Номер провадження: 22-ц/813/7096/25
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

06.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Коновалової В.А. (суддя доповідач), Назарової М.В., Комлевої О.С.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у цивільній справі

за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області

на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 грудня 2023 року

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Білгород-Дністровський відділ Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 грудня 2023 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області за допомогою засобів поштового зв`язку направило на адресу апеляційного суду апеляційну скаргу.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05 липня 2024 року (головуючий суддя Таварткіладзе О.М.) апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 грудня 2023 року повернуто скаржнику, у зв`язку із невиконанням ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху та не наданням документів на підтвердження сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

20 вересня 2024 року Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області повторно направило на адресу апеляційного суду за допомогою засобів поштового зв`язку апеляційну скаргу на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 грудня 2023 року, долучивши при цьому квитанцію про сплату судового збору.

10 жовтня 2024 року ухвалою Одеського апеляційного суду (головуючий суддя Погорєлова С.О.) відкрито апеляційне провадження та ухвалою від 10 жовтня 2024 року призначено справу до розгляду.

Постановою Одеського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області задоволено частково. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 грудня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 липня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано постанову суду апеляційної інстанції від 08 квітня 2025 року та ухвалу від 10 жовтня 2024 року, справу передано на новий розгляду до суду апеляційної інстанції зі стадії відкриття апеляційного провадження, зазначено, що судом апеляційної інстанції зроблено передчасний висновок щодо поновлення строку апеляційного оскарження, з огляду на наявність довідки про доставку до електронного кабінету скаржника ухвали Одеського апеляційного суду від 05 липня 2024 року про повернення апеляційної скарги 08 липня 2024 року. При цьому, строк апеляційного оскарження може бути поновлений у разі дотримання умов в тому числі, якщо повторне звернення з апеляційною скаргою відбулося в межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 серпня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк на усунення недоліків, а саме подання відповідного клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, зазначивши причини подання апеляційної скарги 26 вересня 2024 року, з огляду на доставлення копії ухвали про повернення апеляційної скарги до електронного кабінету скаржника 08 липня 2024 року.

Від Головного управління держаної міграційної служби України в Одеській області на адресу апеляційного суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, скаржником зазначено підстави повторного звернення із апеляційною скаргою із пропуском встановленого строку, а саме: введення в Україні воєнного стану та постійні обстріли критичної інфраструктури в Одеському регіоні, що спричинило перебої у електроенергії в липні 2024 року. При цьому, скаржник також зазначає, що у відділі юридичного забезпечення ГУ ДМС в Одеській області з 11 штатних посад фактично зайнято лише 5 та з урахуванням періоду щорічних відпусток, працювало фактично 2 особи, що об`єктивно унеможливило повторне подання апеляційної скарги у встановлених ЦПК України строк. Окрім того, посилається на відсутність коштів на сплату судового збору за подання апеляційної скарги та наявність такої можливості лише у вересні 2024 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року визнано причини пропуску Головним управлінням Державної міграційної служби в Одеській області на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 грудня 2023 року, зазначені в заяві, неповажними та продовжено строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

На виконання зазначеної ухвали суду від скаржника надійшла заява, в обґрунтування якої зазначено, що 06.03.2024 ГУ ДМС в Одеській області подано апеляційну скаргу разом із тим в термін до 07.06.2024 у ГУ ДМС в Одеській області була відсутня можливість сплатити судовий збір у зв`язку з тим, що грошових коштів на казначейському рахунку по КЕКВ 2800 недостатньо для забезпечення платежів оскільки відсутні бюджетні асигнування. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.07.2024 по справі № 495/12830/23 апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 грудня 2023 року повернуто скаржнику.

Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області зазначає, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року.

Скаржник посилається, що ухвала Одеського апеляційного суду від 05.07.2024 року надійшла до Електронного кабінету ГУ ДМС в Одеській області в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» 08.07.2024 о 10:13 год. Однак, у зв`язку з постійним обстрілами з боку рф критичної інфраструктури у Одеському регіоні були перебої в подачі електроенергії. Разом із тим у відділі юридичного забезпечення ГУ ДМС в Одеській області з 11 штатних посад зайнято лише 5 та з урахуванням періоду щорічних основних відпусток працівників, працювало фактично лише 2 особи. Дані обставини, з урахуванням кількості судових справ учасником яких є ГУ ДМС в Одеській області, та відсутність коштів для сплати судового збору унеможливлювало повторне подання апеляційної скарги у встановлений ЦПК України строк.

19.09.2024 ГУ ДМС в Одеській області сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 грудня 2023 року та 20.09.2024 подано дану апеляційну скаргу.

Зазначені вище обставини створили умови неможливості реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків в повному обсязі.

Скаржник вважає, що пропуск строку на апеляційне оскарження у цьому випадку не обумовлений суб`єктивною поведінкою заінтересованої особи та не залежав від волевиявлення ГУ ДМС в Одеській області.

Від представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшло клопотання, в якому заявник просить відмовити у відкритті апеляційного провадження, посилаючись на зловживання скаржником процесуальними правами, передбаченими ЦПК України, порушення строків для повторної подачі апеляційної скарги на рішення суду.

Колегія суддів звертає увагу, що доводи заяви скаржника від 30.09.2025 року аналогічні доводам, які містить заява від 03.09.2025 року про виконання ухвали суду, а саме щодо введення в Україні воєнного стану та постійних обстрілів критичної інфраструктури в Одеському регіоні, обмежена кількість співробітників у відділі юридичного забезпечення ГУ ДМС в Одеській області та відсутність коштів на сплату судового збору за подання апеляційної скарги, зазначеним доводам надана оцінка та вони визнані апеляційним судом неповажними.

Апеляційний суд вважає, що скаржник належних та достатніх доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надає, як і не надає відповідних доказів відсутності у штаті підприємства, тобто юридичної особи, достатньої кількості працівників, що зумовило несвоєчасну подачу апеляційної скарги.

Саме на заявника покладено обов`язок доведення наявності у нього об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав на оскарження судового рішення.

Апеляційний суд звертає увагу, що дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

За усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною.

Тож, колегія суддів зауважує, що саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу такого органу, що, в свою чергу, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.

Вищезазначене узгоджується, зокрема з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 06 лютого 2025 року по справі № 520/33364/23.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), можливість поновлення строків оскарження судових рішень не є необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком осіб, які беруть участь у справі. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» (Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії)).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Право на повторне звернення з апеляційною скаргою після її повернення не є абсолютним. Повернення апеляційної скарги не зупиняє та не перериває строк на апеляційне оскарження і не дає права скаржнику у будь-який необмежений час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на оскарження судового рішення повторно.

Строк на апеляційне оскарження у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов: первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження; повторне подання апеляційної скарги відбулось в межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань; скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою; доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником; наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3393/19 зазначено, що « особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів.

Відсутність бюджетного фінансування не надає суб`єкту владних повноважень право в будь-який час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення».

Із матеріалів справи вбачається, що з часу звернення скаржника із апеляційною скаргою в березні 2024 року, судом апеляційної інстанції неодноразово продовжувався ГУ ДМС України в Одеській області строк на усунення недоліків апеляційної скарги для сплати судового збору і лише ухвалою Одеського апеляційного суду від 05 липня 2024 року апеляційну скаргу ГУ ДМС України в Одеській області на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 грудня 2023 року повернуто скаржнику. При цьому, в ухвалі суду зазначено, що з метою дотримання права особи на звернення до суду, ГУ ДМС в Одеській області було двічі продовжено строк на усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених в ухвалі Одеського апеляційного суду від 11 квітня 2024 року в частині сплати судового збору. Заявнику було надано «понад розумний строк» на усунення зазначених недоліків апеляційної скарги, подальше продовження строку на усунення недоліків апеляційною скарги, призведе до невиправдного втручання в законні права та інтереси ОСОБА_1 , а також порушення принципу правової визначеності.

В заяві про поновлення строку апеляційного оскарження при повторному зверненні зазначено, що в термін до 07 червня 2024 року у ГУ ДМС в Одеській області була відсутня можливість сплатити судовий збір у зв`язку із тим, що грошових коштів на казначейському рахунку по КЕКВ 2800 недостатньо для забезпечення платежів, оскільки відсутні бюджетні асигнування на червень 2024 року, що в свою чергу також підтверджується наявними матеріалами справи.

Натомість, звертаючись повторно із апеляційною скаргою будь-яких відомостей та на їх підтвердження доказів щодо відсутності фінансування, та як наслідок можливості сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги в період з липня по вересень 2024 року, та вжиття заходів щодо перерозподілу наявних кошторисних призначень, матеріали справи не містять.

Скаржником не надано суду належних доказів поважності причин пропуску строку повторного звернення із апеляційною скаргою, які не дозволяли останньому подати апеляційну скаргу в розумний строк без невиправданих зволікань

Колегія суддів звертає увагу на те, що відсутність належного фінансування юридичної особи, довготривала процедура погодження та сплати судового збору не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та не є такою, що пов`язана з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи, та як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута. При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Таким чином, врахо вуючи наведене та те, що скаржником не обґрунтовано належними доказами, що у нього була відсутня можливість подання апеляційної скарги у найкоротші строки, а саме щодо відсутності коштів для сплати судового збору з 05 липня 2024 року по 20 вересня 2024 року, що ним вживалися всі можливі заходи для своєчасної реалізації свого права на апеляційне оскарження судового рішення, у тому разі і шляхом належного виконання ухвали суду про залишення скарги без руху (перший раз питання щодо відкриття апеляційного провадження знаходилося на вирішенні суду з 11 березня 2024 року до 05 липня 2024 року, а вдруге скаржник звернувся із апеляційною скаргою лише 20 вересня 2024 року), апеляційний суд приходить до висновку щодо відмови у відкритті апеляційного оскарження на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

Керуючись статтями 357, 358 ЦПК України, суд у складі колегії суддів,

у х в а л и в:

У відкритті провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 грудня 2023 року, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді В.А. Коновалова

О.С. Комлева

М.В. Назарова