ХАДЖИБЕЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр. №6/521/500/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Сегеди О.М.

при секретарі Жулего М.І., за участю

заявника ОСОБА_1 ,

представника позивачів- адвоката Колосовської Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та у його вихованні, визначення способу участі у вихованні онука,

встановив:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та у його вихованні, визначення способу участі у вихованні онука.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 травня 2024 року були задоволенні частково позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди зустрічам і спілкуванню ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з малолітнім онуком - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення систематичних зустрічей бабусі та дідуся з онуком: кожну п`ятницю з 19 год. 00 хв. до суботи 15 год. 00 хв. з ночівлею без присутності батька за згодою дитини; спілкування дідуся та бабусі разом з онуком за допомогою телефону та/або програм інтернет-телефонії (Viber, Skype) в режимах аудіо - та/або відео-зв`язку конференції щодня, за згодою дитини. Усі зустрічі повинні проводитися за бажанням дитини, враховуючи розпорядок дня дитини, стану здоров`я, та за умови забезпеченням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (дідусем дитини) необхідного духовного, фізичного та морального розвитку дитини; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрати по оплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 травня 2024 року набрало законної сили 20 червня 2025 року.

Ухвалою суду від 06 жовтня 2025 року виправлено описку в рішенні Малиновського районного суду м. Одеси від 07 травня 2024 року та зазначено «стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 витрати по оплаті судового збору у розмірі1073,60 грн., тобто по 536,80 грн. на кожного.

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчих документів такими що не підлягає виконанню, в обґрунтування якої зазначив, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 травня 2024 року, його зобов`язано не чинити перешкоди зустрічам і спілкуванню ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з малолітнім онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення систематичних зустрічей бабусі та дідуся з онуком: кожну п`ятницю з 19 год. 00 хв. до суботи 15 год. 00 хв. з ночівлею без присутності батька за згодою дитини; спілкування дідуся та бабусі разом з онуком за допомогою телефону та/або програм інтернет-телефонії (Viber, Skype) в режимах аудіо - та/або відео-зв`язку конференції щодня, за згодою дитини. Усі зустрічі повинні проводитися за бажанням дитини, враховуючи розпорядок дня дитини, стану здоров`я, та за умови забезпеченням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (дідусем дитини) необхідного духовного, фізичного та морального розвитку дитини та стягнено з нього на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрати по оплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн.

30 липня 2025 року на виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 травня 2024 року, Хаджибейський районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 1073,60 грн.

04 серпня 2025 року на виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 травня 2024 року, Хаджибейський районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Крім того, 04 серпня 2025 року на виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 травня 2024 року, Хаджибейський районним судом м. Одеси було видано два окремих виконавчих листа про зобов`язаня ОСОБА_1 не чинити перешкоди зустрічам і спілкуванню ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з малолітнім онуком - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення систематичних зустрічей бабусі та дідуся з онуком: кожну п`ятницю з 19 год. 00 хв. до суботи 15 год. 00 хв. з ночівлею без присутності батька за згодою дитини; спілкування дідуся та бабусі разом з онуком за допомогою телефону та/або програм інтернет-телефонії (Viber, Skype) в режимах аудіо - та/або відео-зв`язку конференції щодня, за згодою дитини. Усі зустрічі повинні проводитися за бажанням дитини, враховуючи розпорядок дня дитини, стану здоров`я, та за умови забезпеченням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (дідусем дитини) необхідного духовного, фізичного та морального розвитку дитини.

Вказані чотири виконавчих листа №521/15433/23 були подані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на примусове виконання до Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Постановами головного державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі виконавчих листів №521/15433/23 були відкриті виконавчі провадження, у тому числі ВП №78820650 про зобов`язання його не чинити перешкоди зустрічам і спілкуванню ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з малолітнім онуком - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення систематичних зустрічей бабусі та дідуся з онуком: кожну п`ятницю з 19 год. 00 хв. до суботи 15 год. 00 хв. з ночівлею без присутності батька за згодою дитини; спілкування дідуся та бабусі разом з онуком за допомогою телефону та/або програм інтернет-телефонії (Viber, Skype) в режимах аудіо - та/або відео-зв`язку конференції щодня, за згодою дитини. Усі зустрічі повинні проводитися за бажанням дитини, враховуючи розпорядок дня дитини, стану здоров`я, та за умови забезпеченням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (дідусем дитини) необхідного духовного, фізичного та морального розвитку дитини.

Зазначив, що рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 травня 2024 року в частині стягнення судового збору він добровільно виконав та перерахував на рахунок ОСОБА_2 1073,60 грн.

Вважає, що наявність стягнення немайнового зобов`язання за двома виконавчими листами №521/15433/23 не відповідає судовому рішенню, оскільки рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 травня 2024 року зобов`язано його не чинити перешкоди зустрічам і спілкуванню ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з малолітнім онуком - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення систематичних зустрічей бабусі та дідуся з онуком, тобто за його думкою стягнення є солідарним.

Таким чином стягувачі отримали не підлягаючі виконанню виконавчі листи.

Вказував, що рішенням суду визначено виконання немайнового зобов`язання виключно за згодою дитини.

13 серпня 2025 року головним державним виконавцем Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мазур В.В. було складено два акти, якими зафіксовано відмову дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від спілкування з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

На даний час ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зарахований в середню школу Ученської академії Торонто, Онтаріо, Канада на 2025-2026 навчальний рік та ним здійснено оплату за навчання.

За таких обставин, виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 травня 2024 року в частині немайного характера унеможливлює його виконання.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просив суд визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчий лист №521/15433/23 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 1073,60 грн.; виконавчий лист №521/15433/23 про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 судового збору у розмірі 1073,60 грн.;виконавчий лист №521/15433/23 виданий стягувачу ОСОБА_2 про виконання рішення суду про встановлення спілкування і побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням суду;виконавчий лист №521/15433/23 про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 судового збору у розмірі 1073,60 грн.;виконавчий лист №521/15433/23 виданий стягувачу ОСОБА_3 про виконання рішення суду про встановлення спілкування і побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням суду.

Ухвалою суду від 01 вересня 2025 року заява прийнята до розгляду та призначено судове засідання (а.с.т.3 а.с.93).

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заяву про визнаннявиконавчих листів такими, що не підлягають виконанню та просив суд її задовольнити у повному обсязі. Раніше надав додаткові пояснення по справі (т.3 а.с.118,122).

Представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , діюча на підставі ордерів від 19 липня 2023 року в судовому засіданні заяву ОСОБА_1 не підтримала та просила суд відмовити в її задоволенні. Раніше надали заперечення на заяву ОСОБА_1 (т.3 а.с.99-103,104,105).

Cуд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнаннявиконавчих листів такими, що не підлягають виконанню слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 травня 2024 року були задоволенні частково позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди зустрічам і спілкуванню ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з малолітнім онуком - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення систематичних зустрічей бабусі та дідуся з онуком: кожну п`ятницю з 19 год. 00 хв. до суботи 15 год. 00 хв. з ночівлею без присутності батька за згодою дитини; спілкування дідуся та бабусі разом з онуком за допомогою телефону та/або програм інтернет-телефонії (Viber, Skype) в режимах аудіо - та/або відео-зв`язку конференції щодня, за згодою дитини. Усі зустрічі повинні проводитися за бажанням дитини, враховуючи розпорядок дня дитини, стану здоров`я, та за умови забезпеченням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (дідусем дитини) необхідного духовного, фізичного та морального розвитку дитини; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрати по оплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн. (т. 2 а.с.128-133).

Постановою Одеського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року з урахуванням ухвали Одеського апеляційного суду від 17 лютого 2025 року про виправлення описки, апеляційні скарги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах який діє адвокат Колосовська Л.Л., залишено без задоволення (т.2а.с.228-233).

Постановою Верховного суду від 20 червня 2025 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 травня 2024 року та постанова Одеського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року залишени без змін (т.3 а.с.57-62).

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 травня 2024 року набрало законної сили 20 червня 2025 року.

Ухвалою суду від 06 жовтня 2025 року виправлено описку в рішенні Малиновського районного суду м. Одеси від 07 травня 2024 року та зазначено «стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 витрати по оплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн., тобто по 536,80 грн. на кожного (т.3 а.с.128-129).

Встановлено, що 30 липня 2025 року на виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 травня 2024 року, Хаджибейський районним судом

м. Одеси було видано виконавчий лист про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 1073,60 грн. (т.3 а.с.82).

04 серпня 2025 року на виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 травня 2024 року, Хаджибейський районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 судового збору у розмірі 1073,60 грн. (т.3 а.с.82а).

04 серпня 2025 року на виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 травня 2024 року, Хаджибейський районним судом м. Одеси було видано два окремих виконавчих листа про зобов`язаня ОСОБА_1 не чинити перешкоди зустрічам і спілкуванню ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з малолітнім онуком - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення систематичних зустрічей бабусі та дідуся з онуком: кожну п`ятницю з 19 год. 00 хв. до суботи 15 год. 00 хв. з ночівлею без присутності батька за згодою дитини; спілкування дідуся та бабусі разом з онуком за допомогою телефону та/або програм інтернет-телефонії (Viber, Skype) в режимах аудіо - та/або відео-зв`язку конференції щодня, за згодою дитини. Усі зустрічі повинні проводитися за бажанням дитини, враховуючи розпорядок дня дитини, стану здоров`я, та за умови забезпеченням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (дідусем дитини) необхідного духовного, фізичного та морального розвитку дитини (т.3 а.с.83,84).

Встановлено, що чотири виконавчих листа №521/15433/23 були подані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на примусове виконання до Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

В процесі судового розгляду було встановлено, що постановами головного державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі виконавчих листів №521/15433/23 були відкриті виконавчі провадження ВП №78820686, №78820712 у тому числі ВП №78820650 про зобов`язання його не чинити перешкоди зустрічам і спілкуванню ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з малолітнім онуком - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення систематичних зустрічей бабусі та дідуся з онуком: кожну п`ятницю з 19 год. 00 хв. до суботи 15 год. 00 хв. з ночівлею без присутності батька за згодою дитини; спілкування дідуся та бабусі разом з онуком за допомогою телефону та/або програм інтернет-телефонії (Viber, Skype) в режимах аудіо - та/або відео-зв`язку конференції щодня, за згодою дитини. Усі зустрічі повинні проводитися за бажанням дитини, враховуючи розпорядок дня дитини, стану здоров`я, та за умови забезпеченням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (дідусем дитини) необхідного духовного, фізичного та морального розвитку дитини (т.3 а.с.106,107,108).

Встановлено, що ОСОБА_1 рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 травня 2024 року в частині стягнення судового збору виконав добровільно та перерахував 15 серпня 2025 року на рахунок ОСОБА_2 1074,00 грн., що підтверджується квитанцією від 15 серпня 2025 року (т.3 а.с.123).

13 серпня 2025 року головним державним виконавцем Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мазур В.В. в рамках виконавчого провадження №78820624 з примусового виконання виконавчого листа №521/15433/23 виданого 04 серпня 2025 року Хаджибейським районним судом м. Одеси, про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди зустрічам і спілкуванню ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з малолітнім онуком - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення систематичних зустрічей бабусі та дідуся з онуком: кожну п`ятницю з 19 год. 00 хв. до суботи 15 год. 00 хв. з ночівлею без присутності батька за згодою дитини; спілкування дідуся та бабусі разом з онуком за допомогою телефону та/або програм інтернет-телефонії (Viber, Skype) в режимах аудіо - та/або відео-зв`язку конференції щодня, за згодою дитини, було складено два акти, якими зафіксовано відмову дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від спілкування з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (т.3 а.с.86,87).

В процесі судового розгляду ОСОБА_1 надав суду фото зустрічей бабусі та дідуся з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 після винесення рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 травня 2024 року (т.3а.с.112,113,125).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону, виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" є закінчення виконавчого провадження.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Вказані підстави для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, зазначені у Постанові Верховного Суду від 16 січня 2018року у справі № 755/15479/14-ц.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22є

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувачів на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №2-4671/11.

За таких обставин вимоги заявника про визнання виконавчих листів таким, що не підлягає виконанню є передчасними, а вимоги щодо скасування заходів примусового виконання рішення у виконавчому провадженні мають за наявності підстав розглядатися у межах скарги на дії або бездіяльність державного виконавця.

Суд звертає увагу, що порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинених під час виконання судового рішення, ухваленого у цивільній справі, визначений у розділі VII ЦПК України.

Згідно зі ст. 447, ч. 1 ст. 448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися із скаргою до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У ст. 449 ЦПК закріплено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Отже, заявник має право звернутися до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції, зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у визначеному чинним законодавством порядку та безпосередньо разом з поданням такої скарги клопотати про поновлення строку на оскарження відповідних рішень, дій чи бездіяльності зазначених осіб.

Разом з тим Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у пункті 18 роз`яснено, що виходячи зі змісту статті 451 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому, суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, зокрема, постановити ухвалу про зобов`язання державного виконавця прийняти виконавчий лист до виконання або зобов`язання державного виконавця відкрити виконавче провадження, оскільки вказаним Законом передбачено і інші підстави для повернення виконавчого листа та відмови у відкритті виконавчого провадження, які підлягають самостійній перевірці державним виконавцем під час вчинення виконавчих дій.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що підстави, передбачені ст. 432 ЦПК України для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню відсутні, а тому заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст.2, 12, 81, 247, 258-260, 432 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та у його вихованні, визначення способу участі у вихованні онука - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повний текст ухвали складено 13 жовтня 2025 року.

Суддя: О.М. Сегеда