ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 683/1140/25

Провадження № 22-ц/820/2093/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), П`єнти І. В., Янчук Т. О.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на заочне рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 липня 2025 року (суддя Завадська О. П.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У квітні 2025 року ТОВ «Діджи Фінанс», звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначало, що 22 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Інвест Фінанс») і ОСОБА_1 в електронній формі був укладений договір про надання споживчого кредиту № 3, за умовами якого товариство надало відповідачу кредит у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач взяв на себе зобов`язання одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним відповідно до умов цього договору та виконати інші обов`язки, передбачені цим договором. На підставі укладеного договору на банківський рахунок ОСОБА_1 перераховано грошові кошти у розмірі 9500 грн. 05 вересня 2022 року ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» і ТОВ «Діджи Фінанс» уклали договір факторингу № 556/ФК-22, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» за плату передало ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому, в тому числі і за договором, укладеним із ОСОБА_1 . Взяті на себе за кредитним договором зобов`язання відповідач не виконав, у зв`язку з чим заборгованість за договором складає 37873,10 грн, з яких: 9500 грн - заборгованість за кредитом; 28373,10 грн - заборгованість за процентами.

Зазначену заборгованість позивач просив стягнути з ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 липня 2025 року в позові відмовлено.

ТОВ «Діджи Фінанс», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права. Суд не взяв до уваги те, що позивач довів належними та допустимими доказами факт укладення договору. Відповідач, здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом заповнення заявки на сайті з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначив інформацію щодо реквізитів банківської картки, що в подальшому надало можливість перерахувати грошові кошти у розмірі 9500 грн на його рахунок. ОСОБА_1 не надав доказів на спростування факту укладення кредитного договору та отримання грошових коштів. Перерахування кредитних коштів підтверджено інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн». Договором факторингу № 556/ФК-22 від 05 вересня 2022 року, який не визнано недійсним, підтверджено належність позивача як нового кредитора.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмову в позові суд мотивував недоведеністю позовних вимог.

Такий висновок суду не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу з таких підстав.

Установлено, що 22 січня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» і ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 3 (далі - Договір), відповідно до умов якого ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 9500 грн на строк 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,14% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Пунктами 4.1., 4.2.1. Договору передбачено, що строк кредиту може бути продовжено за ініціативою позичальника на кількість днів, зазначену в п. 1.3 договору, якщо між сторонами буде осягнута домовленість про таке продовження у порядку визначеному п. 4.2 (пп. 4.2.1. - 4.2.3) цього договору. Пропозиція (оферта) позичальника щодо продовження строку користування вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій позичальником. Якщо позичальник, здійснюючи вказаний платіж, не бажає продовжувати строк користування кредитом, він зобов`язаний повідомити про це товариство в один з вказаних нижче способів: перед здійсненням платежу здійснити в особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом; або протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку товариства (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень товариству, що розміщений на веб-сайті) повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомленні номеру та дати цього договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений позичальником платіж буде розцінений товариством як пропозиція (оферта) позичальника щодо продовження строку користування кредитом.

15 березня 2021 року ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» і ОСОБА_1 уклали додаткову угоду про зміни умов Договору № 3 від 21.01.2021 щодо реструктуризації заборгованості.

За змістом пунктів 4, 6, 8 додаткової угоди боржник зобов`язується у повному обсязі погасити заборгованість, яка зазначена в п. 2 цієї додаткової угоди шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок кредитора шістьма рівними частинами (далі - платіж). Періодичність внесення платежів кожні 14 днів після внесення першого платежу у день укладення додаткової угоди. У випадку порушення боржником своїх зобов`язань щодо погашення заборгованості шляхом внесення чергового платежу у строк і сумі, визначеній графіком погашення заборгованості, дія цієї додаткової угоди анулюється, графік погашення заборгованості коригуванню не підлягає, боржник втрачає право на реструктуризацію за цією додатковою угодою і сторони повертаються до умов, що діяли до укладення цієї додаткової угоди. Товариство з моменту призупинення поновлює боржнику нарахування процентів за користування кредитом та здійснює перерахунок процентів за користування кредитом за весь період призупинення на залишок фактичної заборгованості за кредитом.

За змістом інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» № 62/2797/12 від 14 грудня 2022 року на сайті торговця CASHBERRY.COM.UA через платіжний сервіс «Platon» 22 січня 2021 року була проведена успішна транзакція № 31129-49277-79393 в сумі 9500 грн, номер карти: НОМЕР_1 , Approval code 470945, Банк-емітент RAIFFEISEN BANK AVAL.

05 вересня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» і ТОВ «Діджи Фінанс» був укладений договір факторингу № 556/ФК-22, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» за плату передало ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Пунктом 4.1. цього договору передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги у формі, наведеній в додатку № 1 до цього договору.

Відповідно до витягу з реєстру боржників ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3 від 22 січня 2021 року у сумі 37873,10 грн, з яких 9500 грн - сума кредиту, 28373,10 грн - проценти.

30 жовтня 2023 року ТОВ «Діджи Фінанс» направило на адресу відповідача досудову вимогу про повернення заборгованості за кредитним договором у розмірі 37873,10 грн у строк до 30 листопада 2023 року.

За розрахунком позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 43 від 22 січня 2021 року складає 37873,10 грн, з яких: 9500 грн - заборгованість за кредитом; 28373,10 грн - заборгованість за процентами.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 207 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» (далі - Закон) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин 3, 5, 6, 7 і 12 статті 11 Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями статті 12 Закону у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК України).

Згідно з частинами 1 і 3 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Перехід права вимоги до ОСОБА_1 за договором факторингу № 351496552 від 08 жовтня 2021 року від ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» до ТОВ «Діджи Фінанс» позивач підтвердив належними та допустимими доказами, які відповідач не спростував.

Відповідно до матеріалів справи 22 січня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» і ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту, який підписаний позичальником з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. В кредитному договорі визначено порядок та умови надання фінансового кредиту, сплати процентів та строк його дії.

Кредитний договір містить персональні дані відповідача, зокрема, РНОКПП, серію та номер паспорта громадянина України, місце проживання, електронну адресу, номер мобільного телефону, а також номер банківської карти НОМЕР_1 , вказаний відповідачем у заяві позичальника від 22.01.2021.

Надання кредиту підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» № 62/2797/12 від 14 грудня 2022 року на сайті торговця CASHBERRY.COM.UA через платіжний сервіс «Platon» 22 січня 2021 року, згідно з якою була проведена успішна транзакція № 31129-49277-79393 в сумі 9500 грн, номер карти: НОМЕР_1 .

Відповідач на час укладення кредитного договору був обізнаний з процентною ставкою за користування кредитними коштами, орієнтовним розміром кредиту, загальною вартістю кредиту, умовами додаткової угоди. Проте свої зобов`язання у визначений договором строк щодо повернення кредиту, сплати процентів належним чином не виконував.

Нарахування процентів відповідає умовам договору та вимогам статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».

Товариство надало розрахунок заборгованості за договором, який відповідає умовам укладеного договору та підтверджує розмір заборгованості, в тому числі за процентами, нарахованими в межах строку кредитування.

Відповідач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження обставин неотримання від позивача кредитних коштів на його банківський рахунок, відсутності у нього кредитної карти НОМЕР_1 та відсутності заборгованості за договором.

Тому помилковим є висновок суду першої інстанції щодо ненадання позивачем належних і допустимих доказів на підтвердження обставин надання ОСОБА_1 кредитних коштів.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором призвело до виникнення заборгованості у розмірі 37873,10 грн, з яких: 9500 грн - заборгованість за кредитом; 28373,10 грн - проценти за користування кредитом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

З урахуванням наведеного вище апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про доведеність позовних вимог і наявність правових підстав для задоволення позову.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

На підставі частин 1 і 2 статті 141 ЦПК України документально підтверджені витрати товариства на професійну правничу допомогу в сумі 9000 грн у суді першої інстанції (договір про надання правової допомоги № 42649746 від 01 січня 2025 року, укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Білецьким Б. М.; додаткова угода № 3 від 02 квітня 2025 року до договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01 січня 2025 року; акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 02 квітня 2025 року; детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Білецьким Б. М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості від 02 квітня 2025 року) та в апеляційному суді в розмірі 6000 грн (акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 19 серпня 2025 року; детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Білецьким Б. М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості від 19 серпня 2025 року (підстава договір про надання правової допомоги № 42649746 від 01 січня 2025 року, укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Білецьким Б. М., та додаткова угода до нього), а також по оплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у сумі 6056 грн (платіжна інструкція № С3389 від 01 квітня 2025 року, квитанція № 2224-8811-6758-0190 від 15 серпня 2025 року) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідач з клопотанням до суду про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не звертався.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» задовольнити.

Заочне рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 липня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (місцезнаходження вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, місто Київ, ІК ) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 3 від 22 січня 2021 року в розмірі 37873,10 грн (тридцять сім тисяч вісімсот сімдесят три грн 10 коп.), з яких: 9500 грн (дев`ять тисяч п`ятсот грн) - заборгованість за кредитом; 28373,10 грн (двадцять вісім тисяч триста сімдесят три грн 10 коп.) - заборгованість за процентами, та судові витрати в сумі 21056 грн (двадцять одна тисяча п`ятдесят шість грн).

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 16 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді І. В. П`єнта

Т. О. Янчук