Номер провадження 2/754/6810/25
РІШЕННЯ

Іменем України

20 жовтня 2025 року Деснянський районний суд м.Києва у складі:

головуючої судді - Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Сарнавського М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

30.06.2025 року позивач ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Омельченко Д.В. звернулася до Деснянського районного суду м.Києва суду з позовом до Київської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначила про те, що Позивачка є донькою та спадкоємицею за законом ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 24 грудня 2024 року вона звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Колесник О.О. із заявою про прийняття спадщини. Проте нотаріус повідомленням № 244/01-16 відмовила у відкритті спадкової справи, оскільки не було надано свідоцтво про смерть, а також через тимчасове блокування державних реєстрів унаслідок масштабної кібератаки на Міністерство юстиції України. На той момент Позивачка вимушено проживала за кордоном і не мала можливості прибути в Україну для отримання свідоцтва про смерть матері. З огляду на це вона видала довіреність чоловікові ОСОБА_3 для вчинення необхідних дій. Свідоцтво про смерть було отримано 17 січня 2025 року, однак через тривале відновлення реєстрів нотаріальні дії залишалися неможливими. Крім того, для підтвердження зміни прізвища спадкодавиці потрібно було отримати витяг із ДРАЦС, який також тривалий час неможливо було оформити. Згодом стосунки між Позивачкою та її повіреним (чоловіком) погіршилися, він відмовився виконувати довірені дії. Лише в червні 2025 року Позивачці вдалося переконати його повторно звернутися до нотаріуса. 17 червня 2025 року нотаріус повідомленням № 102/01-16 відмовила у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини та роз`яснила право звернутися до суду. Позивачка вважає, що пропуск строку був спричинений сукупністю незалежних від неї обставин: технічним колапсом реєстрів Мін`юсту, вимушеним перебуванням за кордоном через війну, складним фінансовим становищем, відсутністю правничих знань та сімейними обставинами. Крім того, законодавство щодо строків прийняття спадщини під час воєнного стану неодноразово змінювалося, що створювало правову невизначеність. Лише 23 червня 2025 року Позивачка уклала договір про надання правничої допомоги з адвокатським об`єднанням «ОМЕКО», після чого позовну заяву було подано в максимально короткий строк. Отже, пропуск строку для прийняття спадщини обумовлений об`єктивними, непереборними та незалежними від волі Позивачки обставинами, що свідчить про наявність поважних причин для його поновлення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2025 року справу передано головуючій-судді Панченко О.М.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 02.07.2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

10.07.2025 на адресу суду надійшов відзив від Київської міської ради, в якому представник просив суд ухвали рішення згідно чинного законодавства.

Ухвалою суду від 06.08.2025 року, що занесена до протоколу судових засідань, підготовче засідання закрито та призначено розгляд справи по суті.

У судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник Київської міської ради до суду не з`явився, просив ухвалити рішення згідно чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши подані сторонами документи всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків.

Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77,81 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно свідоцтва про народження виданого повторно серії НОМЕР_1 від 21.04.2011 року, Позивачка ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бахмацького районного управління юстиції Чернігівської області, зроблено актовий запис №33. Батьками зазначено : ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва виданого повторно про шлюб серії № НОМЕР_2 від 02.06.2020 р. ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 , 16 травня 1997 року уклали шлюбу, про що зроблено актовий запис №547. Прізвище дружини після укладення шлюбу « ОСОБА_1 ».

Згідно витягу зі Спадкового реєстру №81634682 від 24.06.2025 року, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно повідомлення вих. №244/01-16 від 24.12.2024 року приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Колесник О.О. повідомлено, що відкриття спадкової справи щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка на дату смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , здійснити на дату звернення неможливо, оскільки не було надано свідоцтво про смерть.

Згідно посвідки на проживання серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 проживає у Федеративній Республіці Німеччина, дата видачі посвідки 25.07.2022 року.

24.12.2024 року ОСОБА_1 було уповноважено ОСОБА_3 вести її справи щодо оформлення її спадкових справ до майна її матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до повідомлення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Колесник О.О. №100/01-16 від 17.06.2025 року ОСОБА_1 повідомлено, що оскільки спадкоємець пропустив строку для прийняття спадщини, заява не приймається, а спадкова справа не може бути заведена. Керуючись ЦПК України Позивачці було рекомендовано звернутись до суду із позовом про визначення додаткового строку на прийняття спадщини.

Відповідно до ч.2ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, що зазначено у ч.3ст.1272ЦК України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно з ст.1270ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

ОСОБА_2 - померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, строк прийняття спадщини до 27 грудня 2024 року.

Разом з тим, частиною третьою статті 1272 ЦК України закріплено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Водночас Позивач вважає, що пропустила строк для прийняття спадщини після смерті матері з поважних причин. В обґрунтування причин поважності пропуску строку для прийняття спадщини позивач посилається на те, що звернулася до нотаріуса в строк, передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, проте під час звернення не мала свідоцтва про смерть матері. Окрім того, в найближчий час було неможливо отримати свідоцтво про смерть, оскільки у грудні 2024 року в результаті масштабної кібератаки (офіційно підтвердженої Міністерством юстиції України) було заблоковано роботу більшості державних реєстрів, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян (ДРАЦС), а також Спадкового реєстру. У зв`язку з цим нотаріуси були позбавлені технічної можливості здійснювати нотаріальні дії щодо спадкових справ: перевіряти інформацію щодо відкритої спадщини, спадкоємців, та реєструвати подані заяви про прийняття спадщини. Даний факт підтверджує і сам нотаріус у повідомленні від 24 грудня 2024 року з вих. № 244/01-16. Крім того, Позивач проживає за кордоном за вимушених обставин. 3 початку повномасштабного вторгнення ОСОБА_1 вимушено виїхала за кордон, оскільки перебування на території України становило загрозу ї життю та здоров`ю у зв`язку з масованими обстрілами, повітряними тривогами, невизначеною майбутньою ситуацією та фактичною неможливістю забезпечити безпечні умови проживання. Окрім того, з метою підтвердження зміни спадкодавицею прізвища з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 » необхідно було отримати витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Проте, подібний витяг отримати тривалий час не було можливим, оскільки реєстри в січні 2025 року не було відновлено у повній мірі. Вже з відновленням реєстрів та можливості отримати витяг, який остаточно підтвердив би спорідненість між Позивачем та спадкодавицею, відносини між Позивачкою та її чоловіком (повіреним) значно погіршилися і він відмовився вчиняти будь-які дії в інтересах ОСОБА_1 з приводу реалізації права спадкування та збору необхідного пакету документів. ОСОБА_3 було подано позовну заяву про розірвання шлюбу і подружжя тривалий час не спілкувалися.

У зв`язку з цими обставинами, які Позивач вважає поважними, вона не мала можливості звернутися до нотаріуса у встановлений шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (ст. 1270 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви які про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 1ст. 1273 ЦК України).

Установити, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини (пункт 3постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що: правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (ст.ст.1270,1272 ЦК України), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (ч. 2ст. 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (ч. 3ст. 1272 ЦК України).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Отже, виходячи із зазначених правових висновків щодо застосування норм права, які відповідно до вимог ч. 4ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковими для застосування, позивач, звернувшись 24.12.2024 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те не надала свідоцтва про смерть, а згодом за довіреністю чоловіка 17.06.2025 року пропустила шестимісячний строк, у зв`язку встановлений чинним законодавством для прийняття спадщини після смерті і має право на звернення до суду з позовною вимогою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (ч. 3ст. 1272 ЦК України).

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_1 пропустила строк для прийняття спадщини з наступних причин: у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та веденням бойових дій та проживанням у Федеративній Республіці Німеччина; у зв`язку з кібератаками на державні реєстри.

При цьому, Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону». Крім того, у справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля.

Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду.

Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17 зазначено, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Крім того, суд також враховує ту обставину, що пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним, більш того, остання вважала, що діє у відповідності до вимог чинного законодавства.

З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 наведено причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї щодо подачі заяви про прийняття спадщини, а тому наявні підстави для встановлення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері і слід визначити строк у межах передбаченого законом загального терміну шести місяців і таким достатнім строком є два місяці, перебіг яких рахується після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного,керуючись12, 13, 76, 78, 81, 89, 259,263-265,268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,- задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю в два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 20.10.2025 у відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя О.М. Панченко