Справа № 643/5164/25
Провадження № 2/643/3261/25
18.09.2025 м. Харків
Салтівський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря судового засідання Ісоєва К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів
Зміст позовних вимог
ОСОБА_1 (позивач) просить:
- стягнути з ОСОБА_2 (відповідач) на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття;
- стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду.
Обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги
Відповідач є батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає з позивачем, яка є його матір`ю. Відповідач свої обов`язки щодо утримання дитини та позивача належним чином не виконує.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою судді Салтівського районного суду міста Харкова від 16.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 08.09.2025 постановлено провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Підстави розгляду справи за відсутності її учасників
Позивач надала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зазначила на відсутності заперечень проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов, заяву про розгляд справи за його відсутності, суду не надав.
Виходячи з чинного процесуального законодавства України, зокрема положень ч. 5 ст. 4, ст. 12, 13, п. 2 ч. 1 ст. 43, ч. 1, 3 ст. 223, ч. 4 ст. 268 ЦПК, участь в судовому засіданні є правом сторони, яким вона розпоряджається на власний розсуд.
Ураховуючи необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності її учасників.
Фактичні обставини та докази, на підставі яких вони встановлені
21.07.2023 між позивачем та відповідачем Четвертим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зареєстрований шлюб, актовий запис № 286, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 . Після укладення шлюбу прізвище дружини змінено з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».
Згідно з Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , позивач є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач є його батьком.
З довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 23.09.2024 вбачається, що позивач та її син зареєстровані та проживають за однією адресою.
Застосовне законодавство та релевантна судова практика
Згідно ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Положеннями ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
За змістом ст. 141 СК батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.
Згідно ч. 5 ст. 183 СК України, п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Відповідно до ч. 3 ст.19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України, одним із основних завдань цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ.
Згідно ч. 2ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Частинами 4, 6 статті 84 СК України передбачено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.10.2023 у справі № 756/8056/19).
Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).
Позиція суду
Щодо стягнення аліментів на утримання дитини
Судом з досліджених доказів встановлено, що відповідач є батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач є його матір`ю.
Виходячи з положень чинного законодавства України, розмір аліментів, визначений в ч. 5 ст. 183 СК, п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК, зокрема аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину, вважається безспірним і таким, що презюмується як необхідний та достатній для забезпечення рівня життя дитини, необхідного для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.
Зазначений висновок суду ґрунтується на тому, що аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину можуть бути стягнуті на підставі судового наказу, який не підлягає скасуванню. Зменшення розміру аліментів, стягнутих згідно судового наказу, можливе виключно за відповідним позовом платника аліментів. Наведені положення законодавства свідчать, що стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину передбачає відсутність спору про право, а для стягнення аліментів в меншому розмірі платник аліментів повинен довести наявність особливих обставин, які можуть бути підставою для задоволення позову про зменшення аліментів.
Ураховуючи наведене, завдання якнайкращого забезпечення інтересів дитини та її права на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, суд приходить до висновку щодо наявності передбачених законодавством України підстав для задоволення позову в цій частині в повному обсязі та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуми для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 01.04.2025, коли позовну заяву було передано на відправку до суду.
Суд роз`яснює сторонам, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом України.
Щодо стягнення аліментів на утримання дружини
Позивачем також було заявлено вимогу про стягнення з відповідача на свою користь аліментів в розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення вказаних вимог з огляду на таке.
Вказаними вище положеннями законодавства України передбачено право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка до досягнення дитиною віку 3-х років.
Відповідачем не спростовані доводи позовної заяви та надані позивачем докази. За таких обставин, розглядаючи справу в заочному порядку на підставі наданих позивачем доказів та стандарту доказування більшої переконливості (більшої вірогідності), суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Зазначений розмір аліментів суд, розглядаючи справу в заочному порядку, вважає таким, що не суперечать засадам справедливості, добросовісності та розумності.
Одночасно суд відмовляє у позовних вимогах в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача в розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму, оскільки чинним законодавством України не передбачений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну повнолітню особу. Ураховуючи наведене, у суду відсутні підстави визначати мінімальний гарантований розмір аліментів, які стягуються на утримання позивача.
За таких обставин суд частково задовольняє позовні вимоги в цій частині та стягує з відповідача аліменти на утримання позивача в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною трьох років, починаючи стягнення з 01.04.2025.
Виходячи із практики Європейського суду з прав людини (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»), суд надає оцінку лише тим доказам та аргументам сторін, які мають значення для предмету доказування в даній справі.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.
Ураховуючи наведене, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір за розгляд позовних вимог про стягнення аліментів, керуючись при цьому таким.
Виходячи з положень п. 3, п. 6 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, вказаний позов має майновий характер.
Мінімальний розмір судового збору за пред`явлення фізичними особами позовних вимог майнового характеру складає 1211,20 грн.
Станом на час вирішення справи суд позбавлений можливості визначити ціну позову, оскільки розмір аліментів залежить від майбутніх доходів відповідача, які на даний час суду невідомі.
Ураховуючи наведене, суд у відповідності до ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в мінімальному розмірі, передбаченому для позовних вимог майнового характеру, а саме в розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуми для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 01.04.2025 і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на її утримання в розмірі 1/6 (однієї шостої) частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи стягнення з 01.04.2025 і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , віку 3 (трьох) років.
Допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 15.10.2025.

Суддя Д.А. Крівцов