Провадження № 2-з/761/349/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого Савчук Ю.Н.

при секретарі Фортуні М.А.,

розглянувши в судовому засіданні в м.Києві заяву представника заявника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» «АРКС» - Сечка Сергія Володимировича про забезпечення доказів до подачі позовної заяви -

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшла зазначена заява, згідно якої заявник просить витребувати у Державної міграційної служби інформацію про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свою заяву обґрунтовує тим, що 20.03.2023 року по вул.Курбаса, 18 у м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «NISSAN», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «MAZDA», д.н.з. НОМЕР_2 . Відповідно до електронного європротоколу водій автомобіля «NISSAN», д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_2 порушив п. 13. 1 Правил дорожнього руху. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан».

Отримання страховою компанією такої інформації є неможливим з огляду на приписи ст.11,21 Закону України «Інформацію», Закону України «Про захист персональних даних», ст.ст.7-8 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус якими передбачено захист персональних даних та те, що вказана інформація є конфіденційною.

Вказане унеможливлює подання страховою компанією позову до суду про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу з винної особи відповідно до положень ст.1194 ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст.118 ЦПК України неявка учасників справи не перешкоджає розгляду заяви, тому суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення доказів без участі сторін.

Суд, дослідивши матеріали заяви, вважає, що заява про забезпечення доказів підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ст.32 Конституції України передбачено, що не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно з ст.20 Закону України «Про інформацію» за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Відповідно до ст.21 цього Закону інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Порядок віднесення інформації до таємної або службової, а також порядок доступу до неї регулюються законами.

В силу приписів ч.1 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація;3) службова інформація.

Ст.2 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована;

За змістом ч.2 ст.5 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою.

Відповідно до ч.1,2 ст.11 Закону України «Про інформацію» інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

П.5-1 ч.1 ст.7 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» До Реєстру вноситься така інформація про особу: 5-1) відомості про зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) особи, зняття особи з реєстрації місця проживання або про зміну місця проживання (перебування) особи.

За змістом ч.3 ст.8 цього Закону внесена до Реєстру інформація є конфіденційною. Нерозголошення конфіденційної інформації гарантується державою. Збирання, зберігання, використання та захист інформації, що міститься у Реєстрі, здійснюються відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про захист персональних даних» особисті немайнові права на персональні дані, які має кожна фізична особа, є невід`ємними і непорушними.

Ч.1, 2 ст.14 цього Закону передбачено, що поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту, прав людини.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Відповідно до ст. 118 ЦПК України заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею.

За результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви. У разі задоволення заяви суд в ухвалі зазначає доказ, а також дії, що необхідно вчинити для його забезпечення. Оскарження ухвали про забезпечення доказів не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи. Якщо після вчинення процесуальних дій щодо забезпечення доказів позовну заяву подано до іншого суду, протоколи та інші матеріали щодо забезпечення доказів надсилаються до суду, який розглядає справу. Ухвала про забезпечення доказів (крім забезпечення доказів шляхом допиту свідків, призначення експертизи, огляду доказів) є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Докази, які вимагає суд, направляються до суду безпосередньо.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Частиною другою вищезазначеної статті визначено, що способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів.

Отже, необхідною умовою для забезпечення доказів є наявність підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Забезпечення доказів - це механізм збору доказів, що гарантує збереження доказів, необхідних для підтвердження певних обставин у справі. При цьому збереження доказів зумовлене існуванням обставин, які свідчать про можливу втрату таких доказів або ускладнення чи неможливість їх подання.

Заяву про забезпечення доказів відрізняє від звичайного клопотання про виклик свідка, витребування доказу чи призначення експертизи те, що у ній необхідно вказати на ті обставини, які свідчать про небезпеку того, що надання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим. Саме ці обставини зумовлюють необхідність забезпечення доказів, щоб вони все-таки змогли бути використані для з`ясування обставин у справі.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто, це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Заявник повинен довести наявність підстав, що подача відповідних доказів стане згодом неможливою або утрудненою. Суд не може вжити заходи по забезпеченню доказів лише на підставі міркувань учасника, що носять характер припущень.

Подібний висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №9901/845/18, від 09.10.2019 у справі №9901/385/19.

Доказів того, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим заявником не подано.

Однак без забезпечення судом доказів, подання страховою компанією позову до суду буде неможливим, оскільки остання не володіє інформацією про персональні дані особи, винної у ДТП, та його зареєстроване у встановленому законом порядку місце реєстрації, а відтак позивач позбавлений можливості визначити суд, до якого необхідно буде звертатися із позовом. Отримання таких доказів страховою компанією самостійно не вбачається можливим з огляду на те, що вказана інформація носить конфіденційний характер.

Таким чином, заявником доведено, що незабезпечення судом доказів унеможливить реалізацію його права на звернення до суду.

Суд, зважаючи на те, що докази, які просить витребувати заявник в порядку забезпечення доказів, мають важливе значення для подання заявником відповідної позовної заяви, адже пред`явлення позову вимагає дотримання вимог ст.175 ЦПК України, а ПАТ «Страхова компанія «АРКС» не має можливості самостійно отримати інформацію, необхідну для ідентифікації відповідача, то суд вважає за необхідне застосувати забезпечення доказів шляхом витребування вказаних доказів, що містять конфіденційну інформацію.

Як передбачено ч. 8 ст. 187 ЦПК України, суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення доказів, оскільки не вважає за доцільне витребування їх у Державної міграційної служби України з огляду на те, що суд вправі отримати таку інформацію з Єдиного державного демографічного реєстру самостійно.

Відповідно до відповіді на запит з Єдиного державного демографічного реєстру, зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 : АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 116-119, 260 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву представника заявника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» «АРКС» - Сечка Сергія Володимировича про забезпечення доказів до подачі позовної заяви - задовольнити частково.

У витребуванні інформації про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 у Державної міграційної служби України, відмовити.

Надати інформацію з Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 : АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: