ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7894/25 Справа № 202/165/24 Суддя у 1-й інстанції - Марченко Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.

за участю секретаря судового засідання Триполець В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду міста Дніпра від 20 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про визнання добросовісним набувачем, витребування майна, скасування державної реєстрації права власності та запису про обтяження, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2024 року позивачка звернулася до суду з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про визнання добросовісним набувачем.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 19 листопада 2020 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Щетіловою О.В., вона придбала у ОСОБА_2 нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення № 1, загальною площею 171,9 кв.м.

Згідно з договором купівлі-продажу вартість майна склала 687 600,00 грн.

Це нерухоме майно було придбано нею за кошти її матері ОСОБА_3 , отримані від продажу напередодні власного майна.

На час укладення правочину будь-яких обтяжень та заборон щодо цього нерухомого майна не було.

З метою використання придбаного приміщення у підприємницькій діяльності протягом березня-серпня 2021 року на підставі укладеного договору підряду з ФОП ОСОБА_4 були виконані ремонтні роботи.

На початку 2022 року їй стало відомо про подання 21.04.2021 керівником Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська позову про витребування в неї вищевказаного майна.

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 14.12.2022 року у справі № 202/2452/21 позовні вимоги керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях були задоволені.

Витребувано у ОСОБА_1 , на користь держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях нежитлове приміщення № 1 на І поверсі в будівлі у гуртожитку літ. А-2, позиції 1-10, загальною площею 171,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із рішенням суду, була подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду, постановою якого рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з таким рішенням апеляційного суду, звернулася до Верховного Суду, але їй було відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Отже, нерухоме майно, вибуло з володіння та повернуто державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях.

Однак згідно з документами, долученими прокурором до матеріалів цивільної справи № 202/2452/21, 12 червня 2020 року Дніпропетровською місцевою прокуратурою № 1 до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за № 0000214 за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 Кримінального кодексу України, а саме відчуження ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 31 липня 2018 року нежитлового приміщення АДРЕСА_2 , що складається з позицій 1-10, загальною площею на 171,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Ухвалою слідчого судді від 27 липня 2020 року накладено арешт на вищевказане нежитлове приміщення. Виконання ухвали було доручено слідчому.

Проте арешт на нерухоме майно був накладений на підставі цієї ухвали лише 18 грудня 2020 року.

Ані органом досудового розслідування, ані прокуратурою не були вчиненні протягом серпня-грудня 2020 року дії щодо повернення майна державі.

Між тим вчасне накладення арешту на нерухоме майно могло запобігти спричиненню їй шкоди.

Позивач зазначає, що вона не знала та не могла знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі, що продавець не мав права відчужувати майно. Придбала спірне приміщення покладаючись на відомості, які містилися в реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тобто вона є добросовісним набувачем майна.

Враховуючи зазначене, позивач просила суд визнати її добросовісним набувачем нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення № 1, яке знаходиться (розміщене) у гуртожитку літ. А-2 на І поверсі, позиції 1-10, загальною площею 171,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

скасувати державну реєстрацію права власності держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на цей об?єкт нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

витребувати у держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на її користь вищевказане нежитлове приміщення;

зобов?язати орган Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень скасувати запис про державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно від 15.12.2020 (реєстраційний номер обтяження 39793621).

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпра від 20 травня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про визнання добросовісним набувачем, витребування майна, скасування державної реєстрації права власності та запису про обтяження відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, що рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 14 грудня 2022 року у справі № 202/2452/21 задоволений позов керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , про витребування майна.

Витребувано у ОСОБА_1 на користь держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях нежитлове приміщення № 1 на І поверсі в будівлі у гуртожитку літ. А-2, позиції 1-10, загальною площею 171,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01).

Ухвалюючи вказане рішення, суд виходив із того, що нежитлове приміщення вибуло з державної власності поза волею власника в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, а саме на підставі рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 03.12.2015 року, яке в подальшому було скасовано рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.06.2016 року, а тому власник має право витребувати його від добросовісного набувача за правилами статті 388 ЦК України.

Зазначене судове рішення було залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду 28 лютого 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 22 травня 2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 14 грудня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року.

Отже, рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 14 грудня 2022 року, яким у ОСОБА_1 витребуване на користь держави спірне нежитлове приміщення, є таким, що набрало законної сили.

Заявляючи позовні вимоги про визнання добросовісним набувачем нежитлового приміщення № 1 на І поверсі в будівлі у гуртожитку літ. А-2, позиції 1-10, загальною площею 171,9 кв.м., що знаходжиться за адресою: АДРЕСА_1 , скасування державної реєстрації права власності держави на це майно, витребування майна, скасування запису про обтяження, позивач ОСОБА_1 посилається на те, що вона є добросовісним набувачем цього майна та державою не було вжито належних заходів для запобігання переходу права власності на це майно, чим порушені її права та завдано їй шкоду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із безпідставності, оскільки добросовісність набуття ОСОБА_1 права власності на нежитлове приміщення та наявність підстав для витребування в неї як добросовісного набувача цього майна відповідно до статті 388 ЦК України були предметом розгляду у цивільній справі № 202/2452/21.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині 2 статті 16 ЦК України.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Статтею 16 ЦК України не передбачено такого способу захисту як визнання особи добросовісним набувачем.

Згідно зі статтею 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» було роз?яснено, що під час розгляду позову про витребування майна відповідач згідно зі статтею 388 ЦК має право заперечити проти позову про витребування майна з його володіння шляхом подання доказів відплатного придбання ним цього майна в особи, яка не мала права його відчужувати, про що він не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому разі пред`явлення зустрічного позову про визнання добросовісним набувачем не вимагається і, крім того, не є належним способом судового захисту (стаття 16 ЦК), оскільки добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна.

Отже, добросовісність набуття майна не може вважатися предметом окремого позову, а є лише однією з обставин, які підлягають доказуванню під час розгляду справи про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Такі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 755/15989/15-ц (провадження № 61-13510св18), від 19 вересня 2018 року у справі № 755/15989/15-ц (провадження № 61-13510св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 523/11051/17 (провадження № 61-13925св19).

Згідно з частиною п`ятою статті 124 Конституції України судові рішення є обов?язковими до виконання на всій території України.

В частині 3 статті 2 ЦПК України також визначено, що основною засадою цивільного судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» зазначено, що одним із основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який вимагає, крім іншого, щоб у випадках, коли суди винесли остаточне рішення з якогось питання, їхнє рішення не підлягало сумніву.

Як вбачається з матеріалів справи, добросовісність набуття ОСОБА_1 права власності на нежитлове приміщення та наявність підстав для витребування в неї як добросовісного набувача цього майна відповідно до статті 388 ЦК України були предметом розгляду у цивільній справі № 202/2452/21.

У цій справі суд дійшов висновку про витребування у ОСОБА_1 як добросовісного набувача на користь держави спірного нежитлового приміщення, і, що це не призведе до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки на час набуття нею права власності на це майно вже тривалий час існував судовий спір щодо цього майна, у зв`язку з чим вона могла передбачити для себе негативні наслідки під час укладення договору купівлі-продажу від 19 листопада 2020 року, та її права можуть бути захищені шляхом пред`явлення позову про відшкодування збитків безпосередньо до продавця.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання її добросовісним набувачем, скасування державної реєстрації права власності та витребування майна не підлягають задоволенню.

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду міста Дніпра від 20 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 22 жовтня 2025 року.

Повний текст постанови складено 23 жовтня 2025 року.

Головуючий:

Судді: