Провадження № 2/201/5120/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Дніпро

Суддя Соборного районного суду міста Дніпра Демидова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Соборного районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

Представник відповідача 07 жовтня 2025 року надав до суду клопотання про закриття провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Представник обґрунтував свою заяву тим, що згідно посадової інструкції позивача остання обіймає посаду, яка відноситься до VI категорії посад державних службовців. Отже, позивач на час притягнення її до дисциплінарної відповідальності займала посаду державного службовця. Справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 частини першої статті 3 КАС України). Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення (частина друга статті 4 України).

За змістом п. 25 Рішення Ради суддів адміністративних судів України, від 18.07.2014, № 36 "Про внесення змін до Методичних роз`яснень щодо застосування Класифікатора категорій адміністративних справ "Категорія "спори щодо проходження служби" (пункт 12.2 Класифікатора), серед інших спорів, включає, зокрема, спори щодо: незабезпечення службовця житлом, порушень при нарахуванні та здійсненні виплат за проходження служби, рішення про застосування до службовця дисциплінарного стягнення, рішення атестаційної комісії за результатами атестації, результатів щорічної оцінки виконання державними службовцями покладених на них обов`язків і завдань. Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 просить скасувати наказ від 28 серпня 2025 року № 7499/12-05 про оголошення їй догани виданого на підставі статей 65, 66 Закону України «Про державну службу», тобто як особі яка перебуває на публічній службі (державний службовець), але в порядку не адміністративного, а цивільного судочинства. Такими чином між сторонами виник спір щодо проходження ОСОБА_1 публічної служби, який не може бути розглянутий в порядку цивільного судочинства.

08 жовтня 2025 року від представника позивача надійшло клопотання, в якому представник погоджується з клопотанням представника відповідача про закриття провадження по справі та просить вчинити процесуальну дію на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у цій справі, виходячи з наступного.

Так, 16 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) визнання незаконним наказу про накладення на неї дисциплінарного стягнення.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто, юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов`язано з процесуальним законодавством.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини перша та третя статті 3 ЦПК України).

За загальним правилом у порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (статті 3,15 ЦПК України).

Статтею 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно посадової інструкції позивача остання обіймає посаду, яка відноситься до VI категорії посад державних службовців. Отже, позивач на час притягнення її до дисциплінарної відповідальності займала посаду державного службовця.

За нормами ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну службу» останнім врегульовано відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначено правовий статус державного службовця. Водночас дія норм законодавства про працю, до яких звертається позивач, поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих Законом України «Про державну службу».

Стаття 38 Закону України «Про державну службу» вказує на те, що поняття «проходження державної служби» охоплює прийняття на державну службу, просування по службі державних службовців, вирішення інших питань, пов`язаних із службою, зокрема і питань притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців, регламентованих розділом VIII вказаного Закону.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до статті 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 частини першої статті 3 КАС України). Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення (частина друга статті 4 України).

Пунктом 2 ч. 2 ст. 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

За змістом п. 15 ст. 3 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

За змістом п. 25 Рішення Ради суддів адміністративних судів України, від 18.07.2014, № 36 "Про внесення змін до Методичних роз`яснень щодо застосування Класифікатора категорій адміністративних справ "Категорія "спори щодо проходження служби" (пункт 12.2 Класифікатора), серед інших спорів, включає, зокрема, спори щодо: незабезпечення службовця житлом, порушень при нарахуванні та здійсненні виплат за проходження служби, рішення про застосування до службовця дисциплінарного стягнення, рішення атестаційної комісії за результатами атестації, результатів щорічної оцінки виконання державними службовцями покладених на них обов`язків і завдань. Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 просить скасувати наказ від 28 серпня 2025 року № 7499/12-05 про оголошення їй догани виданого на підставі статей 65, 66 Закону України «Про державну службу», тобто як особі яка перебуває на публічній службі (державний службовець), але в порядку не адміністративного, а цивільного судочинства.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 просить скасувати наказ від 28 серпня 2025 року № 7499/12-05 про оголошення їй догани виданого на підставі статей 65, 66 Закону України «Про державну службу», тобто як особі яка перебуває на публічній службі (державний службовець), але в порядку не адміністративного, а цивільного судочинства.

Такими чином між сторонами виник спір щодо проходження ОСОБА_1 публічної служби, який не може бути розглянутий в порядку цивільного судочинства.

А тому, провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністретсвса юстиції (м. Одеса) про скасування дисциплінарного стягнення слід закрити, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищезазначене, зазначений спір не є цивільно-правовим та з урахуванням суб`єктного складу сторін підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин клопотання представника відповідача про закриття провадження по справі задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись п 1 ч. 1 ст. 255, ст. 260 ЦПК України , суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення закрити в зв`язку з тим , що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.О. Демидова