Справа № 490/8521/25
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду міста Миколаєва Гуденко О.А., розглянувши заяву позивачки ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на частку у праві спільної власності,-

ВСТАНОВИВ:

13.10.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва із заявою про застосування заходів забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на частку у праві спільної власності, шляхом заборони відповідачці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 та будь-яким іншим особам укладати будь-які види угод, пов`язані з відчуженням житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельною ділянкою, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 172,8 кв.м., житловою площею 78,2 кв.м., а також заборони відповідачці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 та будь-яким іншим особам укладати будь-які види угод, пов`язані з відчуженням транспортного засобу марки «Mercedes Benz S 550» , реєстраційний номер НОМЕР_2 , типу: легковий седан-В, чорного кольору, номер шасі: НОМЕР_3 , 2008 року випуску, об`єм двигуна: 5, 461 літрів, а також транспортного засобу марки «Toyota Tundra» , реєстраційний номер НОМЕР_4 , типу: легковий пікап-В, білого кольору, номер шасі: НОМЕР_5 , 2008 року випуску, об`єм двигуна: 5, 663 літрів, до вирішення позовної заяви по суті, оскільки невжиття подібного заходу утруднить забезпечення чи взагалі зробить неможливим подальше виконання рішення суду.

В обгрунтування необхідності застосування заходів забезпечення позову позивачка вказує, що вона звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права на частку у праві спільної власності на спірне майно, в якому просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 право власності на частку у праві спільної власності на вищезазначене майно.

30.06.2025, у телефонній розмові з відповідачкою, на запитання останньої, що планує робити із майном, заявниця відповіла, що збирається звертатись до суду та ділити відповідне майно. На що відповідачка ОСОБА_2 почала погрожувати, що жодного майна або коштів заявниця не отримає, та що у відповідачки наявна довіреність, виписана за життя ОСОБА_4 на неї і тому, вона найближчим часом переоформить все спірне майно на третіх осіб тощо.

При цьому, заявниця вказує, що на ОСОБА_4 оформлено все рухоме та нерухоме спірне майно, проте перебуває у фактичному володінні відповідачки ОСОБА_2 . Ці обставини у своїй сукупності, стали підставою для якнайшвидшого звернення до суду як із позовною заявою так і з заявою про вжиття заходів забезпечення позову, щодо майна померлого ОСОБА_4 .

Також заявниця вказує, що у разі не задоволення даної заяви, саме у такий спосіб, це завдасть негативних наслідків та істотної шкоди інтересам позивача у разі задоволення позовних вимог останнього, в подальшому призведе до виникнення труднощів при виконанні рішення суду або ж взагалі до неможливості його виконання. Так, в разі відчуження рухомого чи нерухомого майна виникає необхідність залучати до участі у справі нових власників та пред`являти додаткові позовні вимоги. Саме тому обраний заявником захід забезпечення позову у достатній мірі унеможливив би зміну власника нерухомого майна до моменту закінчення розгляду справи №490/5298/25. А це у свою чергу у повній мірі буде відповідати меті забезпечення позову, гарантуванню виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

На думку заявниці, станом на сьогодні, є велика ймовірність відчуження спірного майна, належного ОСОБА_4 , передання його у заставу та вчинення інших можливих юридичний дій з цим майном (задніми числами), оскільки попередні дії відповідачки ОСОБА_2 свідчать про небажання останньої ділити спірне майно, а тому її дії будуть спрямовані на якомога швидше відчуження цього майна на користь інших осіб, що змусить позивачку в подальшому пред`являти нові позови про витребування цього майна, визнання недійсними правочинів та вчинення інших дій.

Таким чином, для гарантування виконання можливого рішення суду, виходячи з задоволення якнайширших інтересів позивача, з метою подолання негативних наслідків, вважаю за необхідне вжиті заходи забезпечення позову, до вирішення справи по суті та набрання законної сили судового рішення, шляхом заборони відповідачці ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам укладати будь-які види угод, пов`язані з відчуженням спірного нерухомого майна.

Більш того, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів вартості належного відповідачу нерухомого майна та його розмір, що у свою чергу унеможливлює застосування принципу співмірності, а також виходячи із необхідності вжиття ефективного способу судового захисту, можливо порушених прав та інтересів позивача, суду нічого не заважає задовольнити заяву у спосіб, зазначений у резолютивній частині цієї заяви.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.10.2025 року головуючим суддею визначено суддю Гуденко О.А.

14.10.2025 року заяву про забезпечення позову, передано для розгляду судді.

За правилами частини першої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено таке.

13.10.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Центрального районного суду міста Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на частку у праві спільної власності (справа №490/5298/25). В даній справі позивачка ОСОБА_1 , просить суд визнати за нею право власності на таке майно:

1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельною ділянкою, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 172,8 кв.м., житловою площею 78,2 кв.м.;

1/2 частину транспортного засобу марки «Toyota Tundra», реєстраційний номер НОМЕР_4 , типу: легковий пікап-В, білого кольору, номер шасі: НОМЕР_5 , 2008 року випуску, об`єм двигуна: 5, 663 літрів;

1/2 частину транспортного засобу марки «Mercedes Benz S 550», реєстраційний номер НОМЕР_2 , типу: легковий седан-В, чорного кольору, номер шасі: НОМЕР_3 , 2008 року випуску, об`єм двигуна: 5, 461 літрів.

Вказане майно, як стверджує позивачка, було спільно набуто нею разом з ОСОБА_4 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ) під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з листопада 2012 до грудня 2023 року.

При цьому, в матеріалах справи міститься копія договору купівлі продажу житлового будинку з земельною ділянкою від 21.04.2015 року №321, згідно з яким ОСОБА_4 купив житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельною ділянкою за номером АДРЕСА_1 .

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 36523486 від 21.04.2015 року ОСОБА_4 був власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :10:045:0008.

Як вбачається з відповіді №1545364 від 04.07.2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 172,8 кв.м., житловою площею 78,2 кв.м належить відповідачці ОСОБА_2 на піставф договору дарування від 01.02.2024 року.

Як вбачається з відповіді №1545382 від 04.07.2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0715 га, кадастровий номер: :10:045:0008 належить відповідачці ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 01.02.2024 року.

Як вбачається з відповіді № 1545402 від 04.07.2025, з Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо наявності ТЗ за параметрами власника або ТЗ, ОСОБА_4 значиться власником, крім іншого, транспортних засобів: «Toyota Tundra», реєстраційний номер НОМЕР_4 , типу: легковий пікап-В, білого кольору, номер шасі: НОМЕР_5 , 2008 року випуску, об`єм двигуна: 5, 663 літрів та «Mercedes Benz S 550», реєстраційний номер НОМЕР_2 , типу: легковий седан-В, чорного кольору, номер шасі: НОМЕР_3 , 2008 року випуску, об`єм двигуна: 5, 461 літрів.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої, частини третьої статті 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову`зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Слід зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2020 року у справі №520/5745/18.

Таким чином, з урахуванням наведених вище норм ЦПК України та встановлених обставин, суд вважає, що заявницею обгрунтовано та доведено наявність підстав для забезпечення позову, при цьому, суд ввважає що співмірним та достатнім для забезпечення виконання рішення суду, в даному випадку є такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на спірне нерухоме та рухоме майно, а саме: житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 172,8 кв.м., житловою площею 78,2 кв.м належить відповідачці ОСОБА_2 на піставф договору дарування від 01.02.2024 року; земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0715 га, кадастровий номер: :10:045:0008 належить відповідачці ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 01.02.2024 року; транспортний засіб «Toyota Tundra», реєстраційний номер НОМЕР_4 , типу: легковий пікап-В, білого кольору, номер шасі: НОМЕР_5 , 2008 року випуску, об`єм двигуна: 5, 663 літрів; транспортний засіб «Mercedes Benz S 550», реєстраційний номер НОМЕР_2 , типу: легковий седан-В, чорного кольору, номер шасі: НОМЕР_3 , 2008 року випуску, об`єм двигуна: 5, 461 літрів.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для забезпечення позову шляхом заборони відповідачці та будь-яким іншим особам укладати будь-які види угод, пов`язані з відчуженням зазначеного нерухомого майна та транспортних засобів, оскільки, накладення арешту на майно є достатнім заходом для забезпечення позову у даній цивільні справі, так як передбачає заборону відчужувати його, а тому не потребує додаткової заборони.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення слід зазначити таке.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому, можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки, матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладений арешт може завдати збитків відповідачам, а також, в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених статтею 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями статей 149, 150, 153-154, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивачки ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на частку у праві спільної власності про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно:

житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 172,8 кв.м., житловою площею 78,2 кв.м, який належить відповідачці ОСОБА_2 на піставі договору дарування від 01.02.2024 року;

земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0715 га, кадастровий номер: :10:045:0008, який належить відповідачці ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 01.02.2024 року.

Накласти арешт на транспортні засоби:

«Toyota Tundra», реєстраційний номер НОМЕР_4 , типу: легковий пікап-В, білого кольору, номер шасі: НОМЕР_5 , 2008 року випуску, об`єм двигуна: 5, 663 літрів, власником якого значиться ОСОБА_4 ;

«Mercedes Benz S 550», реєстраційний номер НОМЕР_2 , типу: легковий седан-В, чорного кольору, номер шасі: НОМЕР_3 , 2008 року випуску, об`єм двигуна: 5, 461 літрів, власником якого значиться ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Гуденко О.А.