Справа № 350/311/25
Провадження № 22-ц/4808/1457/25
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Максюти І.О.,

секретаря Кузнєцова В.В., з участю представників сторін та ОСОБА_1.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником, за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Рожнятівського районного суду від 31 липня 2025 року під головуванням судді Пулика М.В. у селищі Рожнятів,

в с т а н о в и в:

В лютому 2025 року ПАТ «Укрнафта» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що контрольно-ревізійною службою Західного нафтопромислового району Департаменту функціонального контролінгу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», у відповідності до плану роботи на І-ше півріччя 2024 року, проведено перевірку окремих питань фінансово-господарської діяльності структурного підрозділу ПАТ «Укрнафта» - Нафтогазовидобувного управління (НГВУ) «Долинанафтогаз» за період 01.01.2020 по 01.03.2024 за результатами якої було видано Акт перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності НГВУ «Долинанафтогаз» №01/01/13/08/03-01/2/6 від 08.03.2024.

В ході проведеної перевірки встановлено, що із 420 установок штангових свердловин насосних (УШСН), що обліковуються на балансі НГВУ «Долинанафтогаз», як мінімум 214 одиниць основних засобів не відповідають вимогам п. 6.3.3 Стандартів організацій України (СОУ) 11.2-4:2008 «Класифікація споруд та обладнання для видобутку нафти, конденсату і газу та вид робіт при їх експлуатації», та є розкомплектованими. При цьому, 209 одиниць УШСН, що обліковуються під звітом майстрів прокатно ремонтного цеху експлуатаційного обладнання (ПРцЕО) НГВУ «Долинанафтогаз», зокрема, і ОСОБА_1 , фактично є верстатами-качалками. Також, під час перевірки, відповідно до наказу НГВУ «Долинанафтогаз» від 20.02.2024. № 51, було створено комісію та проведено позачергову інвентаризацію верстатів-качалок.

В ході інвентаризації встановлено, що усі верстати-качалки є розкомплектовані, а на більшості відсутні інвентарні номери, що значно утруднило процес їх ідентифікації, що підтверджується Протоколом позачергової інвентаризації верстатів-качалок в ПРцЕО від 06.03.2024. Окрім того, комісія провела додаткове фактичне зважування комплектуючих частин верстатів-качалок, для встановлення кількісного показника (ваги) від нестачі і лишків, за результатами якого було складено Довідку про вагу комплектуючих до верстатів-качалок згідно паспортних даних, та проведення фізичного зваження вагою ВК-ІК (інв.№79025) від 06.03.2024. Згідно з п. 1 Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 19.06.2023 укладений із Відповідачем, працівник, що займає посаду майстра з ремонту устаткування бригади № 5 з комплексного обслуговування i ППP нафтопромислового устаткування на об`єктах видобутку прокатно-ремонтного цеху експлуатаційного обладнання НГВУ «Долинанафтогаз», a6o виконує роботу безпосередньо пов`язану з прийманням, зберіганням i видачою ТМЦ, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей. Проведеною інвентаризацією під звітом матеріально-відповідальної особи ОСОБА_1 , виявлено нестачу комплектуючих верстатів-качалок різних моделей на загальну суму 171322,96 грн., та лишки комплектуючих на суму 118922, 84 грн., що підтверджується Актом перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності НГВУ «Долинанафтогаз» №01/01/13/08/03-01/2/6 від 08.03.2024.

Відповідно до вимог Постанови Кабінету міністрів України від 22.01.1996 р. № 116 «Про затвердження Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей» із змінами і доповненнями, бухгалтерією НГВУ «Долинанафтогаз» було надано розрахунок суми відшкодування НГВУ «Долинанафтогаз» збитків від нестачі ТМЦ у ОСОБА_1 . Станом на 01.03.2024 сума збитків від нестачі комплектуючих верстатів-качалок під звітом відповідача склала 205587, 55 грн. з ПДВ. У зв`язку з цим посилаючись на положення ст.139, п.п 1, 5 ч.1 ст.134 КЗпП України.

Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрнафта» матеріальну шкоду в розмірі 205 587, 55 грн.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 31 липня 2025 року відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Укрнафта».

У апеляційній скарзі представник ПАТ «Укрнафта»посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки усім обставинам справи і доказам, які були долучені до матеріалів справи.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 при виконанні посадових обов`язків керується посадовою інструкцією майстра з ремонту устаткування бригади № 5 з комплексного обслуговування і ППР нафтопромислового устаткування на об`єктах видобутку прокатно-ремонтного цеху експлуатаційного обладнання НГВУ «Долинанафтогаз» АТ «Укрнафта».

Для виконання поставлених завдань використовує обладнання, які належать АТ «Укрнафта».

Посадовою інструкцією передбачено функцію нагляду за технічним станом довіреного нафтогазового обладнання; аналізу та обліку використаних матеріально-технічних ресурсів, роботи, закріпленого за даним обладнанням, огляду обладнання, механізмів, пристроїв.

Позивач погоджується з тим, що охорона обладнання, яке територіально знаходиться на різних виробничих майданчиках, не входить в сферу відповідальності відповідача. Однак, нагляд, аналіз і облік товарно-матеріальних цінностей, ввірених під звіт ОСОБА_1 , не залежно від територіальної віддаленості між обладнанням належить до його прямих посадових обов`язків.

Посадовою інструкцією передбачено особисту відповідальність ОСОБА_1 за якісне виконання посадових обов`язків та належне ставлення до роботи. Матеріальна відповідальність визначається окремими наказово-розпорядчими корпоративними документами, а саме договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

Таким чином, сторони трудового договору, узгодили включення в трудову функцію працівника несення ним матеріальної відповідальності за ввірені йому товарно-матеріальні цінності. Будь-яких зауважень, при ознайомленні з посадовою інструкцією від відповідача не надходило.

Апелянт стверджує, що відповідач прямо виконував роботи, що безпосередньо пов`язані зі зберіганням, обробкою, відпуском, перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей і договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність укладено згідно чинного законодавства.

Твердження суду в оскаржуваному рішенні, що відповідачу фактично ніхто посаду не передавав є хибним і не відповідає дійсності.

Проведеною інвентаризацією виявлено нестачу комплектуючих верстатів-качалок різних моделей та лишки комплектуючих, які перебувають під звітом матеріально-відповідальної особи ОСОБА_1 , що підтверджується Актом перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності НГВУ «Долинанафтогаз» від 08.03.2024.

У відповідності до положення п.3 Договору про повну індивідуальну відповідальність, у випадку незабезпечення з вини працівника збереження ввірених йому матеріальних цінностей, визначення розмірів збитків, завданих підприємству та їх відшкодування відбувається у відповідності до чинного законодавства.

Бухгалтерією НГВУ «Долинанафтогаз» було надано розрахунок суми відшкодування НГВУ «Долинанафтогаз» збитків які станом на 01.03.2024 склали 205 587, 55 грн.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги АТ «Укрнафта» задовольнити повністю.

ОСОБА_1 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Представник АТ «Укрнафта» апеляційну скаргу підтримав з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_1 та його представник вимоги апеляційної скарги заперечили, покликаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін та ОСОБА_1 , перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи таке.

Встановлено, що 19.06.2023 ОСОБА_1 переведено на посаду майстра з ремонту устаткування бригади № 5 з ремонту устаткування прокатно-ремонтного цеху експлуатаційного обладнання НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» (а.с.20-23).

Між сторонами 19.06.2023 укладено договір про повну матеріальну відповідальність (а.с.29). Відповідно до цього Договору відповідач ОСОБА_1 , який обіймає посаду майстра з ремонту устаткування бригади № 5 з комплексного обслуговування і ППР нафтопромислового устаткування на об`єктах видобутку прокатно-ремонтного та експлуатаційного обладнання НГВУ «Долинанафтогаз», приняв на себе повну матеріальну відповідальність за збереження довіреного ТМЦ, прийнятих на себе по повну матеріальну відповідальність, і зобов`язується: а) дбайливо ставитися до переданих йому на збереження або інше користування матеріальних цінностей і вживати заходів для попередження їх втрат; б) своєчасно повідомляти керівництво підприємства про всі обставини, що загрожують збереженню довірених йому матеріальних цінностей; в) брати участь в інвентаризації довірених йому матеріальних цінностей. При цьому, в договорі визначені обов`язки підприємства, так адміністрація зобов`язується: а) створювати працівникові умови, необхідні для нормальної праці та забезпечення збереження довірених йому матеріальних цінностей; б) ознайомити працівника з чинним законодавством щодо матеріальної відповідальності працівників за збитки, нанесені підприємству, установі, організації, а також з інструкціями і правилами, що стосуються збереження, приймання, обробки, продажу (здачі) матеріальних цінностей, а також застосування у процесі виробництва переданих йому матеріальних цінностей; в) проводити у встановленому порядку інвентаризацію матеріальних цінностей.

У випадку незабезпечення з вини працівника збереження довірених йому матеріальних цінностей, розмір збитків, завданих підприємству та їх відшкодування визначається у відповідності до чинного законодавства. Працівник не несе матеріальної відповідальності, якщо збитки завдані не з його вини.

Посадовою інструкцією майстра з ремонту устаткування бригади № 5 з ремонту устаткування прокатно-ремонтного цеху експлуатаційного обладнання, затвердженої 25.06.2019, встановленні завдання та зобов`язання працівника. Згідно інструкції, матеріальна відповідальність працівника визначається окремими наказово-розпорядчими корпоративними документами (а.с.24-27).

Контрольно-ревізійною службою Західного нафтопромислового району Департаменту функціонального контролінгу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», у відповідності до плану роботи на І-ше півріччя 2024 року, проведено перевірку окремих питань фінансово-господарської діяльності структурного підрозділу ПАТ «Укрнафта» - Нафтогазовидобувного управління (НГВУ) «Долинанафтогаз» за період 01.01.2020 по 01.03.2024.

За результатами перевірки було встановлено, що 209 одиниць УШСН, що обліковуються під звітом майстрів прокатно-ремонтного цеху експлуатаційного обладнання (ПРцЕО) НГВУ «Долинанафтогаз», зокрема, і ОСОБА_1 , верстати-качалки є розкомплектовані, а на більшості відсутні інвентарні номери, що значно утруднило процес їх ідентифікації. Проведеною інвентаризацією під звітом матеріально-відповідальної особи ОСОБА_1 , виявлено нестачу комплектуючих верстатів - качалок різних моделей на загальну суму 171322,96 грн., та лишки комплектуючих на суму 118922, 84 грн. (а.с.31-33).

Згідно розрахунку суми відшкодування НГВУ «Долинанафтогаз» збитків від нестачі ТМЦ у ОСОБА_1 сума збитків від нестачі комплектуючих верстатів-качалок під звітом відповідача склала 205 587, 55 грн з ПДВ (а.с.34).

Відповідно до ст. 131 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді.

Згідно з п. 1, 2, 5, 6 частини першої статті 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків.

Чинним законодавством не передбачено повної матеріальної відповідальності майстра з ремонту устаткування бригади з ремонту устаткування прокатно-ремонтного цеху експлуатаційного обладнання.

Відповідно до ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (які досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України сам по собі факт укладання з працівником договору про повну матеріальну відповідальність не є підставою для покладання матеріальної відповідальності у повному розмірі за заподіяну шкоду.

У висновку Верховного Суду України у справі № 6-16цс12 від 25 квітня 2012 року, зазначено, що договори про повну матеріальну відповідальність з працівниками, чиї посади (виконувана робота) в переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, не вказані, юридичної сили не мають і не можуть бути підставою для матеріальної відповідальності у повному розмірі за заподіяну з їх вини шкоди.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Під прямою дійсною шкодою необхідно розуміти, зокрема втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати.

За змістом зазначених норм матеріального права, вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Згідно ст. 138 КЗпП України обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві.

Розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником із підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт 1 статті 134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, із якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник із інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.

У трудових спорах презумпція вини лежить на роботодавцеві. Наявність винних дій працівника доводить позивач.

Статтею 138 КЗпП України визначено, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених ст. 130 цього Кодексу.

Відмовляючи ПАТ «Укрнафта» у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що з урахуванням правової природи та юридичної сили укладеного сторонами договору про повну індивідуальну відповідальність від 19.06.2023, суд першої інстанції дійшов висновку, що такий договір не є підставою для матеріальної відповідальності у заявленому розмірі, а тому позовні вимоги є недоведеними.

З такими висновками суду погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки усім обставинам справи і доказам, які були долучені до матеріалів справи є необґрунтованими.

Судом вказано на всі обставини справи та докази у ній про, що зазначено в рішенні суду першої інстанції та надав їм належну правову оцінку.

Судом вказано про те, що позивачем не надано доказів про необхідність укладення з майстром з ремонту устаткування бригади № 5 з ремонту устаткування прокатно-ремонтного цеху експлуатаційного обладнання договору про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення цілості майна і покладення на ОСОБА_1 матеріальної відповідальності на підставі договору про взяття на себе повної матеріальної відповідальності.

Суду не було надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 завдав дійсну шкоду позивачу. Також не підтверджено належними доказами того, що керівництвом приватного підприємства вживалися заходи щодо встановлення причин виявленої недостачі. Не підтверджено і те, що позивачем були створені належні умови для забезпечення повного збереження ввірених працівнику матеріальних цінностей. Позивачем не доведено вини відповідача.

Також колегія апеляційного суду звертає свою увагу на те, що в акті Контрольно-ревізійною службою Західного нафтопромислового району Департаменту функціонального контролінгу ПАТ «Укрнафта», щодо перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності НГВУ «Долинанафтогаз» за період 01.01.2020 по 01.03.2024 зазначено, що факти, які були встановлені при перевірці свідчать про формальний підхід комісії до проведення щорічних та позачергових інвентаризацій, чим порушено п.п. 1.1, 1.3., 1.4., 1.8., та п. 5 Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №879 від 02.09.2014 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.10.2014 за №1365/26142 (а.с.19 зворот), що в свою чергу ставить під сумнім завдання матеріальної шкоди ОСОБА_1 позивачу.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла переконання, що оскаржуване рішення судом першої інстанції постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості. Не встановлено підстав для його скасування з наведених у скарзі мотивів.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» залишити без задоволення.

Рішення Рожнятівського районного суду від 31 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук І.О. Максюта