Провадження № 2/161/5585/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Черняка В.В.

за участю секретаря судового засідання Собуцької О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на шлюбне прізвище після розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування вимог вказує, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, яких було розірвано рішенням суду від 30.09.2021 року. Ухвалою суду від 19.11.2021 року було відмовлено у задоволенні заяви позивача про винесення додаткового рішення щодо визнання її права іменуватись прізвищем чоловіка, оскільки нею не було заявлено вказану вимогу при зверненні до суду. У звзку з не визначенням її права на шлюбне прізвище позивч немає можливості реалізувати своє право на повторний шлюб.

З огляду на вказане, позивач просить суду визнати за нею право іменування шлюбним прізвищем « ОСОБА_3 » після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 .

Позивач у письмовій заяві просила здійснювати розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Правом подачі відзиву не скористався, заяв чи клопотань на адресу суду не подавав.

З метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд вбачає за можливе розглянути справу за відсутності сторони відповідача.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 22.02.1986 року.

Рішенням Луцького міськарйонного суду Волинської області від 30.09.2021 року, що набрало законної сили шлюб між ними було розірвано (а.с.8,9).

Ухвалою Луцького міськарйонного суду Волинської області від 15.08.2025 року було відмовлено у задоволенні заяви позивача щодо винесення додаткового рішення у справі №161/14715/21 з питання визнання за ОСОБА_1 надалі іменуватись прізвищем « ОСОБА_3 », по причині того, що вказані вимоги не заявлялись ОСОБА_1 при звернені до суду із заявою про розірвання шлюбу.

Предметом розгляду справи є питання визнання за позивачем права іменування шлюбним прізвищем після розірвання шлюбу.

Суд зауважує, що поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

В основному, під спором про право розуміють опір, перешкода у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. При відсутності цих елементів не може бути й спору про право. Спір про право може виникнути виключно у разі порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи інтересів особи, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права.

З іншого боку, необхідною умовою порушення судового провадження є наявність певного спору, конфлікту, що виник із суспільних відносин, які опосередковуються правом.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що в кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору. Така незгода має втілюватись у вчиненні учасником процесу об`єктивно необхідних дій для відновлення порушеного права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом положень, ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа, право якої порушене, оспорене чи не визнане, вправі захищати його судовим порядком шляхом пред`явлення позову до відповідальної за порушення права особи.

З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами щодо заявленого питання відсутній, доказів зворотного матеріали справи не містять.

Будь-яких доказів невизнання розглядуваного права ОСОБА_1 на іменування шлюбним прізвищем після розірвання шлюбу з боку інших фізичних чи юридичних осіб позивачем не надано.

Механізм прийняття та розгляду заяв про зміну прізвища фізичних осіб громадян України визначено Порядком розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 за № 915.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Щоб повернути собі колишнє прізвище, після розірвання шлюбу зацікавлена особа має право на звернення в органи ДРАЦС з написанням відповідної заяви, щодо свого наміру повернути прізвище, яке він або вона носила до шлюбу.

Відмова у наданні дозволу на зміну імені може бути в установленому порядку оскаржена у суді.

Відповідно до вказаного, якщо особа не бажає повертати дошлюбне прізвище вона може надалі іменуватись прізвищем, яке набула у шлюбі без вчинення додаткових дій.

Особа має право самостійно вирішувати, яке прізвище вона хоче носити.

Це право було набуте внаслідок шлюбу і збереглося за особою відповідно до законодавства, що регулює питання зміни прізвищ.

Суд також зауважує, що положення Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженні Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 вказують на можливість отримання особою довідки із зазначенням прізвищ, власних імен, по батькові осіб, які зареєстрували шлюб, їх прізвища після реєстрації шлюбу і дат реєстрації шлюбу та його розірвання.

Відтак, законом встановлений чіткий позасудовий порядок вирішення вказаного питання.

Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.

Порушенням вважається такий стан суб?єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб?єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, або порушення права пов?язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Зважаючи на встановлені судом обставини, відсутність факту порушення прав позивача, підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61, 209, 214-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, ст.. 16 ЦК України, ст. 113 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на шлюбне прізвище після розірвання шлюбу, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08 жовтня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк