П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2025 року м. Київ

Справа № 370/695/24

Провадження №22-ц/824/8771/2025

Резолютивна частина постанови оголошена 15 жовтня 2025 року

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2025 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Желепи В.В.

сторони: позивач ОСОБА_1

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю

«Новобудова»

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 03 січня 2025 року, ухваленого у складі судді Косенко А.В., -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Новобудова» про захист прав споживачів, а саме: визнати протиправними дії ТОВ «Новобудова» щодо самостійного, без погодження сторін, визначення вартості і видів послуг без внесення змін до Договору від 05.09.2006; Визнати незаконними затверджені ТОВ «Новобудова» Розрахунки вартості послуг на утримання приміщення паркінгу по АДРЕСА_1 на 2021 рік - у сумі 819,96 грн, на 2022 рік - у сумі - 850,70 грн; на 2023 рік - у сумі - 901,20 грн, на 2024 рік - у сумі 1049,04 грн.; Зобов`язати ТОВ «Новобудова» здійснити перерахунок вартості послуг на утримання приміщення паркінгу по АДРЕСА_1 за 2021 - 2023 роки на підставі визначених у Додатку № 1 до Договору від 05.09.2006 видів і вартості послуг; Зобов`язати ТОВ «Новобудова» здійснити розрахунок вартості послуг на утримання приміщення паркінгу по АДРЕСА_1 на 2024 рік із розрахунку 1 кв.м. площі машиномісця; Визнати протиправними дії ТОВ «Новобудова» щодо подання податкової звітності про списання заборгованості на загальну суму 14073,75 грн за послуги з утримання паркінгу по АДРЕСА_1 машиномісце 19 за Договором від 05.09.2006; Зобов`язати ТОВ «Новобудова» вжити заходів щодо подачі уточнювальних (виправлених) податкових декларацій про свою діяльність за 2023 рік з метою виключення з податкової звітності відомостей про списання заборгованості на загальну суму 14073,75 грн за Договором від 05.09.2006; Стягнути з ТОВ «Новобудова» на користь ОСОБА_1 безпідставно збережені кошти за період липня - грудня 2023 року у сумі 5400 грн, за ненадані послуги за Договором від 05.09.2006; Стягнути з ТОВ «Новобудова» на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду в сумі 50000 грн.

Позов обґрунтовано тим, що між ТОВ «Новобудова» та ОСОБА_1 , як власником машино-місця № НОМЕР_1 і користувачем підземної автостоянки (паркінгу), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, 05.09.2006 укладено Договір про надання послуг по утриманню підземної автомобільної стоянки (паркінгу).

Згідно п. п. 1.1, 1.2 предметом цього Договору є надання платних послуг по санітарному і технічному обслуговуванню машино-місця та інженерного обладнання паркінгу, комунальних послуг, а також послуг по охороні паркінгу за адресою: п-т. Перемоги (на даний час перейменовано на Берестейський), 125.

Власник машино-місця в паркінгу сплачує виконавцю вартість утримання одного машино-місця та інженерного обладнання паркінгу, за охорону паркінгу, а також вартість комунальних послуг згідно показників приладів обліку.

Відповідно до п. п. 2.2.1, 2.2.3, 2.2.4, 2.2.7 Договору, виконавець зобов`язується надавати послуги з дотриманням вимог, визначених «Правилами зберігання транспортних засобів на автостоянках», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 115.

Забезпечити належне функціонування інженерних комунікацій, обладнання систем вентиляції та пожежогасіння машино-місця і підземного паркінгу в цілому. Забезпечити контрольно-перепускний режим при в`їзді та виїзді автотранспорту з паркінгу. Утримувати приміщення паркінгу та машино-місця в належному санітарному стані.

Пунктами 3.1 та 3.2 Договору сторони визначили, що власник вносить щомісячно плату за надання послуг по даному договору відповідно до Додатку № 1 не пізніше 20 числа поточного місяця на р/р виконавця.

За погодженням сторін до даного Договору можуть бути внесені доповнення, додатки в разі зміни мінімальної заробітної плати, цін і тарифів на експлуатацію та комунальні послуги, підтвердженими нормативними документами з дня їх зміни.

Згідно п. п. 4.1, 4.2 Договору, за невиконання умов даного Договору та недотримання вимог Закону України «Про захист прав споживачів», а також «Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 115, сторони несуть відповідальність у відповідності з вимогами чинного законодавства України. Спори, що виникають між сторонами, вирішуються в установленому законом України порядку.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору від 05.09.2006 «Розрахунок витрат на утримання підземної автостоянки (паркінгу) п-т. Перемоги, 125 (63 машино-місця)» вартість послуг на місяць становить: 253,26 грн - в опалювальний період; 184,87 грн - в літній період.

Визначено види послуг: 1) утримання електромонтера по ремонту і обслуговуванню електрообладнання; 2) утримання сторожів - контролерів; 3) утримання прибиральника; 4) опалення, вентиляція; 5) технічне обслуговування приладів протипожежної автоматики; 6) спостереження за спрацюванням засобів пожежної сигналізації та пожежогасіння; 7) технічне обслуговування систем вентиляції.

Однак, ТОВ «Новобудова» всупереч умов зазначеного Договору та вимогам чинного законодавства, упродовж останніх 3-х років, не виконує взяті зобов`язання, неналежно утримує приміщення паркінгу, самовільно та без погодження сторонами змінює виді і вартість послуг, неправомірно здійснює розподіл витрат, отримує кошти за послуги, які не надаються, порушує правила бухгалтерської звітності щодо даних договірних правовідносин.

Свою позицію щодо позовної вимоги №1, №2, №3 крім іншого, позивач аргументував наступним.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору від 05.09.2006 «Розрахунок витрат на утримання підземної автостоянки (паркінгу) п-т. Перемоги, 125 (63 машино-місця)» містить конкретні види і вартість послуг.

У той же час, згідно розрахунків вартості послуг по утриманню паркінгу за адресою: п-т. Перемоги, 125 на 2021, 2022, 2023, 2024 роки містяться зовсім інші виді послуг та їх вартість суттєво відрізняються.

Однак, позивачем не погоджувалось внесення будь-яких змін до Договору від 05.09.2006 та Додатку № 1 до нього, у тому числі щодо видів послуг і їх вартості. Збори власників машино-місць щодо погодження необхідності надання товариством додаткових зазначених у розрахунку послуг - не проводились.

У зв`язку з цим та враховуючі вищезазначені положення законодавства і умови Договору від 05.09.2006, зміна видів і вартості послуг за Договором в односторонньому порядку є неприпустимим, та як наслідок, розрахунок витрат на утримання паркінгу повинен здійснюватися згідно Додатку № 1 до Договору від 05.09.2006, або у відповідності до прийнятих загальними зборами власників машиномісць, проте в жодному разі вартість і види послуг не можуть встановлюватись в односторонньому порядку на власний розсуд ТОВ «Новобудова».

Свою позицію щодо позовної вимоги №4, крім іншого, позивач аргументував наступним.

Відповідно до листа ТОВ «Новобудова» від 01.03.2024 № 297/8 (відповідь на колективну скаргу), згідно проектної документації по будівництву паркінгу по проспекту Берестейському, 125 паркомісця мають різну площу, а саме від 11 до 33 метрів квадратних.

Більша площа паркомісць надає можливість їх власникам запарковувати по декілька одиниць авто-мото транспорту на одному машиномісці, що і відбувається на даний час (відображено на фото у колективній скарзі).

Водночас, інші власники машиномісць площею до 20 квадратних метрів можуть використовувати їх лише для 1 автомобіля.

Як наслідок, дії ТОВ «Новобудов» щодо розподілу витрат на 63 машиномісця при щоденній наявності на таких місцях по декілька одиниць авто-мото транспорту (у сукупності понад 80 одиниць), ставить у нерівні умови усіх власників машиномісць.

У зв`язку з чим, позивач вважає, що розмір внесків повинен встановлюватися рівним для всіх співвласників між усіма співвласниками пропорційно до площі (рівний з розрахунку на 1 м.кв. площі, але різний у сумі залежно від площі майна, що належить співвласнику). Відступлення від цього принципу має бути об`єктивно обумовлений.

Таким чином, ТОВ «Новобудова» при визначенні розрахунку вартості послуг по утриманню паркінгу повинно у першу чергу керуватись положеннями чинного законодавства, а лише у разі прийняття відповідного рішення зборів співвласників машино-місць - керуватись таким рішенням. Проте, таке рішення зборів співвласників станом на цей час не приймалось.

Свою позицію щодо позовної вимоги №5, №6, крім іншого, позивач аргументував наступним.

У 2019 році ТОВ «Новобудова» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором від 05.09.2006 у сумі 14073,75 грн.

Рішенням Макарівського районного суду від 14.02.2020 у справі № 759/6637/19 відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Новобудова». Вказане судове рішення набрало законної сили 16.03.2020.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18.09.2023 у справі № 759/6637/19 відмовлено ТОВ «Новобудова» у відкритті апеляційного провадження на рішення Макарівського районного суду Київської області від 14 лютого 2020 року.

Таким чином, рішенням Макарівського районного суду від 14.02.2020 у справі № 759/6637/19 встановлено факт відсутності у ОСОБА_1 заборгованості перед ТОВ «Новобудова» у сумі 14073,75 грн.

Судові рішення наявні у Єдиному державному реєстрі судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/88460544), (https://reyestr.court.gov.ua/Review/113602441).

Незважаючи на вказане, ТОВ «Новобудова» подала податкову звітність за 2023 рік, у якій безпідставно відображено списання товариством вищезазначених коштів у сумі 14073,75 грн, як заборгованості ОСОБА_1 , по якій минув строк позовної давності.

Про вказане ТОВ «Новобудова» повідомило ОСОБА_1 листом від 28.12.2023 № 1850/3 про списання заборгованості на загальну суму 14073,75 грн за послуги з утримання паркінгу по АДРЕСА_1 машиномісце 19 (копія додається).

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 направлено звернення 29.02.2024 на адресу ТОВ «Новобудова» щодо надання у найкоротший строк відомостей, на підставі чого було прийнято рішення про списання такої заборгованості. Однак, відповіді на момент звернення до суду ОСОБА_1 не отримав (копія звернення додається).

Внаслідок вказаних неправомірних дій ТОВ «Новобудова», на даний час по податковій звітності за ОСОБА_1 обліковується нібито отриманий від ТОВ «Новобудова» дохід у вигляді списаної заборгованості у сумі 14073,75 грн, що не відповідає дійсним обставинам.

Таким чином, ТОВ «Новобудова» подала недостовірні податкові звітності щодо своєї господарської діяльності, внаслідок чого порушено права та законні інтереси позивача.

Водночас, ТОВ «Новобудова» не зверталась до ОСОБА_1 з листами-претензіями щодо необхідності сплати заборгованості. Також, при наявності усіх можливостей, не зверталась із позовом до суду.

Свою позицію щодо позовної вимоги №7, крім іншого, позивач аргументував наступним.

На початку липня 2023 року охорона паркінгу повідомила ОСОБА_1 , якщо не буде здійснюватися оплата за утримання паркінгу у сумі 900 грн, згідно вивішеного товариством оголошення, доступ до паркінгу мені буде обмежений. У зв`язку з цим, упродовж липня-грудня 2023 року ОСОБА_1 щомісячно сплачувались ТОВ «Новобудова» кошти у сумі 900 грн із надмірними очікуваннями, що товариство спрямує ці кошти на утримання паркінгу згідно умов Договору від 05.09.2006, поліпшення приміщення, усунення усіх недоліків, допущенних у попередніх періодах (копії квитанцій додаються).

ТОВ «Новобудова» відмовила ОСОБА_1 у наданні підтверджень понесення витрат на утримання приміщення паркінгу за період 2021-2023 роки, відмовила наданні доказів на підтвердження виконаних робіт за Договором від 05.09.2006, що вказує на безпідставно збережених товариством сплачених позивачем коштів, які підлягають поверненню.

Свою позицію щодо позовної вимоги №8, крім іншого, позивач аргументував наступним.

В наслідок неправомірних дій ТОВ «Новобудова» щодо систематичного невиконання умов Договору від 05.09.2006, самостійного визначення видів і вартості послуг позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та психічних стражданнях, що призводить до порушення звичайного способу життя та вимагає додаткових зусиль для його організації, оскільки позивач має постійні переживання щодо неналежно утримання паркінгу у санітарному і протипожежному стані, внаслідок чого при настанні надзвичайної ситуації може пошкодитись його майно, яке там зберігається. Мають місце постійні конфлікти з охороною паркінгу у зв`язку з не допуском ОСОБА_1 до свого машиномісця через несплату коштів, які товариство самостійно встановлює. Як наслідок, ОСОБА_1 має душевні хвилювання щодо можливості ТОВ «Новобудова» у судовому порядку стягувати з нього самостійно визначену суму, яку відповідач, як у даному випадку, може самостійно змінювати без будь-яких обмежень і погоджень та вона може складати значні розміри, які не відповідатимуть здоровому глузду, оподаткування податковою службою неіснуючого доходу у вигляді списаної неіснуючої заборгованості.

Враховуючи вказані обставини, позивач звернувся до суду за захистом порушених прав з боку ТОВ «Новобудова» шляхом визнання таких дій протиправними.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 15 квітня 2024 року позовну заяву ОСОБА_2 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 03 січня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Новобудова» про захист прав споживачів відмовлено.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що Позивачу та іншим власникам та співвласникам машино - місць підземного паркінгу по АДРЕСА_1 , необхідно зібрати загальні збори, прийняти участь у голосуванні та за результатами якого прийняти рішення по питаннях з управління та утриманням паркінгу, а відтак вимоги Позивача не можуть бути задоволені.

Рішення співвласників про самостійне управління, в тому числі і рішення загальних зборів об`єднання про прийняття житлового комплексу у самостійне управління, є встановленою законом підставою, за якою об`єднання вправі вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні спільним майном співвласників.

Суд відзначає, що форма управління житловим багатоквартирним будинком залежить виключно від прийнятого співвласниками будинку, зборами об`єднання співвласників багатоквартирного будинку рішення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просять рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухваленим при неправильній оцінці доказів, наявних у матеріалах справи і як наслідок неправильних висновків суду, що в сукупності призвело до неправильного застосування норм матеріального права при порушенні норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що договором передбачено утримання паркінгу а не парко місця, відповідач неналежно утримує вказану територію, а саме зберігає у приміщенні паркінгу сміття.

Вказує, що ТОВ «Новобудова» не погоджувало зміну оплати комунальних послуг та самовільно внесли зміни у договір збільшивши вартість комунальних послуг.

Зазначає, що відповідач не надав позивачу відомостей про витрати які були понесені на утримання паркінгу.

Зауважує, що ТОВ «Новобудова» подала неправдиві відомості до ДПС, оскільки вказано, що заборгованість з ОСОБА_1 було стягнуто хоча насправді у стягненні такої заборгованості було відмовлено рішенням суду.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Новобудова» заперечували проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на те, що підстави та мотиви, зазначені в апеляційній скарзі є без підставними та необґрунтованими.

В судовому засіданні представник ТОВ «Новобудова» Яценко Т.Ю. заперечувала проти доводів апеляційної скарги.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.166), а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Судом встановлено, ТОВ «Новобудова» є суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого відповідно до Статуту є надання житлово-комунальних послуг, експлуатація та обслуговування житлового та нежитлового фондів, внутрішньобудинкових інженерних мереж, систем та обладнання об`єктів соціально- побутового призначення, в тому числі технічне обслуговування, реконструкція, капітальний і поточний ремонти.

Відповідно до рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» №42 від 09.03.2005 року, та авізо №302 від 26.07.2006 року підземний паркінг по АДРЕСА_1 (надалі за текстом - Паркінг) переданий ТОВ «Новобудова» в експлуатацію та обслуговування.

Таким чином, ТОВ «Новобудова» з моменту прийняття Паркінгу в експлуатацію надає комунальні послуги, здійснює технічне обслуговування та утримання приміщення Паркінгу в межах затверджених кошторисів на утримання.

ОСОБА_1 є власником машино-місця № НОМЕР_1 у Паркінгу, на підставі чого, 05.09.2006р. між ТОВ «Новобудова» та Позивачем укладено Договір про надання послуг по утриманню підземної автомобільної стоянки (паркінгу), та погоджено розрахунок вартості послуг згідно з Додатком №1 до Договору.

Згідно укладеного Договору між ТОВ «Новобудова» та Позивачем ОСОБА_1 як власником машиномісця № НОМЕР_1 у Паркінгу виникли правовідносини, відповідно до яких Позивач взяв на себе зобов`язання сплачувати вартість за утримання Паркінгу, а ТОВ «Новобудова», будучи обслуговуючою організацією у Паркінгу в цілому взяло на себе зобов`язання надання комунальних послуг, здійснення технічного обслуговування та утримання приміщення Паркінгу.

Вирішуючи спір щодо претензій Позивача з приводу неналежного утримання ТОВ «Новобудова» паркінгу за адресою: АДРЕСА_2, суд встановив, що відповідно до фотокопій які надані позивачем вбачається, що в паркінгу припарковані автомобілі, моторолери, мотоцикли, знаходиться майно у вигляді покришок, причепа, коробок, та інше. З Акту - Претензії вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Новобудова» з претензією щодо перебування в приміщенні паркінгу понад 70 одиниць автотранспорту, приміщення паркінгу не прибирається, знаходиться будівельне та інше сміття, обмежено доступ до підсобних приміщень, відсутні решітки зливного каналу, ролетні ворота охороною не використовуються, вивезення твердих побутових відходів не здійснювалося, не проводиться (щомісячне) обстеження систем протипожежної системи та димовиведення. В матеріалах справи також містяться інші заяви та скарги ОСОБА_1 до ТОВ «Новобудова» того ж характеру. Крім того, під фотокопіями які надав позивач є підписи 16 х людей, які «можливо» мають відношення до паркінгу який обслуговує ТОВ «Новобудова».

На переконання позивача вищевказані докази свідчать про те, що ТОВ «Новобудова», упродовж останніх 3-х років, не виконує взяті зобов`язання та неналежно утримує приміщення паркінгу в результаті чого порушує його права як споживача послуг відповідно до Договору про надання послуг по утриманню підземної автомобільної стоянки (паркінгу).

Предметом Договору між ОСОБА_1 та ТОВ «Новобудова», є надання платних послуг по санітарному і технічному обслуговуванню машино-місця та інженерного обладнання паркінгу, комунальних послуг, а також послуг по охороні паркінгу.

З матеріалів справи, а саме: з доказів які надав позивач, на які він посилається як на підставу звернення до суду, не вбачається того, що ТОВ «Новобудова» порушила його права як власника машиномісця під № НОМЕР_1 .

Зокрема, в матеріалах справи відсутні докази того, що машино-місце № НОМЕР_1 яке належить ОСОБА_1 зайняте іншим автомобілем, чи заблоковане сміттям, тощо. Крім того, доказів того, що приміщення Паркінгу знаходиться в неналежному санітарно - технічному стані матеріали справи не містять.

Крім того, доказів того, що мережі та обладнання Паркінгу, а саме: протипожежна система, система димовидалення та вентиляції знаходяться у не робочому стані, матеріали справи також не містять, а відтак в матеріалах справи відсутні докази неналежно виконання ТОВ «Новобудова» своїх зобов`язань.

ОСОБА_1 стверджуючи про те, що ТОВ «Новобудова», упродовж останніх 3-х років, не виконує взяті зобов`язання та неналежно утримує приміщення паркінгу, стягує кошти за свої послуги у розмірі який не відповідає дійсності (чим зобов`язує ТОВ «Новобудова» здійснити розрахунок вартості послуг), здійснює неналежну податкову звітність, чим порушує його права та права інших осіб які мають у власності інші 62 машино - місця та користуються підземною автостоянкою, фактично виступає за інтереси інших осіб, не надавши належних доказів на наявність в нього правових підстав для такого звернення.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Положеннями частини п`ятої статті 12 ЦПК України на суд також покладені певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, а саме суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до постанови Верховного Суду у справі № 917/1307/18 23 жовтня 2019 року, зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог. Простіше кажучи, позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази. Про перевагу однієї позиції над іншою суд і виносить власне рішення.

При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає: - утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; - купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; - поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Тобто, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що «хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі».

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Встановлено, що ТОВ «Новобудова» є юридичною особою, відповідно до статуту здійснює обслуговування житлових багатоквартирних будинків, де надає житлово-комунальні послуги, в тому числі забезпечує технічне обслуговування, та утримання приміщень вбудованих підземних автостоянок.

На підставі рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» № 42 від 09.03.2005 року та авізо № 302 від 26.07.2006 року, - ТОВ «Новобудова» надає комунальні послуги, здійснює технічне обслуговування та утримання приміщення підземного паркінгу по пр-ту. Перемоги 125 м. Київ в межах затверджених кошторисів на утримання.

ОСОБА_1 є власником машино-місця 63 по пр-ту. Перемоги 125 м. Київ

Щодо доводів апелянта про зміну вартості за послугу по утриманню підземного паркінгу без погодження з власниками машино-місць, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

У постанові Верховного Суду від 03.04.2020 року у справі № 802/2021/16-а (провадження № К/9901/34858/18) міститься такий висновок: формування тарифів і їх затвердження це різні за своїм змістом поняття, при чому формування тарифів другої групи житлово-комунальних послуг здійснюється виключно відповідним підприємством, що надає послуги, а встановлення тарифів на такі послуги здійснюється органом місцевого самоврядування в межах його компетенції та у спосіб, визначений законом.

Таким чином, тарифи на житлово-комунальні послуги погоджені Головним управлінням з питань цінової політики Київської міської державної адміністрації та затверджені розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

У зв`язку зі зміною вартості послуг по утриманню підземного паркінгу з 01 січня кожного наступного року ТОВ «Новобудова» рахунком за січень здійснювало оферту нової вартості послуг, та відповідна оплата відповідачем рахунку за послугу була прийнята ним пропозиції (акцепт) нової ціни укладеного між сторонами договору.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростували.

Доводи апеляційної скарги про те, що договором передбачено утримання паркінгу а не парко місця, та відповідач неналежно утримує вказану територію а саме зберігає у приміщенні паркінгу сміття є необґрунтованими, оскільки позивачем не було надано відповідних доказів про неналежне утримання вказаного паркінгу.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не надав позивачу відомостей про витрати які були понесені на утримання паркінгу, є необґрунтованими, оскільки ТОВ «Новобудова» не відмовила у надані вказаних документів, а відповіла, що з запитуваними документами можливо ознайомитись у офісі ТОВ «Новобудова».

Доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «Новобудова» подала неправдиві відомості до ДПС, оскільки вказано, що заборгованість з ОСОБА_1 було стягнуто хоча насправді у стягненні такої заборгованості було відмовлено рішенням суду, є необґрунтованими, оскільки не стосуються предмету спору а саме неналежного виконання умов договору утримання паркінгу.

Аналіз наведених правових норм та встановлених обставин дає колегії суддів підстави для висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дослідив наявні у справі докази і дав їм належну правову оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, які були предметом дослідження й оцінки судом. Аргументи, зазначені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, були перевірені судом першої інстанції, їм судом надана мотивована оцінка.

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення а рішення Макарівського районного суду Київської області від 03 січня 2025 року- без змін, розподіл судових витрат Київським апеляційним судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 03 січня 2025 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна