Справа № 587/2314/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2025 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Бузової Т.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Хотінської селищної ради Сумського району, ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Степаненко Тетяна Іванівна про встановлення факту не проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та встановлення факту неприйняття спадщини.
Представник позивача звернулась до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , син ОСОБА_1 та чоловік ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на все його майно. Заповіт від його імені не посвідчувався. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області №119 від 15.03.2023 року ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
На момент смерті ОСОБА_4 разом з ним за адресою АДРЕСА_1 . був зареєстрований батько ОСОБА_5 , який прийняв спадщину, як спадкоємець першої черги оскільки був зареєстрований зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявив про відмову від неї. ОСОБА_3 з 2003 року не проживає за вказаною адресою, жодних відносин з ОСОБА_4 не підтримував починаючи коли останньому виповнилось 12 років.
Позивачки звернулись до приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Степаненко Т.І. де отримали роз`яснення щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 , зокрема те, що відповідач, навіть без фактичного проживання також має право на частку від майна, адже на момент смерті був зареєстрований разом зі спадкодавцем. А факт непроживання разом із спадкодавцем на дату смерті та неприйняття спадщини встановлюється у судовому порядку.
Просила встановити факту непроживання ОСОБА_3 разом із сином ОСОБА_4 на час відкриття спадщини та визнання його таким, що не прийняв спадщину.
У судове засідання позивачки та їх представник не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі позовні вимоги підтримала.
Від представника відповідача Хотінської сільської ради надійшла письмова заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час розгляду справу , шляхом оголошення про виклик особи на сайті Судова влада України.
Третя особа в судове засідання також не з`явилась, направила до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі.
Дослідивши матеріали справ суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню.
В суді встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , син ОСОБА_1 та чоловік ОСОБА_2 ( а.с.12-14).
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на все його майно. Заповіт від його імені не посвідчувався.
Серед спадкового майна, яке залишилося на дату смерті ОСОБА_4 є:
- 25/100 часток житлового будинку з надвірними та господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на підставі договору дарування частини жилого будинку №5680, посвідченого 17.11.2003 року приватним нотаріусом СРНО Сумської області Висєканцевою Т.С.;( а.с.16-17)
- часток квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири №1468, посвідченого 05.08.2021 року приватним нотаріусом СМНО Лермонтовою Н.М.( а.с.18-19)
Відповідно до довідки, виданої виконкомом Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області №119 від 15.03.2023 року ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно довідки Хотінської селищної ради Сумського району № 52/1 від 06.05.2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , але за вказаною адресою дана особа не проживала ( а.с.15)
Приватний нотаріус Сумського районного нотаріального округу Степаненко Т.І. надала позивачу ОСОБА_2 роз`яснення щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 , зокрема те, що відповідач, навіть без фактичного проживання також має право на частку від майна, адже на момент смерті був зареєстрований разом зі спадкодавцем. А факт непроживання разом із спадкодавцем на дату смерті та неприйняття спадщини встановлюється у судовому порядку( а.с.22).
Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що працювала поштаркою у с.Новомиколаївка з 1997 по 2017 рік. Кожного дня вона бувала у будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 вона там не бачила.Про його існування чула і знає що він приїздив до ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч.ч.1, 2 cт.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.
Згідно ч.1 cт.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Згідно з пп.1.2 п.1 глави 10 розділу II Порядку місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 ЦК України.
Відповідно до пп.1.13 п.1 глави 10 розділу II Порядку місце відкриття спадщини підтверджується: довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, сільського голови (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, або іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (копія актового запису про смерть, домова книга тощо).
Відповідно до ч.3 cт.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно з пп.4.10 п.4 гл.10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.
В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року).
Отже, законодавець в даному випадку встановив вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.
У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.
Таким чином, доказом прийняття спадщини та постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент смерті може бути довідка про зареєстроване місце проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем, разом з тим сама по собі реєстрація місця проживання за певною адресою не є єдиним та безумовним доказом такого проживання.
Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.
При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.
Як зазначено у п.211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністра юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем: копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Місцем проживання фізичної особи згідно з ч.1 cт.29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
У ст.3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" висновки судів про те, що вирішальне значення при визначенні місця проживання особи є офіційні дані органу реєстрації місця перебування та місця проживання фізичної особи, а не дані про її фактичне місце проживання, є передчасними.
Отже, за умови наявності реєстрації місця проживання особи за певною адресою і при цьому фактичне постійне проживання особи за іншою адресою без проведення такої реєстрації у визначеному порядку не означає, що зазначена особа постійно проживає за місцем своєї реєстрації, якщо про це свідчать протилежні факти.
Згідно ст.2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Аналіз наведених норм права дозволяє сформулювати висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього.
Зібрані у справі, досліджені судом кожен окремо та в сукупності докази у повній мірі підтверджують факт непроживання ОСОБА_3 із спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 до дня його смерті та на час відкриття спадщини.
Згідно з п.п.2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Метою встановлення факту непроживання ОСОБА_3 зі спадкодавцем є необхідність реалізації позивачками права на спадщину, отже такий факт породжує юридичні наслідки.
За вказаних обставин єдиним існуючим і ефективним способом захисту порушеного права позивачок, а також способом для усунення розбіжностей в наявних документах, в зв`язку з наявністю відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача, є встановлення факту непроживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в судовому порядку.
З огляду на викладене, виходячи з інтересів позивачок щодо захисту її права на спадкування, зважаючи на те, що позивачі не мають іншої можливості, окрім в судовому порядку, встановити факт не проживання іншого спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доказово підтвердженими показами свідка та письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, не викликають сумніву в їх правдивості, а відтак позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст..ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст..ст. 392, 1216,1223,1268, 1270, 1296 ЦК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити повністю.
Встановити факт не проживання ОСОБА_3 разом із сином ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .
Встановити факт неприйняття ОСОБА_3 спадщини після сина ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко