ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/983/25
Провадження № 2/483/617/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

20 жовтня 2025 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Шевиріної Т.Д.,

за участю секретаря Шилінскас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Представник товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»" (далі ТОВ "Фінансова ФК «Європейська агенція з повернення боргів»") звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою, предметом якої є: стягнення з відповідачки 16 235 грн в рахунок заборгованості за кредитним договором № 5856006 від 18 липня 2023 року, що укладений з ТОВ «Маніфою», 13 820 грн 00 коп. в рахунок заборгованості за кредитним договором № 76474918 від 27 серпня 2023 року, що укладений з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».

В обґрунтування позову зазначив, що 18 липня 2023 року між ТОВ «Маніфою», 27 серпня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою були укладені вищезазначені кредитні договори, за умовами яких остання отримала кредитні кошти із зобов`язанням повернути їх зі сплатою відсотків. Первісні кредитори відступили ТОВ "ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги за вказаними кредитними договорами. Відповідачка зобов`язання за договорами належним чином не виконала, внаслідок чого перед позивачем виникла вищезазначена заборгованість. Оскільки відповідачка ухиляється від добровільного погашення боргу, позивач змушений звернутися до суду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги.

Відповідачка, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила.

12 серпня 2025 року представником відповідачки подано відзив на позовну заяву, за змістом якого вона заперечує проти задоволення позову, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які належні, допустимі і достатні докази перерахування кредитних коштів за вищезазначеними договорами позичальнику. Представник також вказує на недоведеність позивачем його права вимоги до відповідачки, а також те, що додані розрахунки заборгованості складені самим позивачем, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не можуть бути доказом наявності заборгованості. (а.с. 78-84).

14 серпня 2025 року представник позивача подав через підсистему «Електронний суд» відповідь на відзив, в якому зазначив, що позивач не має змоги надати суду виписку з особового рахунку, оскільки положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, встановлює основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України, тоді як позивач не є банком, а отже на нього не розповсюджується дія Положення, виписки по особовим рахункам клієнтів не формуються. Крім того, представник зазначив, що відповідачка в обґрунтування своїх заперечень та на спростування доводів щодо отримання кредитних коштів може надати виписку зі свого карткового рахунку, однак не надає його. Долучені розрахунки заборгованості за кредитними договорами складені первісними кредиторами. Щодо наявності у позивача права вимоги до відповідачки представник просив врахувати висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 28.10.2020 року у справі № 910/10963/19, згідно з яким доказом переходу прав до нового кредитора є відповідний правочин щодо відступлення прав вимоги у зобов`язанні [...], а не документи, що засвідчують права, які передаються (а.с. 90-93).

Дослідивши заяви по суті спору, а також долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 18 липня 2023 року між ТОВ «Маніфою» та відповідачкою укладено договір позики №5856006, за умовами якого ОСОБА_1 отримала у короткострокове оплатне користування суму позики 5 000 грн строком на 80 днів.

Відповідно до п. 2.4.1 Договору, акційна процентна ставка, фіксована: 0.01000% на день - застосовується протягом першого розрахункового періоду у разі наявності акційних пропозицій та діє лише за умови дотримання Позичальником умов оплати заборгованості за цією ставкою відповідно до п. 3.1.1 цього Договору.

Згідно з п. 2.4.2. Договору позики базова процентна ставка становить 2,4900% на день - застосовується протягом першого розрахункового періоду відповідно до п. 3.1.2 договору, а також у разі продовження строку позики протягом першого розрахункового періоду з гідно з умовами відповідної додаткової угоди у укладеної сторонами.

Відповідно до п 2.4.3. Договору позики основна процентна ставка фіксована становить 3% на день застосовується протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду.

Згідно з п. 2.5 Договору, позика надасться Позичальнику в день підписання Сторонами Договору позики шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок Позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) НОМЕР_1 , зареєстрованого Позичальником для цієї цілі в Особистому кабінеті.

Відповідно до п. 4.2. договору строки позики може бути продовжено лише шляхом укладення сторонами відповідної додаткової угоди у формі та спосіб, у який укладено цей договір.

14 серпня 2023 року між ТОВ «Маніфою» та відповідачкою укладено додаткову угоду № 1 до договору позики №5856006 від 18 липня 2023 року, за умовами якої сума позики станом на дату укладення цієї угоди складає 5 000 грн. Строк користування позикою за цією Додатковою угодою: загальний строк - до «02» листопада 2023 року (80 днів). Строк позики складається з розрахункових періодів, визначених Розрахунком. Дата повернення позики: «02» листопада 2023 року. Процентні ставки, що застосовуються в межах строку позики за цією Додатковою угодою:

Базова процента ставка, фіксована: 2.49000% на день - застосовується протягом першого розрахункового періоду за цією Додатковою угодою.

Основна процентна ставка, фіксована: 3.00000% на день - застосовується протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду за цією Додатковою угодою (а.с. 14).

11 січня 2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 11-01/2024, за умовами якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) позивачу за плату належні йому Права Вимоги, а останній приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 21-29).

Внаслідок неналежного виконання позичальником умов кредитування за вказаним договором виникла заборгованість у розмірі 16 235 грн 00 коп., з яких 5 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 11 235 грн 00 коп. заборгованість за відсотками (а.с. 29).

Судом також встановлено, що 27 серпня 2023 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», з одного боку, та відповідачкою, з другого боку, був укладений електронний Договір позики №76474918, за яким позичальник отримала 2 000 грн кредитних коштів з фіксованою процентною ставкою 2,5 % на день від суми кредиту строком на 30 днів в межах строку позики, 2.70 % на день від суми кредиту за понадстрокове користування кредитними коштами (а.с. 34-36).

Згідно з пунктом 1 Договору позики позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики.

Відповідно до пункту 21 Договору позики, він укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».

Також судом встановлено, що 15 вересня 2023 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», з одного боку, та відповідачкою, з другого боку, було укладено додаткову угоду до договору позики №76474918 від 27 серпня 2023 року, за яким на підставі звернення Позичальника, здійсненого за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційної системи, Позикодавець збільшує суму наданої Позичальнику Позики на 2 000 трн. Таким чином, загальний розмір наданої Позики становить 4 000 грн (а.с. 37-38).

14 червня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу №14/06/21 з додатковими угодами (а.с. 39-48), за яким ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до позичальників, у тому числі до відповідачки (а.с. 114), а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло їх.

Згідно з п.1.1. Договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно з Додатком №1 є невід`ємною частиною Договору.

Згідно з п.1.2 перехід від Клієнта до фактора прав вимоги до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору.

Внаслідок неналежного виконання позичальником умов кредитування за вказаним договором виникла заборгованість у розмірі 13 820 грн 00 коп., з яких 4 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 9 820 грн 00 коп. заборгованість за відсотками (а.с. 48).

Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним в письмовій формі.

З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах виснував, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.

За змістом статей 11,12 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно з частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень частин 1-3 статті 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази на паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Відповідно до частин 1,2 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

З наведених норм права слідує, що процесуальний закон чітко регламентує можливість та порядок використання інформації в електронній формі (у тому числі текстових документів, фотографій тощо, які зберігаються на мобільних телефонах або на серверах, в мережі Інтернет) як доказу у судовій справі. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина 3 статті 100 ЦПК України), який, у свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини 2 статті 76 ЦПК України).

З матеріалів справи слідує, що позивач на підтвердження своїх вимог надав суду електронні докази у паперовому вигляді, завіривши їх належним чином, відповідність їх оригіналу не викликає сумнівів.

Суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-81 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При цьому, згідно зі статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування покладається на сторони в рівній мірі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного, а також того, що позивач свій процесуальний обов`язок доказування виконав довів належними та допустимими доказами факт укладення кредитних договорів, перерахування коштів та наявність у відповідачки заборгованості за вказаними кредитними договорами, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи представника відповідачки, викладені у відзиві на позовну заяву, суд відхиляє, оскільки вони повністю спростовуються дослідженими доказами.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 3 028 грн 00 коп., що підтверджується відповідною платіжною інструкцією.

Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, виходячи з принципу пропорційності відшкодування судових витрат до задоволених вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 3 028 грн 00 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Цивільний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»" () в рахунок заборгованості за кредитним договором №5856006 від 18 липня 2023 року, укладеним з товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою», заборгованість в сумі 16 235 (шістнадцять тисяч двісті тридцять п`ять) грн 00 коп., з яких 5 000 (п`ять тисяч) грн заборгованість за тілом кредиту, 11 235 (одинадцять тисяч двісті тридцять п`ять) грн 00 коп. заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»" () в рахунок заборгованості за кредитним договором №76474918 від 27 серпня 2023 року, укладеним з товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», заборгованість в сумі 13 820 (тринадцять тисяч вісімсот двадцять) грн 00 коп., з яких 4 000 (чотири тисячі) грн заборгованість за тілом кредиту, 9 820 (дев`ять тисяч вісімсот двадцять) грн 00 коп. заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»" () 3 028 грн (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. в рахунок відшкодування судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуюча: