Справа № 296/9704/24
У Х В А Л А

Іменем України

15 жовтня 2025 рокум. Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі

головуючої судді Пилипюк Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Клименко Е. В.,

скаржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни у виконавчих провадженнях № 78103006 та № 78103103,

в с т а н о в и в :

16 липня 2025 року до Корольовського районного суду міста Житомира надійшла скарга ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є. О.

Свою скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Волкова Є. О. здійснювала примусове виконання заочного рішення Корольовського районного суду міста Житомира № 296/9704/24 за позовом КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 02 червня 2025 року він отримав рекомендований лист від приватного виконавця, в якому було сім постанов, прийнятих у виконавчих провадженнях № 78103006 та № 78103103. Приватним виконавцем Волковою Є. О. відкрито два виконавчі провадження щодо примусового виконання одного рішення суду, а саме: виконавче провадження № 78103006 щодо стягнення 72 644,32 гривень боргу та 7 264,43 гривень основної винагороди приватного виконавця; та виконавче провадження № 78103103 щодо стягнення 3 028 гривень судового збору та 302,8 гривень основної винагороди приватного виконавця.

В межах виконавчого провадження № 78103006 постановою приватного виконавця Волкової Є. О. від 15 травня 2025 року накладено арешт на його кошти, зокрема, на кошти, що становлять заробітну плату на його картковому рахунку, відкритому у АТ КБ «Приватбанк», цільове призначення якого - виключно отримання заробітної плати за місцем основної роботи. На час накладення арешту на рахунку цільової картки для отримання заробітної плати знаходилось 61 977,73 гривень заробітної плати, які було незаконно стягнуто.Окрім того, приватний виконавець Волкова Є. О. в межах кожного з виконавчих проваджень 78103006 та 78103103 прийняла постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника на повні суми стягнень по кожному виконавчому провадженні та спрямувала їх за місцем роботи для примусового стягнення - відрахування із заробітної плати. Незважаючи на те, що з його арештованого зарплатного рахунку вже було стягнуто 61 977,73 гривень заробітної плати, приватний виконавець також постановила звернути стягнення на заробітну плату не на залишок боргу, а на загальну суму 84 528,51 гривень. Приватний виконавець Волкова Є.О. фактично за тиждень стягнула з нього 65 570,04 гривень заробітної плати, що перевищує межі дозволених законом розмірів відрахувань із заробітної плати, а розподіл вказаної стягнутої суми не відповідає вимогам ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження».Вказаними діями ОСОБА_2 порушила його право на винагороду за працю, створила життєві умови, за яких він не міг забезпечити собі фізичне існування та поставила його на межу виживання, чим спричинила йому фізичні страждання та моральну шкоду.

Скаржник також зазначає, що постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження 78103006 та виконавчого провадження 78103103 не містять обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 6 та 7 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, зокрема: приватний виконавець до дотрималась правил засвідчення копій постанов; у мотивувальних частинах постанов відсутні мотиви, на підставі яких прийняте відповідне рішення; строк і порядок оскарження постанов викладено лише опосередковано, що не дозволяє зрозуміти безпосередній час (строк) та порядок оскарження; не вказано строк і порядок набрання чинності постановою.

Крім того, заява представника стягувача КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради про відкриття виконавчого провадження від 28 березня 2025 року підписано юрисконсультом Олександрою Левченко, якою надано копію простроченої довіреності від 02 січня 2024 року № 12/10 зі строком дії до 31.12.2024 року (міститься у АСВП). За вказаних обставин у приватного виконавця не було законних правових підстав розпочинати примусове виконання рішення відповідно до пункту і частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», тому постанова від 15 травня 2025 року про відкриття виконавчого провадження № 78103006 та постанова від 15 травня 2025 року про відкриття виконавчого провадження № 78103103, а також всі подальші рішення, дії/бездіяльності, вчинені приватним виконавцем Волковою Є.О. з часу відкриття вказаних виконавчих проваджень, є незаконними/неправомірними та підлягають скасуванню.

На підставі наведеного ОСОБА_1 просить: визнати рішення, дії/бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є. О. у виконавчому провадженні № 78103006 та у виконавчому провадженні № 78103103, у тому числі, під час винесення постанов від 15 травня 2025 року про відкриття виконавчого провадження; про арешт коштів боржника, а також постанови від 16 травня 2025 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника незаконними (неправомірними); скасувати постанови, прийняті приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є. О. у виконавчому провадженні № 78103006, від 15 травня 2025 року про відкриття провадження; про арешт коштів боржника та постанову від 16 травня 2025 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника; скасувати постанови, прийняті приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є. О. у виконавчому провадженні № 78103103, від 15 травня 2025 року про відкриття провадження; про арешт коштів боржника та постанову від 16 травня 2025 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника;

Ухвалою судді Корольовського районного суду міста Житомира від 21 липня 2025 року скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця прийнято до розгляду, призначено судове засідання. У вказаній ухвалі також вирішено питання про поновлення ОСОБА_1 строку звернення до суду з цією скаргою.

29 липня 2025 року до суду від приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є. О. надійшли письмові пояснення. Приватний виконавець, зокрема, зазначає, що 15 травня 2025 року засобами поштового зв`язку вона отримала заяви представника стягувача КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради про прийняття виконавчих документів до виконання разом з оригіналами виконавчих документів, а саме: виконавчий лист Корольовського районного суду міста Житомира № 296/9704/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради 3028 гривень судового збору та виконавчий лист Корольовського районного суду міста Житомира № 296/9704/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради 72 644,32 гривень заборгованості за послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії. 15 травня 2025 року нею розпочато виконавче провадження № 78103006 шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Приватний виконавець зазначає, що покликання скаржника на порушення норм ч. 4 ст. 19 та ч. 3 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» не заслуговують на увагу, оскільки вказані норми відносяться до прав та обов`язків стягувача. Щодо наданої боржником копії довіреності представника стягувача приватний виконавець зазначає, що до Автоматизованої системи виконавчого провадження було завантажено довіреність від 31 грудня 2024 року, строк дії якої до 31 грудня 2024 року, а також іншу довіреність, строк дії якої до 31 грудня 2025 року. Щодо постанов про арешт коштів боржника приватний виконавець зазначає, що Закон України «Про виконавче провадження» не містить норм, які зобов`язують виконавця встановлювати цільове призначення коштів на рахунках боржника. У разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на рахунках, які не підлягають арешту, фінансова установа (банк) зобов`язана повідомити про це виконавця та повернути постанову без виконання в частині арешту коштів, які знаходяться на таких рахунках. 24 червня 2025 року приватним виконавцем винесена постанова про зняття арешту з рахунків боржника ОСОБА_1 . Щодо постанов про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника приватний виконавець зазначає, щовиконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п?яти мінімальних розмірів заробітної плати. В заявах стягувача останній просив звернути стягнення на заробітну плату боржника. Отже, винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника є прямим обов`язком приватного виконавця, а не правом. Також приватний виконавець додає, що Головне управління Держпродспоживслужби в Житомирській області не виконало вимогу постанови та не здійснювало відрахування з заробітної плати боржника. 26 червня 2025 року на адресу приватного виконавця надійшло повідомлення Головного управління Держпродспоживслужби в Житомирській області, зі змісту якого було встановлено, що ухвалою Корольовського районного суду від 18 червня 2025 року скасоване заочне рішення по справі № 296/9704/24. Того ж самого дня виконавче провадження ВП 78103006 було закінчено на підставі I5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Ураховуючи такі пояснення, приватний виконавець просить в задоволенні скарги відмовити.

15 серпня 2025 року від скаржника ОСОБА_1 до суду надійшли додаткові пояснення, в яких скаржник наводить свої доводи та міркування на спростування аргументів приватного виконавця.

05 вересня 2025 року до суду надійшли письмові пояснення від представника стягувача КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради. Заперечуючи вимоги скарги, представник КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради зазначає, що стягувачем була надана належним чином оформлена та чинна довіреність для представництва його інтересів у виконавчому провадженні. У процесі завантаження документів до Автоматизованої системи виконавчого провадження державним виконавцем було допущено технічну помилку, внаслідок чого до матеріалів справи була завантажена сканована колія довіреності, строк дії якої на той момент закінчився. Стягувач, який співпрацює з приватним виконавцем не один рік, із заявами про прийняття виконавчого документу до виконання було надано копії довіреностей строк дії якої визначено до 31 грудня 2025 року. Таким чином, у приватного виконавця була наявна дійсна довіреність, що підтверджувала повноваження представника стягувача у даному виконавчому провадженні. Помилкове завантаження до системи простроченого документа є виключно технічною помилкою виконавця та не впливає на обсяг та дійсність наданих представнику повноважень.

Скаржник Гусєв О. В. у судовому засіданні вимоги скарги підтримав, надав пояснення, які за своїм змістом відповідають змісту скарги. Разом з тим, Гусєв О. В. просив залишити без розгляду вимоги скарги про скасування постанов приватного виконавця про арешт коштів боржника.

Ухвалою суду, постановленою в судовому засіданні та внесеною секретарем судового засідання до протоколу судового засідання від 11 жовтня 2025 року, в задоволенні клопотання скаржника про залишення без розгляду частини вимог скарги відмовлено. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Ураховуючи те, що заява скаржника про залишення частини вимог скарги надійшла до суду вже після початку розгляду скарги по суті, у судовому засіданні від 11 жовтня 2025 року суд фактично перейшов до стадії дослідження матеріалів справи, то процесуальні підстави для відповідної заяви скаржника відсутні.

Представник стягувачаКП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Волкова Є. О. в судове засідання не з`явилась, заявою від 16 вересня 2025 року просить розгляд справи здійснювати без її участі.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 450 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Заочним рішенням Корольовський районний суд міста Житомира від 05 грудня 2024 року (справа № 296/9704/24) задоволено позов КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії. Зокрема, ухвалено:стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради 72 644,32 гривень заборгованості за послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії; стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради 3028 гривень судового збору.

16 січня 2025 року за заявою стягувача Корольовським районним судом міста Житомира у вищевказаній справі видано два виконавчі листи.

Установлено, що примусове виконання вищевказаного рішення суду здійснювалось приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є. О.

15 травня 2025 року засобами поштового зв`язку приватний виконавецьвиконавчого округу Житомирської області Волкова Є. О. отримала заяви стягувача КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради про прийняття виконавчих документів, до яких додано оригінали виконавчих листів, виданих Корольовським районним судом міста Житомира 16 січня 2025 року в справі № 296/9704/24.

З метою примусового виконання вищевказаних виконавчих документів приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є. О. відкрито два виконавчі провадження № 78103006 та № 78103103, які в подальшому було об`єднано в зведене виконавче провадження № 78106954.

Відомості про виконавче провадження № 78103103.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є. О. від 15 травня 2025 року відкрито виконавче провадження (ВП № 78103103) щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради 3028 гривень судового збору.

15 травня 2025 року постанова приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди.

15 травня 2025 року постанова приватного виконавця про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є. О. від 15 травня 2025 року об`єднано виконавчі провадження №78103006, №78103103 у зведене виконавче провадження № 78106954.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є. О. від 16 травня 2025 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , який отримує дохід у Головному управлінні Держпродспоживслужби в Житомирській області; постановлено здійснювати відрахуванняіз суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у розмірі 20% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 3 975, 28 гривень, в тому числі виконавчий збір/основна винагорода приватного виконавця та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є. О. від 21 травня 2025 року закінчено виконавче провадження № 78103103 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради 3028 гривень судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавцем встановлено, що рішення боржником фактично виконано, заборгованість перераховано стягувачу в повному обсязі.

Відомості про виконавче провадження № 78103006.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є. О. від 15 травня 2025 року відкрито виконавче провадження (ВП № 78103006) щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради 72 644,32 гривень заборгованості за послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії.

15 травня 2025 року постанова приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди.

15 травня 2025 року постанова приватного виконавця про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є. О. від 16 травня 2025 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , який отримує дохід у Головному управлінні Держпродспоживслужби в Житомирській області; постановлено здійснювати відрахування із суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у розмірі 20% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 80 553,23 гривень, в тому числі виконавчий збір/основна винагорода приватного виконавця та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є. О. від 26 червня 2025 року виконавче провадження № 78103006 закінчено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки встановлено, що ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 18 червня 2025 року скасоване заочне рішення у справі №296/9704/24.

Відомості про зведене виконавче провадження № 78106954.

15 травня 2025 року постанова приватного виконавця про об`єднання виконавчих проваджень № 78103006 та № 78103103.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є. О. від 15 травня 2025 року накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 84 528,51 гривень.

Постановами приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є. О. від 24 червня 2025 року та від 26 червня 2025 року знято арешт з усіх рахунків, які належать боржнику ОСОБА_1 , оскільки приватним виконавцем встановлено, що ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 18 червня 2025 року скасоване заочне рішення у справі №296/9704/24.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лишена підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Щодо правомірності постанов приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Заявляючи вимоги про визнання неправомірними та скасування постанов приватного виконавця від 15 травня 2025 року про відкриття виконавчого провадження (у виконавчих провадженнях № 78103103 та № 78103006), Гусєв О. В. вказує, що у виконавця не було підстав розпочинати вказані виконавчі провадження, оскільки за відомостями, які містяться в АСВП, до заяви стягувача від 28 березня 2025 року додана довіреність представника КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, строк дії якої закінчився 31 грудня 2024 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження»представництво юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом чи установчими документами юридичної особи, або через представників юридичної особи.

Представником юридичної особи у виконавчому провадженні може бути особа, яка відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань має право вчиняти дії від імені такої юридичної особи без довіреності. Повноваження представника юридичної особи у виконавчому провадженні можуть бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до закону. Представник може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти така особа. Дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи у виконавчому провадженні можуть міститися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або у виданій довіреності (ч. 4 ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судом досліджено оригінали виконавчих проваджень № 78103103 та № 78103006 та встановлено, що представник стягувача КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради Олександра Левченко до своїх заяв про відкриття виконавчого провадження від 28 березня 2025 року додала копію довіреності № 4696/10 від 31 грудня 2024 року. Строк вказаної довіреності до 31 грудня 2025 року. А тому, станом на дату звернення до приватного виконавця із заявами про відкриття виконавчих проваджень Олександра Левченко мала належні повноваження діяти як представник стягувача КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради.

Довіреність № 4696/10 від 31 грудня 2024 року відповідає вимогам чинного законодавства та засвідчує наявність повноважень представника О. Левченко на пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання (стягнення) від імені стягувачаКП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради.

Посилання скаржника на відсутність в АСВП вищевказаної довіреності, яка підтверджує повноваження представника стягувача, не може бути підставою для визнання дій приватного виконавця неправомірними, оскільки така довіреність наявна в матеріалах виконавчого провадження.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 листопада 2024 року (справа № № 824/20/23, провадження № 61-11827ав24), досліджуючи схожі за змістом правовідносини, які виникли між сторонами виконавчого провадження, дійшов, зокрема, такого висновку:

« Зміст наведених норм Закону № 1404-VIIІ та Положення вказує на те, що за допомогою АСВП здійснюється реєстрація документів виконавчого провадження та фіксування виконавчих дій. Виконавчий документ, що реєструється в АСВП, а також відомості про всі документи, отримані на запит виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них, підлягають скануванню.

Отже, невнесення до АСВП сканованої копії документа після його реєстрації не свідчить про відсутність поданого документа до органу, який здійснює примусове виконання рішень, оскільки скан-копія документа - це електронна копія документа в графічному форматі, який вже існує в паперовому вигляді та є частиною матеріалів виконавчого провадження.».

Суд відхиляє аргументи скаржника про те, що постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження не містять обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 6 та 7 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5.

Суд установив, що постанови приватного виконавця про відкриття провадження від 15 травня 2025 року містять мотивувальну частину, зокрема, виконавцем зазначено, що виконавчий документ набрав законної сили 10 січня 2025 року; постанови містять вказівку на порядок оскарження, який передбачений Законом України «Про виконавче провадження». Суд ураховує, що відсутність у постанові вказівки на порядок набрання нею чинності жодним чином необмежило права боржника у виконавчому провадженні та не завадило скаржнику реалізувати свої процесуальні права. Допущення вказаного недоліку не може слугувати підставою для скасування постанови про відкриття провадження, однак може бути враховано судом при вирішенні питання про поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою. Щодо аргументів скаржника про те, що виконавцем належним чином не посвідчено копії постанов про відкриття провадження, які надійшли йому поштою, суд зазначає, що вказані обставини не впливають на правомірність вказаних постанов станом на дату їх прийняття виконавцем.

Суд ураховує, що виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

З наведених мотивів суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання дій приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є. О. неправомірними щодо відкриття виконавчих проваджень № 78103103 та № 78103006, а також про відсутність підстав для скасування постанов приватного виконавця від 15 травня 2025 року про відкриття вищевказаних виконавчих проваджень.

Щодо правомірності постанов приватного виконавця про арешт коштів боржника.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1). Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2). Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. 7 ч. 3).

Частиною 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Не підлягають арешту кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону (абз. 2 ч. 2). У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець (ч. 3). Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (п. 1 ч. 4). У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5).

Виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 квітня 2022 року у справі №756/8815/20 зазначила: «74. При цьому передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Якщо банк не повідомив державного виконавця, що рахунок, на якому знаходяться кошти боржника, є рахунком зі спеціальним режимом використання, то дії державного виконавця щодо накладення арешту на кошти на цьому банківському рахунку та їх подальше списання не можна вважати протиправними.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14 серпня 2024 року у справі № 338/1125/23.

Суд ураховує, що приватний виконавець після отримання відповідного звернення боржника постановами від 24 червня 2025 року та від 26 червня 2025 року встановила, що один з належних боржнику рахунків , який було арештовано з метою примусового виконання виконавчого документа, є рахунком для зарахування заробітної плати. Приватний виконавець постановила зняти арешт з рахунка боржника ОСОБА_1 , який відкритий в АТ КБ «Приватбанк».

З наведеного слідує, що приватний виконавець станом на дату прийняття постави про арешт коштів боржника діяла у межах і спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Неправомірності дій приватного виконавця щодо винесення постанови про арешт коштів боржника суд не вбачає. Також суд ураховує, що станом на дату звернення ОСОБА_1 до суду з цією скаргою приватним виконавцем арешт коштів боржника скасовано. А тому, відсутні підстави для задоволення скарги в частині вимог про скасування постанови про арешт коштів боржника від 15 травня 2025 року.

Щодо правомірності постанов приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Згідно зі статтею 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Зазначена норма Закону визначає ті кошти, що складають заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Порядок звернення стягнення на заробітну плату також визначається розділом Х «Звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходів боржника» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року(далі - Інструкція).

Відповідно до пунктів 4, 8 та 9 розділу Х Інструкції контроль за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржника здійснюється виконавцем за власною ініціативою (пункт 4 розділу Х Інструкції), а за кожною постановою про стягнення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, з якими боржник перебуває у трудових відносинах, щомісяця та після закінчення строку відповідних виплат або у разі звільнення працівника подається окремий звіт про здійснені відрахування та виплати за встановленою формою у додатку 9 до Інструкції. Звіт про здійснені відрахування та виплати долучається до матеріалів виконавчого провадження. Зазначений додаток № 9 передбачає період звіту, розмір нарахованої заробітної плати, розмір утриманих податків та інших обов`язкових платежів, відсоток стягнення та утриману суму на погашення боргу за виконавчим провадженням.

З наведеного вбачається, що виконавець має повноваження звернути стягнення на заробітну плату боржника лише за відсутності іншого майна, на яке можливо звернення стягнення та для виконання рішення про стягнення періодичних платежів, однак у розмірі не більше 20 відсотків за наявності одного виконавчого документа та 50 відсотків заробітної плати за наявності декількох виконавчих документів (зведене виконавче провадження). Таке стягнення здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків, електронних гаманців боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Суд ураховує, що приватним виконавцем винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника 16 травня 2025 року, тобто на наступний день після відкриття виконавчих проваджень. Вказані обставини свідчать, що виконавцем належним чином не здійснено перевірку майнового стану боржника та не встановлено відсутність в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутність чи недостатність майна боржника для покриття належних до стягнення сум, що суперечить вимогам ч. 1 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд погоджується з відповідними доводами скаржника та зазначає, що виконавець передчасно дійшла висновку про наявність підстав для звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та щомісячне відрахування 20 % його заробітної плати на строк до погашення повної суми заборгованості. Суд ураховує, що 19 травня 2025 року з карткового рахунку боржника ОСОБА_1 на виконання постанови приватного виконавця виконавчого округу Волкової Є. О. від 15 травня 2025 року про арешт коштів боржника було стягнуто 61 977,73 гривень, тобто всі кошти, які знаходились на вказаному рахунку боржника. Списання в рахунок погашення боргу всіх коштів з карткового рахунку боржника та фактично одночасне звернення стягнення на його заробітну плату було для нього надмірним фінансовим тягарем. На переконання суду, звернення стягнення на 20 % заробітної плати боржника в даному випадку є допустимим лише: 1) після проведення перевірки майнового стану боржника; 2) визначення коштів/майна боржника, на які можна звернути стягнення; 3) після часткового погашення заборгованості за рахунок коштів боржника, які знаходились на його картковому рахунку, виконавцю належало визначити суму боргу, яка залишилась не виконаною боржником.

Разом з тим, суд ураховує, що станом на дату звернення ОСОБА_1 до суду з цією скаргою обидва виконавчі провадження № 78103103 та № 78103006 були закінчені, внаслідок чого постанови виконавця від 16 травня 2025 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника вже не виконувались роботодавцем. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази здійснення роботодавцем ОСОБА_1 відрахувань з його заробітної плати на виконання оскаржуваних постанов. Звіти роботодавця про такі відрахування в матеріалах виконавчих проваджень відсутні.

У постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Таким чином, якщо державний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби, приватний виконавець порушив встановлений порядок вчинення виконавчих дій, проте при цьому не порушив права скаржника (скаржник не обґрунтував, а суд не встановив порушення прав саме скаржника, а не будь якої іншої особи), то така скарга задоволенню не підлягає.

Верховним Судом неодноразово було викладено такий правовий висновок, зокрема у постановах від 09 грудня 2020 року у справі № 641/9433/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 520/6667/14-ц, від 21 січня 2021 року у справі № 2-5398/11, від 15 лютого 2021 року у справі № 522/21761/18, від 11 березня 2021 року у справі № 755/6875/18 та інших.

Відповідно до статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, судовий контроль за виконанням судових рішень, у разі встановлення обґрунтованості скарги, спрямований не лише на визнання (констатацію) неправомірності оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності виконавця, а й на поновлення порушеного права заявника.

Принцип справедливості судового розгляду повинен знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

За встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що формальне скасування постанов приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 16 травня 2025 року не буде мати наслідком поновлення порушеного права скаржника, тобто не буде ефективним, а тому не відповідає завданням цивільного судочинства в справі щодо судового контролю за виконанням судових рішень.

Підсумовуючи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є. О. у виконавчих провадженнях № 78103006 та № 78103103.

Керуючись ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни у виконавчих провадженнях № 78103006 та № 78103103.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК