воронцової Л.В.,
Майданіка В.В.,
секретарОлійник К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 02 липня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Каховський відділ державної виконавчої служби у Каховському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), стягувач ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними, скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив:

- визнати протиправними дії Каховського відділу державної виконавчої служби у Каховському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), (який є правонаступником Каховського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області) щодо винесення постанови «Про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України» від 14.02.2018 року в межах виконавчого провадження №28469059 з примусового виконання виконавчого листа №2-1202, виданого 15.07.2011 року Каховським міськрайонним судом Херсонської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- скасувати постанову Каховського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області «Про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України» від 14.02.2018 року, винесену в межах виконавчого провадження №28469059 з примусового виконання виконавчого листа №2-1202, виданого 15.07.2011 року Каховським міськрайонним судом Херсонської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою було обмежено його у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 посилався на те, що він не ухилявся від виконання своїх зобов`язань зі сплати аліментів на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та не переховувався від стягувача і виконавця, про існування виконавчого провадження не знав, оскільки невірно було зазначено адресу його місця проживання. Дізнавшись про виконавче провадження, він частково сплатив борг. Обмеження у праві виїзду за кордон обмежує його конституційні права.

Ухвалою Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 02 липня 2025 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив ухвалу суду скасувати і постановити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального та невірне застосування норм матеріального права при її постановленні.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Білий О.П. просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Херсонської області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), яким не здійснюються будь-які виконавчі дії та заходи примусового виконання по рішенню суду.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Каховського відділу державної виконавчої служби у Каховському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність ухвали, просив скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

В судове засідання суду сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про доставку судової повістки до їх електронних кабінетів.

Від представника Каховського відділу державної виконавчої служби у Каховському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Згідно частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що на час розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, рішення суду не виконано і обставини, що зумовили застосування обмеження у праві виїзду боржника за кордон, не змінилися, заявником не надано достатніх доказів на підтвердження того, що ним було вжито всіх можливих дієвих заходів для погашення наявної заборгованості в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду і вважає його таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України та підтверджується матеріалами справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця державної виконавчої служби Каховського міськрайонного управління юстиції Боровик В.В. 02.09.2011 року відкрито виконавче провадження із виконання рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області про стягнення аліментів із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 16.06.2011 року та до повноліття дитини.

14.02.2018 року державним виконавцем винесено постанову, якою встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Під час розгляду справи учасниками не заперечувалася наявність боргу зі сплати аліментів у скаржника.

Згідно Інформації про виконавче провадження № 28469059 борг скаржника станом на 07.10.2021 року складав 100 051,20 грн., винесено постанову про арешт коштів боржника. Виконавче провадження з 19.03.2025 року перебуває у провадженні Каховського відділу державної виконавчої служби у Каховському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

24.03.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 прийнято рішення про відмову в перетинанні державного кордону України ОСОБА_1 на підставі постанови виконавчої служби Каховського міськрайонного управління юстиції від 14.02.2018 року у виконавчому провадженні № 28469059.

З часу відмови у перетині державного кордону України, скаржником на рахунок державної виконавчої служби у Каховському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із загального боргу у розмірі 100 051,20 грн. перераховано 11 598,00 грн. (09.04.2025 року - 2 866,00 грн., 21.04.2025 року 3 000,00 грн., 09.05.2025 року 2 866,00 грн., 04.06.2025 року 2 866,00 грн.) заборгованості за аліментами. Отже заборгованість по сплаті аліментів у повному обсязі не погашено.

До апеляційної скарги, а також за час перебування справи в провадженні апеляційного суду ОСОБА_1 долучено платіжні інструкції, а саме: платіжна інструкція від 04.07.2025 року на суму 2 866,00 грн. з призначенням платежу аліменти; платіжна інструкція від 01.08.2025 року на суму 2 866,00 грн. з призначенням платежу аліменти; платіжна інструкція від 01.09.2025 року на суму 2 866,00 грн. з призначенням платежу аліменти; платіжна інструкція від 08.09.2025 року на суму 5 000,00 грн. з призначенням платежу борг аліменти.

До відзиву на апеляційну скаргу представник Каховського відділу державної виконавчої служби у Каховському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) долучив копії документів з виконавчого провадження, з яких вбачається, що на примусовому виконанні відділу перебуває виконавче провадження №28469059 від 02.09.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини.

Отже, зважаючи на наведене, проаналізувавши надані сторонами докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 було достеменно відомо про існування виконавчого провадження про стягнення з нього аліментів на утримання дитини та наявність заборгованості по сплаті аліментів, яка почала виникати з моменту відкриття виконавчого провадження і продовжує зростати по теперішній час. Про його обізнаність щодо наявності стягнення з нього аліментів та існування заборгованості по аліментам свідчать рішення державного виконавця про арешт коштів боржника, арешт майна боржника, накладення штрафів на боржника (наявне попередження ОСОБА_1 про відповідальність за правопорушення за ст.183-1 КУпАП, що підписане ним особисто), про стягнення коштів на рахунках боржника (номер рахунку визначено за особистою заявою ОСОБА_1 ) та інше.

Сплата аліментів ОСОБА_1 почала здійснюватися тільки після відмови йому у перетині кордону (квітень 2025 року) та здійснено часткове погашення боргу в сумі, що є суттєвою у порівнянні з загальною сумою заборгованості.

За змістом ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Право громадян України на пересування, в тому числі і залишення території України, закріплено у ст.33 Конституції України. У той же час Конституція України передбачає можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що не заборонені законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулює ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Статтею 6 даного Закону встановлені підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України. Так, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, зокрема, коли громадянин ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно зі ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно обирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Розділом VI ЦПК України визначено перелік процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до ч.1 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні (ч. 3 ст. 441 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами п.18 ч.3 ст.18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників-юридичних осіб або боржників-фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Згідно з ч.5 ст.441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України (ч. 8 ст. 441 ЦПК України).

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 331/8536/17 навів правову позицію, яка полягає у тому, що тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Приписами ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Зважаючи на вищенаведені норми та дослідивши обставини справи в сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що висновок районного суду про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відповідає вимогам закону.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно нових обставин, таких як наявність у ОСОБА_1 захворювання, яке потребує лікування за кордоном, суд виходить з відсутності доказів, які б свідчили про неможливість отримання відповідного лікування в Україні, а також відсутність належного підтвердження з іноземної клініки, яка реально приймає заявника для проходження відповідного лікування за кордоном.

Решта доводів апеляційної скарги висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування тимчасового обмеження боржника в праві виїзду за межі України не спростовує та не свідчить, що порушення права боржника залишити країну не було б виправданим та пропорційним.

Захід у виді тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, на думку апеляційного суду, за наявності існуючих невиконаних ОСОБА_1 станом на 31.08.2025 року грошових зобов`язань на загальну суму 221 861,01 грн. є виправданим, пропорційним, має забезпечити реальне виконання рішення суду та призвести до поновлення прав стягувача.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та фактично зводяться до незгоди ОСОБА_1 з висновками суду першої інстанції та переоцінки доказів, якими вмотивоване рішення суду.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права, які б стали підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 02 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 14 жовтня 2025 року.

Головуючий О.В.Кутурланова

Судді: Л.П.Воронцова

В.В.Майданік