Справа № 296/9311/22
Р І Ш Е Н Н Я (ДОДАТКОВЕ)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира у складі: головуючого судді Шкирі В.М., за участі секретаря судового засідання Сейко Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Арапова Олександра Олександровича про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира з позовом до ОСОБА_2 , та з урахуванням ухвали про прийняття заяви про збільшення позовних вимог від 05.11.2024 просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 завдану у наслідок його протиправних дій (правопорушення) матеріальну шкоду на загальну суму 858 747,34 грн., а саме:

- вартість відновлювального ремонту після ДТП, яка мала місце 23.04.2020 р., транспортного засобу марки «TOYOTA» моделі «С-НR», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 785 547,34 грн;

- витрати, пов`язані з проведення товарознавчої оцінки ступеня та вартості пошкодження в результаті ДТП автомобіля марки «TOYOTA» моделі «С-НR», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на загальну суму 2000 грн.;

- витрати, пов`язані з отриманням ОСОБА_1 медичної допомоги та лікуванням тілесних ушкоджень, отриманих в результаті вказаної ДТП від 23.04.2020 р., на загальну суму 2000 грн.;

- витрати, пов`язані з винайманням транспортного засобу на час ремонту пошкодженого автомобіля марки «TOYOTA» моделі «С-НR», реєстраційний номер НОМЕР_1 , для забезпечення життєдіяльності сім`ї ОСОБА_1 , на загальну суму 69 200 грн.

- моральну шкоду на загальну суму 50 000,00 грн. та судові витрати.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 24.06.2025 суд:

- прийняв часткове визнання позову відповідачем ОСОБА_2 та його представником адвокатом Луговським Юрієм В`ячеславовичем у справі №296/9311/22

-позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вішкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди - задовільнив частково.

-стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 455635 (чотириста п`ятдесят п`ять тисяч шістсот тридцять п`ять) гривень 94 копійки за шкоду завдану дорожньо-транспортною пригодою з яких:

- 443635 (чотириста сорок три тисячі шістсот тридцять п`ять) гривень 94 копійки матеріального збитку завданого в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

- 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок за проведення товарознавчої оцінки ступеня та вартості пошкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіля.

-10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою.

- 4524 (чотири тисячі п`ятсот двадцять чотири) гривні 13 копійок судового збору.

В задоволенні решти вимог відмовив

Також стягнув з ОСОБА_1 64 (шісдесят чотири ) гривні 27 копійок в дохід держави (судовий збір).

07.08.2025 до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Арапова О.О. про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі № 296/9311/22, а саме:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в сумі 43400,00 грн.

08.08.2025 представник відповідача - адвокат Луговський Ю.В. подав заперечення вказавши, що на його думку витрати в сумі 1200,00 грн за одну годину роботи адвоката є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала будь-якого обсягу саме адвокатом Араповим О.О., вихоходячи з того, що:

- справа не є складною та в Інтернет мережі безліч аналогічних справ там же є все нормативно-правове обгрунтування;

- попередній розрахунок витрат містив відомості, що позивач очікує понести судові витрати в сумі 18823,22 грн з яких 9023,22 грн - судовий збір;

- позивач вже звертався з аналочічним позовом проте судові витрати за складання позову вирішив покласти на відповідача;

- договір від 01.12.2022 та від 28.02.2023 не має підписів сторін;

- квитанція від 23.06.2025 в містить є посилання на акт №23/06 від 23.06.2025 проте до матеріалів справи долучено акт №23/05 від 23.05.2025;

- виїз до клієнта для ознайомлення з документами, консультація клієнта , узгодження правової позиції (3600,00 грн) та підготовка позову, друк та завірення документів (6000,00 грн) не відповідають обставинам оскілльки позов підписано позивачем особисто, як і завірено додатки;

- завищено суму 2400,00 грн за огляд ТЗ який тривав 15 хвилин та оформлювався 10 хвилин;

- завищено суми щодо витребовування доказів та подання до суду додаткових доказів (2400,00 грн);

- завищено суму щодо підготовки та подання до суду заяви про зміну предмету позову (3600,00 грн) оскільки вона не вплинула на результат та адвокат не міг витратити на неї 3 години часу.

- розробка проекту мирової угоди (1800,00 грн) сума завищена бо це документ на 1 аркуші та на неї забагато 1,5 години часу адвоката;

- клопотання про залучення співвідповідача (1800,00 грн) взагалі відсутнє у справі ;

- ознайомлення з матеріалами справи двічі (3600,00 грн) за результатами яких було підготовано якісь клопотання неможливо відслідкувати;

- участь у судових засіданнях не менше 8 по 0,5 години часу та 0,5 години часу на проїзд до суду (9600,00 грн) неможливо відслідкувати бо не вказано дати.

27.08.2025 представник позивача - адвокат Арапов О.О. подав відповідь на заперечення , які зводяться до того, що представник відповідача надав особисте бачення справі, що не грунтується на матеріалах справи:

- 1200, грн за годину роботи адвоката є цілком нормальною, оскільки у більшості областей України, Рада адвокатів рекомендувала встановити гонорар адвоката за годину часу на рівні 0,25 мінімальної заробітної плати на день оплати . Отже, він має бути навіть не менше 2000,00 грн (8000,00 х 0,25);

- орієнтований розрахунок судових витрат є орієнтованим в ньому не враховано необхідності додаткових зусиль (клопотання, додаткова експертиза і тому подібне, а тому по завершенню справи витрати були відкореговані) ;

- позовна заява, що подавалася раніше була повернути саме через її невідповідність вимогам ЦПК України через що і було залучено адвоката до розгляду цієї справи;

- відповідач теж потребував адвоката хоча справа на їх думку є нескладною;

- квитанція від 23.06.2025 підтверджує фактичні витрати і надання суду оригіналів банківських документів не є обов`язковим;

- доказом гонорару є акт виконаних робіт.

Суд приймаючи заяву до розгляду вказав, шо судове засідання необхідно провести за участі представників сторін.

В судове заасідання 01.10.2025 сторони чи їх представники не з`явилися.

Від представників сторін - адвокатів Арапова О.О. та Луговського Ю.В. наявні заяви про розгляд справи без їх участі за матеріалами справи.

Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.4 ст.270 ЦПК України)

Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, з урахуванням заперечень та пояснень представників сторін, достатньо для ухвалення законного і обґрунтованого рішення, з приводу судових витрат - надання правничої допомоги..

Суд, дослідивши заяву та матеріали справи №296/9311/22 приходить до наступного.

За змістом ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

-стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

-суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

-судом невирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, ухвалюючи рішення у справі №296/9311/22 вирішив питання судових витратлише в частині судового збору, оскільки представник позивача під час судових дебатів вказав, що докази судових витрат на правничу допомогу будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення.

24.06.2025 суд ухвалив рішення у справі №296/9311/22 (а.с.228-232 т.2) , а вже 06.08.2025 представник позивача подав заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, яку зареєстровано 07.08.2025 надавши докази таких витрат , а саме:

- розрахунок судових витрат у справі №296/9311/22 за договором про надання правничої допомоги від 01.12.2022 та 28.02.2023;

- копію договору про надання правничої допомоги від 01.12.2022 укладений між адвокатом Араповим О.О. та ОСОБА_1 щодо надання консультацій та юридичних послуг щодо підготовки та подання до суду позовної заяви до ОСОБА_2 про вішкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, що не містить підписів сторін ;

- копію договору про надання правничої допомоги від 28.02.2023 укладений між адвокатом Араповим О.О. та ОСОБА_1 щодо надання правничої допомоги під час розгляду справи №296/9311/22 ( п.1.2 Договору, що не містить підписів сторін ;

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так представник відповідача вказує, що договір від 01.12.2022 та від 28.02.2023 не має підписів сторін.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера. Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом. Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій (статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Зі змісту частин першої, третьої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» випливає, що ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору. Адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (стаття 400-1 КК України). Схожі за змістом правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № П/9901/736/18 (провадження № 11-989заі18), в постановах Верховного Суду від 03 серпня 2020 року у справі № 428/3851/19, від 12 липня 2021 року у справі № 750/7902/20-ц).

Згідно з пунктом 14 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року № 36, ордер встановленої цим Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.

Суд не може вимагати пред`явлення договору про надання правової допомоги для підтвердження повноважень на представництво особи.

Так судом встановлено, що вперше ОСОБА_4 , як представник позивача Рябошапки С.О., отримав відомості, що розгляд справи №296/9311/22 відкладено на 23.03.2025 надавши ордер серії АМ №1044123 від 17.02.2023 вказавши в ордері, що він виданий на підставі договору б/н від 17.02.2023 (а.с.179-181) .

До цього, позивач Рябошапка С.О. представника не мав

07.06.2023 Арапов О.О. представники сторін - адвокати Арапов О.О. та Луговський Ю.В., та відповідач ОСОБА_2 взяли участь у судовому засіданні, яке фіксувалося технічними засобами та свої повноваження ОСОБА_4 знову посвідчив ордером серії АМ №1044123 від 17.02.2023 де було вказано, що він виданий на підставі договору б/н від 17.02.2023 (а.с.238 т.1 )

01.08.2024 адвокат Арапов О.О. , як представник ОСОБА_1 , через систему "Електтронний суд" звернувся до суду з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.85-86 т.2) при цьому надав ордер серії АМ №1049652 від 19.04.2023 де було вказано, що він виданий на підставі договору б/н від 28.02.2023 (а.с.87 т.2)

15.08.2025 адвокат Арапов О.О. , як представник ОСОБА_1 , через систему "Електтронний суд" звернувся до суду з клопотаннями про витребовування доказів (а.с.88-91 т.2) та про зміну предмету позову (а.с.93-104 т.2) при цьому, в обох випадках надав ордер серії АМ №1049652 від 19.04.2023 де було вказано, що він виданий на підставі договору б/н від 28.02.2023 (а.с.92, 105 т.2)

25.11.2024 судове засідання фіксувалося технічними засобами та адвокат Арапов О.О. повідомив, що в нього нічого не змінилося (а.с.130 т.2)

23.06.2025 судове засідання фіксувалося технічними засобами та адвокат Арапов О.О. повідомив, що в нього нічого не змінилося (а.с.224 т.2)

Звертаючись до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення адвокат Арапов О.О. надав ордер серії АМ №1049652 від 19.04.2025е було вказано, що він виданий на підставі договору б/н від 28.02.2023

Так матеріали справи №296/9311/22 ( 2 томи) не містять договорів чи їх копій про надання правничої допомоги 01.12.2022 та від 28.02.2023 укладені між адвокатом Араповим О.О. та ОСОБА_5 , вони надані суду лише, як докази надання такої допомоги для ухвалення додаткового рішення.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності-достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Згідно правового висновку Верховного Суду викладеного в постанові від 21 липня 2021 року в справі 287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування з важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2022 року в справі 857/7/22).

Суд же сам доказів не збирає, він їх лише оцінює з точки зору належності та допустимості.

При цьому суд зазначає, що витрати сторони на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність таких доказів позбавляє суд можливості дійти переконливого висновку про реальне понесення позивачем витрат на правову допомогу у цій справі.

В даному конкретному випадку, суд змушений констатувати, що представником позивача не надано належних та допустимих доказів надання правничої допомоги ОСОБА_1 на підставі договорів від 01.12.2022 та 28.02.2023.

Інші ж докази, без договорів про надання правничої допомоги від 01.12.2022 та 28.02.2023 не мають значення та не оцінюються судом

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Арапова О.О. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу домогу в цивільній справі №296/9311/22.

Керуючись статтями 12,13,81, 131, 133, 137, 263,265,269, 270 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Арапова Олександра Олександровича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу домогу в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20.10.2025

Відомості про сторони:

ПОЗИВАЧ:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1

(місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,

РНОКПП НОМЕР_2 )

ВІДПОВІДАЧ:

ОСОБА_2

( місце реєстрації АДРЕСА_2 ,

РНОКПП НОМЕР_3 )

Суддя В. М. Шкиря