Провадження № 2-з/522/566/25
УХВАЛА

22 жовтня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Федчишеної Т. Ю.,

за участі секретаря судових засідань Довгань Ж. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про забезпечення доказів до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» подало до суду заяву в порядку ст. 116-118 ЦПК України про забезпечення доказів до подання позовної заяви, в якій просить забезпечити докази шляхом витребування у приватного нотаріуса Олексіної А. В. копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також витребувати у Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради або від іншого територіального органу, до повноважень якого входять питання реєстрації місця фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу останнього місця реєстрації проживання померлої ОСОБА_1 , інформацію про осіб, зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем ( АДРЕСА_1 ) станом на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-Заяву б/н від 28.09.2017.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 померла, проте, на момент смерті позичальник не виконала взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим за вищезазначеним договором залишилась заборгованість у загальному розмірі 39 690,00 грн.

Указує, що 09.01.2025 Банк звернувся з претензією кредитора до Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса, з листа якої від 25.01.2025 дізнався, що спадкову справу після смерті позичальника заведено приватним нотаріусом Олексіної А. В., куди була перенаправлена претензія.

11.09.2025 та 10.03.2025 Банк додатково звернувся з претензією кредитора до приватного нотаріуса Олексіної А. В., однак відповіді на претензію кредитора не було.

Зазначає, що отримання банком самостійно інформації про спадкоємців позичальника не є можливим, ураховуючи положення ст. 8 Закону України «Про нотаріат».

Вважає, що зобов`язання позичальника за кредитним договором не є таким, що нерозривно пов`язане з його особою, таке зобов`язання може бути виконано іншою особою спадкоємцем, а тому, зобов`язання позичальника за кредитним договором входить до складу спадщини.

При цьому, отримання Банком інформації про осіб, які зареєстровані за однією адресою із спадкодавцем ускладнюється тим, що відповідно до ст. 5 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані є інформацією з обмеженим доступом, згідно зі статтею 14 поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Також згідно з п. 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію» не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, п. 2 ст. 21 цього ж Закону встановлено, що конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Зазначає, що без інформації про спадкоємців, у тому числі тих, хто проживав за адресою останнього місця реєстрації проживання померлого позичальника Банк позбавлений можливості захистити свої права та інтереси у судовому порядку, адже пред`явлення позову до невідомих осіб не допускається.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, у заяві про забезпечення доказів просив здійснити її розгляд без участі його представника.

Від представника Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради Дуднік В. С. надійшла заява про розгляд заяви без її участі.

Дослідивши заяву про забезпечення доказів до подання позовної заяви та додані до неї матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 4 ст. 84 суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1- 3 ст.116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

За змістом наведених норм обов`язковою умовою для вжиття судом заходів щодо забезпечення доказів є встановлення обставин, які дають підстави для висновку, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Обов`язок доведення таких обставин покладається на особу, яка звертається до суду із заявою про забезпечення доказів.

Згідно з вимогами пунктів 4, 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів повинні бути вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, а також обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати та зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення, потрібні для вирішення справи, але, насамперед, спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов, суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 9901/845/18.

Отже, процесуальним порядком та механізмом забезпечення доказів передбачено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення доказів, має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкоджені, втратити свою доказову цінність тощо).

Надавши юридичну оцінку заяві АТ КБ «Приватбанк» про забезпечення доказів, з урахуванням викладених у ній обставин, суд дійшов висновку, що остання не відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 116 ЦПК України, не містить обґрунтувань та доказів на підтвердження наявності реальних ризиків чи загроз того, що докази, про забезпечення яких порушує питання заявник, можуть бути втрачені або їх збирання або подання стане згодом неможливим чи утрудненим.

Заявник у заяві не обгрунтовував наявності підстав, визначених ч. 1 ст. 116 ЦПК України, а підставою звернення з такою заявою фактично визначив лише те, що ці документи можуть бути отримані виключно за рішенням суду, що не є підставою для забезпечення доказів у розумінні ст. 116 ЦПК України.

Таким чином, заявником не обґрунтовано та не доведено підстав для забезпечення доказів у порядку статей 116-118 ЦПК України.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що заява АТ КБ «Приватбанк» про забезпечення доказів задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 116 -118, 260-261, 263, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про забезпечення доказів до подання позовної заяви - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Повне судове рішення складено 24.10.2025.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА