ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

20 жовтня 2025 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Анапріюк С.П.,

з участю секретаря Куценко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області із заявою про розстрочення виконання судового рішення у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заяви зазначає, що 09.06.2025 Фастівський міськрайонний суд Київської області у справі № 381/151/25 ухвалив рішення, яким позов Акціонерного товариства «Сенс банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 501314194 від 21.04.2021 року задовольнив та стягнув із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 559305,67 грн.

Заявник повідомляє, що на теперішній час існують обставини, які істотно ускладнюють виконання цього рішення, а тому він просить суд застосувати розстрочення його виконання з огляду на наступне.

У 2021 році заявник працював у ТОВ «СПЕЦРЕМСЕРВІС-1», а також вів підприємницьку діяльність як фізична особа підприємець. З метою розширення власного бізнесу він вирішив здійснити додаткове інвестування у власний бізнес шляхом залучення кредитних коштів.

21.04.2021 заявник уклав з АТ «Альфа банк» кредитний договір № 501314194, за яким йому були надані кошти в сумі 500 000,00 грн, які він витратив на закупівлю товару та обладнання.

До 24.02.2022 (до початку повномасштабного вторгнення росії в Україну) заявник своєчасно та у повному обсязі сплачував кошти на погашення тіла кредиту та процентів. Після вказаної дати заявник брав участь у відбитті збройної агресії російських військ на території Київської області та повністю втратив власний бізнес, у зв`язку з чим не мав можливості повертати кредитні кошти та сплачувати проценти по кредиту.

З 16.02.2023 по 26.06.2023 року у силу можливості він частково здійснював погашення кредиту та процентів на загальну суму 50 000,00 грн

Заявник зазначає, що наслідком його неплатоспроможності по кредитному договору є втрата власного бізнесу, що безпосередньо пов`язане зі збройною агресією росії проти України, а тому ступінь вини заявника у виникненні спору є мінімальним і такі наслідки фактично не залежали від нього, такі події фактично не існували на час виникнення спірних правовідносин.

Крім того, заявник стверджує, що на теперішній час його матеріальний стан є таким, що він не має достатнього доходу, на його утриманні фактично перебувають батьки-пенсіонери, які потребують особливого догляду та лікування. Заявник не має власного житла, автомобіля та будь-яких цінних предметів, продаж яких міг би дозволити здійснити погашення кредиту.

На думку заявника, зазначені ним факти свідчать про те, що його матеріальний стан істотно ускладнює виконання рішення суду, що є підставою для розстрочення виконання судового рішення.

Вказане стало підставою для звернення до суду з цією заявою.

Заявник у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримав та просив задовольнити.

Представник заявника адвокат Бабанін А.М. у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі заявника, заяву підтримав повністю та просив задовольнити.

Представник Акціонерного товариства «Сенс Банк» адвокат Рудницький Ю.І. у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву із проханням розглядати справу без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд вжив усі необхідні передбачені процесуальним законодавством заходи щодо повідомлення учасників про розгляд цієї справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні у справі докази та з`ясувавши обставини справа, суд встановив таке.

Фастівський міськрайонний суд Київської області рішенням від 09.06.2025 задовольнив позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 501314194 від 21.04.2021 року, стягнув із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 559305,67 грн.

Відповідно до відомостей із Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (форма ОК-7), усього за 2022 рік ОСОБА_1 отримав дохід у розмірі 155783,00 грн, за 2023 рік 329345,34 грн, за 2024 рік 328380,24 грн, за перше півріччя 2025 року 182574,24 грн.

Згідно із відомостями довідки про доходи №06-69/5311 від 01.10.2025, виданої Фастівською районною державною адміністрацією, ОСОБА_1 працює на посаді начальника відділу з питань оборонної роботи, форма роботи основна.

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №747/724/292, виданої КНП ФРР «Фастівська ЦРЛ» 11.02.2025; висновку дослідження (форма 014/О) від 11.03.2024; протоколу дослідження від 14.08.2024, виданого КНП «Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва»; виписки з історії хвороби №93 від 14.03.2023, виданої Медичним центром Лікаря Зінчука; висновку лікаря Центру «Діагноз» від 24.04.2025; висновку лікаря КЛ «Феофанія» від 10.07.2024; виписки із медичної карти стаціонарного хворого №24/2/2620, виданої ДУС КЛ «Феофанія»; консультаційного висновку спеціаліста (форма № 028/о) від 12.09.2025, виданого КНП «Київська міська клінічна лікарня №18», ОСОБА_1 встановлені певні діагнози та рекомендоване лікування.

Відповідно до відомостей довідки про доходи №090276 від 01.10.2025, ОСОБА_2 , 1948 року народження, (мати заявника) перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію за віком, сукупний розмір якої за період з квітня 2025 по вересень 2025 складає 46405,44 грн.

Відповідно до протоколу магнітно-резонансної томографії від 03.12.2019, виданого Діагностичним центром МРТ; висновку спеціаліста КНП «Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва» від 27.11.2024, ОСОБА_2 встановлені певні діагнози та рекомендоване лікування.

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і за її межами.

Відповідно до статті 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Згідно із статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України, обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається на осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Висновки суду.

Дослідивши матеріали заяви, оцінивши подані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд дійшов до таких висновків.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання судового рішення, посилаючись на наявність обставин, які істотно ускладнюють його виконання, на підтвердження яких надав докази.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення цієї заяви суд бере до уваги таке.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно з приписами вказаної статті Основного Закону, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, а контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Європейський Суд у свої рішеннях наголошує на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

Статтею 18 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до частин 1, 3-5 статті 435 ЦПК України, підставою для розстрочення виконання рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

На державу покладено позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України», заява № 6962/02).

Водночас за практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції («Корнілов та інші проти України», заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть строк у два роки та сім місяців не був визнаний надмірним і не вважався таким, що суперечить вимозі стосовно його розумної тривалості, передбаченої у статті 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі «Крапивницький та інші проти України», заява № 60858/00).

Отже, питання про розстрочення виконання рішення суду суди повинні вирішувати із дотриманням балансу інтересів сторін.

Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку розстрочення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.03.2023 у справі №920/167/22.

При цьому, надання розстрочення виконання рішення є виключним заходом, який має застосовуватись лише за наявності поважних причин та при найменшій шкоді кредитору. Затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права.

В обґрунтування заяви про розстрочення виконання рішення заявник посилається на те, що на даний час існують певні об`єктивні обставини, які позбавляють його вчасно виконати судове рішення та сплатити позивачу борг.

Заявник зазначає, що у 2021 році він працював у ТОВ «СПЕЦРЕМСЕРВІС-1», а також вів підприємницьку діяльність як фізична особа підприємець та з метою розширення власного бізнесу він вирішив здійснити додаткове інвестування у власний бізнес шляхом залучення кредитних коштів.

21.04.2021 заявник уклав з АТ «Альфа банк» кредитний договір № 501314194, за яким йому були надані кошти в сумі 500 000,00 грн, які він витратив на закупівлю товару та обладнання.

До 24.02.2022 (до початку повномасштабного вторгнення росії в Україну) заявник своєчасно та у повному обсязі сплачував кошти на погашення тіла кредиту та процентів. Після вказаної дати заявник брав участь у відбитті збройної агресії російських військ на території Київської області та повністю втратив власний бізнес, у зв`язку з чим не мав можливості повертати кредитні кошти та сплачувати проценти по кредиту.

З 16.02.2023 по 26.06.2023 року у силу можливості він частково здійснював погашення кредиту та процентів на загальну суму 50 000,00 грн

Заявник зазначає, що наслідком його неплатоспроможності по кредитному договору є втрата власного бізнесу, що безпосередньо пов`язане зі збройною агресією росії проти України, а тому ступінь вини заявника у виникненні спору є мінімальним і такі наслідки фактично не залежали від нього, такі події фактично не існували на час виникнення спірних правовідносин.

Крім того, заявник стверджує, що на теперішній час його матеріальний стан є таким, що він не має достатнього доходу, на його утриманні фактично перебувають батьки-пенсіонери, які потребують особливого догляду та лікування. Заявник не має власного житла, автомобіля та будь-яких цінних предметів, продаж яких міг би дозволити здійснити погашення кредиту.

За цих обставин заявник просить суд врахувати наявність у нього обставин, які істотно ускладнюють виконання судового рішення та просить розстрочити його виконання на один рік.

На підтвердження викладених в заяві обставин заявник додано до заяви такі документи:

-витяг із Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (форма ОК-7), за відомостями якого усього за 2022 рік ОСОБА_1 отримав дохід у розмірі 155783,00 грн, за 2023 рік 329345,34 грн, за 2024 рік 328380,24 грн, за перше півріччя 2025 року 182574,24 грн.

-виписку із медичної карти стаціонарного хворого №747/724/292, виданої КНП ФРР «Фастівська ЦРЛ» 11.02.2025; висновок дослідження (форма 014/О) від 11.03.2024; протокол дослідження від 14.08.2024, виданий КНП «Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва»; виписку з історії хвороби №93 від 14.03.2023, видану Медичним центром Лікаря Зінчука; висновок лікаря Центру «Діагноз» від 24.04.2025; висновок лікаря КЛ «Феофанія» від 10.07.2024; виписку із медичної карти стаціонарного хворого №24/2/2620, видану ДУС КЛ «Феофанія»; консультаційний висновок спеціаліста (форма № 028/о) від 12.09.2025, виданий КНП «Київська міська клінічна лікарня №18», згідно з відомостями яких ОСОБА_1 встановлені певні діагнози та рекомендоване лікування.

-довідку про доходи №090276 від 01.10.2025, згідно з відомостями якої ОСОБА_2 , 1948 року народження, (мати заявника) перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію за віком, сукупний розмір якої за період з квітня 2025 по вересень 2025 складає 46405,44 грн.

-протокол магнітно-резонансної томографії від 03.12.2019, виданий Діагностичним центром МРТ; висновок спеціоліста КНП «Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва» від 27.11.2024, згідно з відомостями яких ОСОБА_2 встановлені певні діагнози та рекомендоване лікування.

-Крім цього, у поданій до суду заяві ОСОБА_1 посилається на наявність надзвичайних подій у країні, пов`язаних зі збройною агресією росії проти України та введення у державі воєнного стану.

Також зазначає про те, що Листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 на підставі статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) військову агресію російської федерації проти України та підтверджено, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними для суб`єктів господарської діяльності.

Дослідивши вказані докази, суд враховує, що розстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора.

Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін (постанова Верховного Суду від 16.04.2018 у справі № 920/199/16).

Щодо наявності надзвичайних подій суд зазначає таке.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» встановлено, що воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Президент України підписав Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан, який триває до тепер.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме, зокрема: збройний конфлікт, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, акти тероризму, диверсії, вторгнення, блокада, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, протиправні дії третіх осіб, тощо.

Торгово-промислова палата України листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 на підставі статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) військову агресію російської федерації проти України та підтвердила, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними для суб`єктів господарської діяльності.

Водночас суд звертає увагу, що порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначений у Законі України «Про торгово-промислові палати в Україні» та деталізований у розділі 6 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням президії ТПП України від 15.07.2014 за №40(3).

Відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) здійснюється сертифікатом про такі обставини.

За умовами пункту 6.2 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи щодо кожного окремого договору, контракту, угоди тощо, а також податкових та інших зобов`язань/обов`язків, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

В сертифікаті про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин (п. 6.12 Регламенту).

Отже, у Законі та Регламенті встановлено, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються виключно сертифікатом, а не листом ТПП України.

При цьому суд зазначає, що введення воєнного стану на території України не означає, що ОСОБА_1 не може працювати та набувати кошти.

Водночас суд враховує вказані обставини а також те, що у 2022 році після початку збройної агресії рф заявник припинив здійснення підприємницької діяльності, на розвиток якої отримав у кредит гроші від стягувача.

Наявні в матеріалах справи докази підтверджують те, що ОСОБА_1 перебуває у такому фінансовому становищі, яке істотно перешкоджає виконанню рішення. Примусове виконання рішення може покласти на нього додатковий фінансовий тягар, що може негативно вплинути на його матеріальний стан.

При цьому суд зважає, що заявник працює на посаді державної служби, що вказує на існування законодавчих обмежень щодо можливості його роботи за сумісництвом чи ведення підприємницької діяльності.

Також суд зауважує, що передбачена процесуальним законом можливість відстрочення виконання судового рішення жодним чином не звільняє сторону боржника від виконання взятих на себе зобов`язань та виконання безспірних вимог стягувача.

Примусове виконання судового рішення та здійснення відрахувань із сум отримуваного ОСОБА_1 доходу у межах, визначених законодавством, не сприятиме виконанню судового рішення у коротший строк, ніж просить заявник у заяві про розстрочення судового рішення.

Суд також враховує, що заявник не заперечує наявність у нього обов`язку виконати судове рішення та вказує про свій має намір погасити суму боргу.

Водночас заявник зазначає про наявність у нього об`єктивних та непереборних підстав, які перешкоджають йому виконати рішення суду у строк, передбачений законодавством для його виконання, просить надати йому можливість виконати судове рішення шляхом сплати рівних платежів протягом одного року.

Тобто заявник, посилаючись на скрутне фінансове становище, не ухиляється від виконання судового рішення, а лише вказує про неможливість погашення наявної заборгованості за судовим рішенням перед стягувачем саме на теперішній час.

При цьому суд вважає, що відстрочення рішення суду на 12 місяців не порушить права стягувача, та буде стимулом для відповідача для здійснення розрахунку.

З огляду на це суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що заявник має намір ухились від виконання взятих на себе зобов`язань.

Отже, розстрочення виконання рішення суду в межах 12 місяців для боржника, з урахуванням приписів Цивільного процесуального законодавства, не призведе до надмірної тривалості виконання судового рішення та порушення балансу інтересів сторін.

Суди вважає надані ОСОБА_1 документи на підтвердження своїх вимог як належні докази фінансового стану боржника, який впливає як на виникнення заборгованості, так і на виконання рішення суду. Такі фінансові показники матеріального стану заявника стали наслідком об`єктивних причин.

З огляду на це суд вважає, що розстрочення виконання судового рішення буде сприяти можливості стабільного (щомісячного) надходження для позивача/стягувача коштів згідно із графіком, наведеним у рішенні суду, не призведе при цьому до негативних наслідків у вигляді створення умов для скрутного матеріального становища боржника.

Отже, у цьому випадку розстрочення виконання рішення суду це не спосіб уникнути відповідачем відповідальності, а навпаки створення умов для подальшого виконання рішення суду.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості доводів поданої до суду заяви суд враховує та застосовує принципи співмірності та пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Також суд враховує те, що позивач/стягувач не спростовував надані відповідачем докази і пояснення, не надав доказів на підтвердження порушення балансу інтересів сторін.

Суд зазначає, що розстрочення виконання рішення є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють таке виконання боржником. Надання розстрочки судом полягає у визначенні розміру щомісячних платежів з метою погашення всієї суми заборгованості, визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку сплати останнього платежу рішення має бути виконано повністю.

Підставою для розстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

При розгляді цієї заяви суд виходить із міркувань доцільності та об`єктивної необхідності вжиття такого заходу у спірних правовідносинах.

Також суд враховує те, що боржник належно довів наявність підстав для розстрочення виконання судового рішення і встановлення графіку виконання судового рішення шляхом його розстрочення на один рік не створить занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість буде базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Оцінюючи доводи заяви про розстрочення виконання судового рішення, суд враховує, що цей захід не створює боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. Також суд бере до уваги реальний майновий стан боржника, а також його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Оскільки вказані заявником обставини є особливими, винятковими, які не залежать від його волі, отже є достатньою підставою, що ускладнює виконання рішення суду, тому суд дійшов висновку про обгрунтованість цієї заяви та наявність правових підстав для її задоволення.

Згідно із ч.5 ст. 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення.

Оскільки судове рішення Фастівський міськрайонний суд Київської області ухвалив 09.06.2025 тому його виконання підлягає розстроченню судом на вісім місяців зі сплатою щомісячно рівних платежів.

Учасники справи не надали суду доказів часткового виконання відповідачем/боржником цього рішення суду, тому щомісячні платежі обраховуються судом виходячи із загальної суми, присудженої судом до стагнення у справі № 381/151/25 (559305,67грн).

Керуючись ст. 260-261, 435 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення.

Розстрочити боржнику ОСОБА_1 виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2025 у справі № 381/151/25 за позовною заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 501314194 від 21.04.2021 року у сумі 559305,67 грн на вісім місяців, тобто з 16 жовтня 2025 року по 09 червня 2026 року зі сплатою щомісячних платежів в розмірі 69913,21 гривень щомісячно.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали.

Повна ухвала складена 20.10.2025 року.

Суддя Сніжана АНАПРІЮК