Справа № 309/1271/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 жовтня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача - Кожух О.А.,

суддів - Собослоя Г.Г., Мацунича М.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого дії адвокат Гангур Михайло Іванович, на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 16 липня 2025 року (головуючий суддя Довжанин М.М.) у справі №309/1582/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру стягуваних аліментів,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається у розмірі 4000 грн в місяць, та про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 до 4000 грн. в місяць.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 15 листопада 2022 року. У шлюбі народилося двоє дітей: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які на даний час перебувають на повному утриманні та вихованні позивачки. Рішенням Хустського районного суду від 19 квітня 2023 року з відповідача ОСОБА_1 було стягнуто аліменти в розмірі 2 500 грн щомісячно на кожну дитину.

Позивачка зазначає, що до досягнення донькою повноліття відповідач добровільно сплачував аліменти на її утримання, однак після досягнення нею 18-річного віку відмовився продовжувати виплати.

Зазначила, що постійного місця роботи та стабільного доходу позивачка немає та у зв`язку з чим перебуває в тяжкому матеріальному становищі.

з часу ухвалення зазначеного рішення витрати на утримання дітей значно зросли. Вказує, що відповідач є працездатною особою, постійної роботи не має, працює сезонно та має реальну можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі.

Враховуючи те, що дочка ОСОБА_3 , 2006 року народження, навчається на стаціонарній формі навчання, не має джерела доходів та знаходиться на утриманні матері, то вона потребує матеріальної допомоги, розмір якої позивачка просить визначити в сумі 4000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 16 липня 2025 року позовні вимоги задоволено частково. Змінено розмір аліментів, встановлений рішенням Хустського районного суду від 19 квітня 2023 року у справі №309/978/23.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 10 квітня 2025 року і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23-річного віку.

Вирішено питання розподілу судового збору.

Рішення суду обґрунтоване тим, що з моменту визначення розміру аліментів змінилися потреби в коштах для утримання і розвитку дітей, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про зміну їх розміру.

Суд врахував, те, що одна дочка сторін навчається та не має самостійного доходу, те що відповідач не є повністю непрацездатним, а інвалідність III групи не виключає можливості працювати, отримувати доходи (в тому числі з державних або пенсійних виплат), що дає змогу брати участь в утриманні своєї дитини.

Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якого дії адвокат Гангур Михайло Іванович, оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає таке незаконним, таким що не відповідає судовій практиці через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та недоведеність обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Вказує, що позивачем у справі не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зміни матеріального становища або сімейного стану відповідача, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та інших випадків, передбачених ст. 192 СК України. Матеріали справи таких доказів не містять.

Зазначає, що суд неналежно оцінив той факт, що відповідач з 2021 року являється інвалідом 3 групи довічно, не має інших постійних доходів крім пенсії по інвалідності, яка складає 2361 грн., що підтверджується копією посвідчення, довідкою про призначення соціальної допомоги та довідкою МСЕК.

Просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Межі розгляду справи апеляційним судом

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу відповідача отримала, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.71). Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що, відповідно до ч. 3 ст 360 ЦПК України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Фактичні обставини, встановлені судом

Згідно з відомостей, що містяться в матеріалах справи, з 17.11.2005 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Хустського районного суду від 15 листопада 2022 року (а.с. 1416).

У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.6) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.5).

Рішенням Хустського районного суду від 19 квітня 2023 року у справі №309/978/23 ухвалено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у розмірі 2 500 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 10,03,2023 і до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с. 1113).

Згідно з довідкою виконавчого комітету Хустської міської ради від 01 квітня 2025 року №1009/02-22, до складу сім`ї, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , входять: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в навчальному році 2024/2025 є студенткою 2 курсу бакалаврату денної форми навчання за освітньою програмою факультету виробничих технологій Технічного університету в Кошице (м. Пряшів, Словацька Республіка) . Стандартна тривалість навчання 3 роки (а.с.10)

Відповідно до посвідчення, виданого Управлінням соціального захисту населення Хустської міської ради серії ДДА №1105945, яке додано відповідачем до відзиву у справі, вбачається, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю III групи (а.с.41).

Згідно з довідкою Управління соціального захисту населення Хустської міської ради від 03 листопада 2022 року №433, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , призначено державну соціальну допомогу особі з інвалідністю III групи відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю». Допомога призначена з 20 вересня 2021 року довічно (а.с.40).

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, у статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Позивач, обгрунтовуючи позовні вимоги про збільшення розміру аліментів, встановленого рішенням суду, зокрема, зазначила, що постійного місця роботи та стабільного доходу не має, у зв`язку з чим перебуває в тяжкому матеріальному становищі. З часу ухвалення місцевим судом рішення про стягнення аліментів витрати на утримання дітей значно зросли. Відповідач є працездатною особою, постійної роботи не має, працює сезонно та має реальну можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі.

Однак, вищенаведені позивачем доводи є безпідставними, оскільки не підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, позивач не виконала вимог закону щодо належного обґрунтування та доказування позову, її вимоги ґрунтуються на недопустимих у доказуванні припущеннях та жодним чином не доведені належними та допустимими доказами.

Зокрема, позивач не довела, що відповідач отримує дохід, який значно покращив його матеріальне становище з моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів та надає йому можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки у новому, більшому розмірі.

Позивачем не надано доказів на підтвердження покращення матеріального стану відповідача, а також доказів погіршення її матеріального стану, визначених статтею 192 СК України для збільшення встановленого розміру аліментів.

В той же час, встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю III групи, отримує державну соціальну допомогу як особа з інвалідністю в сумі 2361 грн. на місяць. І у відзиві на позовну заяву, і у апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказував, що інших постійних доходів не має.

На запит апеляційного суду з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків отримано відповідь, що інформація щодо сум нарахованого доходу та сум утриманого з них податку за період з першого кварталу 2023 року по другий квартал 2025 року в ДРФО відсутня (а.с.72). Так само відсутня інформація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів щодо наявності у ОСОБА_1 нерухомості або транспортних засобів (а.с. 75, 77).

Відповідно до рішення Хустського районного суду від 19 квітня 2023 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти у розмірі 2500 грн., що на даний час становить більше 50 % визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років (3196 гривень) як передбаченого законом мінімального гарантованого розміру аліментів.

Таким чином, підстав для збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки немає.

Зважаючи на встановлені обставини, також немає підстав для стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки, яка подовжує навчання.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 179,199, 200, 201 СК України).

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з положеннями ст. 200 ЦК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Оскільки відповідач є особою з інвалідністю III групи, отримує державну соціальну допомогу як особа з інвалідністю в сумі 2361 грн. на місяць, інших постійних доходів не має, доказів протилежного позивачем не надано, а тому немає підстав вважати, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дитині, яка подовжує навчання.

Висновки апеляційного суду

Суд першої інстанції, за відсутності будь-яких доказів щодо зміни матеріального стану сторін, відсутності доказів щодо зміни стану здоров`я сторін, зазначив, що виходив з майнового становища сторін та принципу справедливості, продовження навчання повнолітньою дитиною, та стягнув з відповідача аліменти в сумі 3500 грн на повнолітню дитину та до 3500 грн збільшив розмір аліментів на неповнолітню дитину сторін, не навівши належного обґрунтування такого рішення. Позивачкою не було доведено суттєвого покращення матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також значного погіршення її матеріального стану, не доведено спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу дитині, яка подовжує навчання.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що через невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права рішення суду першої інстанції слід скасувати з підстав, передбачених п.п.3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.368, п. 2 ч. 1 ст.374, п.п. 3,4 ст.376, ст. ст.381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого дії адвокат Гангур Михайло Іванович задовольнити.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 16 липня 2025 року скасувати, та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру стягуваних аліментів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: