ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 674/1888/23

Провадження № 22-ц/820/2047/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу аліментів на утримання неповнолітньої дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області в складі судді Посунько Г.А. від 05 серпня 2025 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказувала, що перебувала з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з 12.07.2015 року. Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 08 серпня 2019 року шлюб між ними розірвано. У шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею. Згідно судового наказу, виданого 01 квітня 2019 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області, з відповідача ОСОБА_2 на її користь щомісячно стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 березня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Вказувала, що працює вчителем, отримує незначну заробітну плату, якої не вистачає для забезпечення дитини усім необхідним, враховуючи розмір стягуваних аліментів. При цьому син подорослішав та потребує додаткових витрат на придбання одягу, продуктів харчування, задоволення інших потреб для забезпечення його гармонійного розвитку та навчання.

Відповідач працездатний, здоровий, зараз працевлаштований, інших утриманців не має, тому спроможний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі частки з усіх видів його доходу (заробітку).

За наведеного позивачка ОСОБА_1 просила змінити розмір та спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина з твердої грошової суми в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 05 серпня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Змінено розмір та спосіб стягнення аліментів, які щомісячно стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з твердої грошової суми в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 (одну чверть) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Припинено стягнення за судовим наказом № 674/437/19 від 01 квітня 2019 року, виданим Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області, про щомісячне стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та відкликано цей судовий наказ з Дунаєвецького відділу державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) після погашення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати як незаконне, змінити розмір аліментів на утримання сина на 1/6 частину його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що він є військовослужбовцем, проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , тому стягнення на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі частини його заробітку (доходу) є неспіврозмірним з огляду на його фінансовий стан, обмежений дохід та додаткові витрати, пов`язані з виконанням службових обов`язків. При цьому суд безпідставно не зупинив провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

У відзиві ОСОБА_1 просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу відхили як безпідставну. Зупинення провадження у справі на тривалий, невизначений час однозначно порушує інтереси дитини на визначення належного, своєчасного утримання, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у зупиненні провадження у справі. Відповідач не надав суду жодних доказів, що він має обмежений дохід та додаткові витрати, пов`язані з виконанням службових обов`язків.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовим наказом Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 01 квітня 2019 року, справа № 674/437/19, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18 березня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ набрав законної сили 01 квітня 2019 року.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що погіршився майновий стан позивачки у зв`язку зі збільшенням витрат на сина, при цьому відповідач проходить військову службу в ЗСУ, не заперечував щодо заявленого позивачкою розміру аліментів на сина, тому наявні підстави для зміни встановленого розміру аліментів на частину його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Доводи апеляційної скарги про помилковість такого висновку суду є безпідставними, зважаючи на таке.

Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів ; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав ; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 183 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги про помилкову відмову у зупиненні провадження у справі є безпідставними.

Дійсно, згідно довідки військової частини НОМЕР_1 №35/1911 від 20.06.2025 року солдат ОСОБА_2 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України у період з 25.04.2023 року по 14.07.2023 року, з 31.08.2023 року по 06.11.2023 року, з 16.11.2023 року по 31.13.2023 року, 31.03.2025 по 17.05.2025 року, з 04.06.2025 року по 17.06.2025 року.

Разом з тим, ця обставина не перешкоджала йому неодноразово подавати до суду в письмовій формі листи, заяви, а також за бажання висловити свою позицію по суті спору. Тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, врахувавши інтереси неповнолітньої дитини.

Вказаний спір стосується інтересів дитини і має бути розглянутий у розумні строки, будь-яке затягування розгляду справи прямо суперечить інтересам дитини.

При цьому ухвалою від 09.02.2024 року суд першої інстанції з цих підстав (перебування відповідача на військовій службі) зупиняв провадження у справі, яке було поновлене лише 23.06.2025 року, що з очевидністю призвело до порушення прав дитини та затягування розгляду справи на майже 1,5 роки.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильності рішення по суті спору є безпідставними і не ґрунтуються на жодних доказах.

Відповідач проходить військову службу у Збройних Силах України, що підтверджує наявність у нього стабільного доходу і можливості брати участь в утриманні малолітнього сина, інших утриманців не має.

Відповідач не надав суду жодних доказів, що він має обмежений дохід та додаткові витрати, пов`язані з виконанням службових обов`язків. Встановлення розміру аліментів у частці від доходу (заробітку) відповідача забезпечить можливість врахування зменшення його доходів у певний період.

Апелянт не навів підстав для зменшення розміру аліментів на утримання сина з 1/4 на 1/6 частину його заробітку.

З врахуванням рівних прав та обов`язків матері і батька щодо дитини, в тому числі й щодо її утримання, збільшенням потреб сина, істотного здорожчання товарів усіх категорій відповідачем не спростовано правильність висновків суду про наявність підстав для зміни розміру аліментів та що визначений розмір аліментів (1/4 частина від заробітку (доходу) відповідача є достатнім та необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 05 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 16 жовтня 2025 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк