Справа № 761/4771/25
Провадження № 2/761/5113/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року Шевченківський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Харечко О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

У лютому 2025р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: АТ «Страхова компанія «ІНГО», ОСОБА_2 , в якому просив суд:

- cтягнути з відповідача АТ «Страхова компанія «ІНГО» на користь позивача ОСОБА_1 невиплачене страхове відшкодування у розмірі 4435,42 грн.;

- стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 120876,83 грн.; моральну шкоду у розмірі 15000,0 грн.;

- вирішити питання про розподіл судових витрат, зокрема витрат у розмірі 2464,33 грн. - судового збору; 10800,0 грн. - витрат на отримання професійної правничої допомоги та 4500,0 грн. - витрат на складання оцінки збитку.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 05 липня 2024р. о 22:35 год., в м. Києві на перехресті пр. Голосіївський та вул. Маричанська, мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту ДТП). Так, відповідачка ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Toyota RAV4», д.н.з. НОМЕР_1 , не дотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz C 250», д.н.з. НОМЕР_2 (належить на праві власності позивачу), який стояв попереду та який від удару здійснив зіткнення з автомобілем «Acura MDX», д.н.з. НОМЕР_3 , який також стояв попереду, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. У зв`язку із ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Зазначена ДТП мала місце з вини відповідачки ОСОБА_2 , що встановлено постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 серпня 2024р. по справі № 752/15117/24.

На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідачки ОСОБА_2 була застрахована згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 220526865 виданого АТ «Страхова компанія «ІНГО» у межах страхової суми за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, який становить 160000,00 грн., франшиза - 1600,00 грн.

В досудовому порядку, позивач звернувся, до відповідача АТ «Страхова компанія «ІНГО», у якого на час ДТП була застрахована цивільна відповідальність водія автомобіля «Toyota RAV4», д.н.з. НОМЕР_1 , з заявою про настання страхового випадку та виплати суми страхового відшкодування. Відповідачем АТ «Страхова компанія «ІНГО» було здійснено виплату суми страхового відшкодування за страховим випадком у розмірі 136222,75 грн.

На думку позивача така виплата суми страхового відшкодування є неповною, оскільки після звернення позивача до суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , який підготував Звіт № 713/07-24 від 17 липня 2024р. висновок експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля «Mercedes-Benz C 250», д.н.з. НОМЕР_2 , вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу становить 140658,17 грн., повна вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 299038,58 грн.

Таким чином, з відповідача АТ «Страхова компанія «ІНГО» підлягає стягненню невиплачене страхове відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, що становить 4435,42 грн. Також позивачем були понесені витрати на оплату вартості проведення автотоварознавчого дослідження, які склали 4500,00 грн.

В досудовому порядку, позивачем було здійснено відновлювальний ремонт його пошкодженого автомобіля вартість якого склала 261535,0 грн., оскільки в досудовому порядку відповідачка ОСОБА_2 відмовляється відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром заподіяної шкоди і належним страховим відшкодуванням у розмірі 120876,83 грн., то позивач вимушений був звертатись до суду з вказаним позовом, про стягнення матеріальної шкоди.

Також позивач вказував, що з вини відповідачки ОСОБА_2 , йому також було заподіяно і моральну шкоду, яку за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням принципів розумності і справедливості, він оцінив у 15000,0 грн., наголошуючи, що належний позивачеві автомобіль зазнав пошкоджень, внаслідок ДТП, що завдало позивачеві душевних страждань та негативно вплинуло на його моральний стан.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2025р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу в підготовче засідання.

20 лютого 2025р. на адресу суду надійшла заява сторони позивача про відмову від позову, в частині вимог до відповідача АТ «Страхова компанія «ІНГО» та закриття провадження по справі, в цій частині вимог.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2025р., провадження по справі закрито, на підставі п. 4) ч. 1 ст. 255 ЦПК України, в частині заявлених позовних вимог до відповідача АТ «Страхова компанія «ІНГО» про стягнення суми невиплаченого страхового відшкодування.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2025р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

До судового засідання на адресу суду надійшла заява сторони позивача про розгляд справи, у відсутність сторони позивача, яка заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник - адвокат Гайдак О.В., про час та місце розгляду справи був повідомлені, в установленому законом порядку, в судове засідання не з`явилися, поважності причин неявки не повідомили, у встановлений судом строк відзив на позов не подавався.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, та не оспорювалося сторонами, що 05 липня 2024р. о 22:35 год., в м. Києві на перехресті пр. Голосіївський та вул. Маричанська, мала місце ДТП, за участі автомобілів: «Toyota RAV4», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням відповідачки ОСОБА_2 , автомобіля «Mercedes-Benz C 250», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить на праві власності позивачу), та автомобіля «Acura MDX», д.н.з. НОМЕР_3 .

Зазначена ДТП мала місце з вини відповідачки ОСОБА_2 , що встановлено постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 серпня 2024р. по справі № 752/15117/24, яка набрала законної сили.

Станом на час ДТП, цивільно - правова відповідальність відповідачки була застрахована, згідно договору обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс № 220526865 у АТ «Страхова компанія «ІНГО», ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну - 160000,0 грн.; франшиза - 1600,0 грн.

Судом встановлено, що автомобіль «Mercedes-Benz C 250», д.н.з. НОМЕР_2 належить на праві власності позивачу.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п. 1) ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що після звернення позивача до суду з вказаним позовом, АТ «Страхова компанія «ІНГО» було здійснено доплату позивачу суми страхового відшкодування у розмірі 4435,42 грн., а відтак виконані відповідні зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс № 220526865.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом п. 2) ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Верховний Суд в оцінці обставин справи виходить з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015р. у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Судом встановлено, що фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача, відповідно до Акту на виконані роботи № 462 від 07 серпня 2024р., Акту на виконані роботи № 1033 від 08 серпня 2024р., Чеків ФН /ВН 229 від 11 липня 2024р., ФН /ВН 380 від 29 липня 2024р., ФН /ВН 405 від 01 серпня 2024р., ФН /ВН 241 від 12 липня 2024р., ФН /ВН 387 від 30 липня 2024р., ФН /ВН425 від 02 серпня 2024р., ФН /ВН 267 від 15 липня 2024р., ФН /ВН 504 від 13 серпня 2024р., ФН /ВН 503 від 13 серпня 2024р. склала 261535,0 грн.

Протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною відповідача не було спростовано належними і допустимими доказами, що вартість відновлювального ремонту може становити іншу суму.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4, 9 Постанови за № 6 від 27 березня 1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). При визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У частині 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди - 120876,83 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995р. за № 4, суд при визначенні розміру завданої позивачці моральної шкоди враховує, що внаслідок скоєння відповідачем 2 адміністративного правопорушення позивач, зазнав майнових втрат внаслідок пошкодження його автомобіля та душевних страждань, було змінено його звичайний спосіб життя.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що діями відповідачки, позивачу завдано моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, які вимагають від останнього, додаткових зусиль для організації свого життя, відчуття ним негативних емоцій, перебування у стресовій ситуації, неможливість користуватися автомобілем значний проміжок часу, тому суд вважає вірним, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди - 12000,0 грн.

Відповідно до ст. ст. 137, 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1328,77 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10200,0 грн. Стосовно вимог позивача про стягнення на його користь вартості проведення автотоварознавчого дослідження, в розмірі 4500,0 грн., то в цій частині витрати не підлягають задоволенню, оскільки в основу рішення при вирішенні питання про відшкодування матеріальної шкоди було покладено не результати (висновки) автотоварознавчого дослідження, а фактичні витрати сторони позивача, які були понесені при здійсненні відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля «Mercedes-Benz C 250», д.н.з. НОМЕР_2 .

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 141, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 120876 /сто двадцять тисяч вісімсот сімдесят шість/ грн. 83 коп.; у відшкодування моральної шкоди 12000,0 /дванадцять тисяч/ грн.; судовий збір у розмірі 1328 /одна тисяча триста двадцять вісім/ грн. 77 коп.; витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10200,0 /десять тисяч двісті/ грн.

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 16 жовтня 2025р.

Суддя: