Справа № 182/3674/25
Провадження № 2-о/0182/148/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16.10.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду з заявою, заінтересовані особи - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Христинівка Христинівського району Черкаської області. На теперішній час заявниця досягла пенсійного віку і звернулась 31 січня 2025 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для оформлення пенсії за місцем проживання. За принципом екстериторіальності її заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області та листом від 17.02.2025 року ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надало заявниці копію рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 07.02.2025 року № 82, яким заявниці відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. У рішенні повідомлялось про те, що за результатами розгляду заяви до страхового стажу не зараховано: періоди роботи протягом липня 1984 року грудня 2003 року, згідно із трудовою книжкою НОМЕР_1 від 14.02.1986 року, оскільки на титульному аркуші наявне виправлення в прізвищі « ОСОБА_3 » (російською мовою) на « ОСОБА_4 » (російською мовою) та запис про зміну прізвища зроблений на підставі свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 від 26.04.1985 року, але у свідоцтві зазначено дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 » (російською мовою); навчання з 01.09.1982 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно диплому НОМЕР_3 від 16.07.1984 року, оскільки документ видано ОСОБА_3 , що не відповідає дошлюбному прізвищу, згідно свідоцтва про шлюб. Також, не враховані при обчисленні страхового стажу наявні архівні довідки: від 30.05.2024 року № 740, щодо роботи з 13.07.1984 року по 12.08.1989 року, оскільки зазначено прізвище « ОСОБА_3 » (російською мовою), що не відповідає дошлюбному прізвищу заявниці, зазначеному у свідоцтві про шлюб « ОСОБА_3 » (російською мовою); від 15.11.2024 року № 1486, щодо роботи з 02.12.1992 року по 12.10.1993 року, оскільки відсутній взаємозв`язок між прізвищами « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_5 » (російською мовою). Тому, на підставі викладеного, представник заявниці змушений звернутись до суду з даною заявою та просить ухвалити рішення суду, яким встановити той факт, що трудова книжка НОМЕР_1 від 14.02.1986 року, диплом НОМЕР_3 від 16.07.1984 року, архівна довідка від 30.05.2024 року № 740 та архівна довідка від 15.11.2024 року № 1486 належать ОСОБА_2 .

В судове засідання заявниця не прибула, від її представника на адресу суду надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити за їх відсутності, вимоги підтримує та на задоволенні заяви наполягає (а.с.69).

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не прибув, однак, своїм правом, визначеним цивільно-процесуальним законодавством, скористався та подав до суду відзив на позовну заяву, з посиланням на обставини щодо безпідставності задоволення позовних вимог, де просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.71-72).

Суд, ознайомившись з поданим відзивом, до уваги його не приймає, оскільки заявником до суду подано заяву в порядку окремого провадження, щодо встановлення відповідного факту, який для ОСОБА_2 породжує юридичні наслідки. Натомість, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до суду подано відзив на позовну заяву, подання якого в окремому провадженні не передбачено. Окрім цього, представником заінтересованої особи подано «відзив на адміністративний позов», що також є недопустимим, оскільки, суд, вкотре, наголошує: від ОСОБА_2 до суду надійшла саме заява в порядку окремого провадження, а не адміністративний позов, тому, з вищевказаних обставин, думка УПФ в Дніпропетровській області, судом до уваги не приймається.

Представник заінтересованої особи Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не прибув, однак, своїм правом визначеним цивільно-процесуальним законодавством скористався та подав до суду пояснення на заяву, згідно яких зазначає наступне. Пунктом 2.1. Розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою, згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1), а у разі необхідності - за формою, згідно з додатком 3 до Положення - індивідуальні відомості про застраховану особу). Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі, за період до 1 січня 2004 року. Відповідно до пункту 3 Порядку, підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Відповідно до пункту 8 Порядку №637, період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально - виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів. Пунктом 26 Порядку № 637 передбачено, що, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження (пункт 2.11.) Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.(пункт 2.12.). Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.(пункт 2.13.). Згідно пункту 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.05.1995 року № 5, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так й інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутись до суду в інтересах інших осіб, а також за заявою прокурора. Пункт 12 Постанови № 5 визначає, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвище, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Таким чином, враховуючи вищевикладене, представник заінтересованої особи просить суд дані пояснення при ухваленні рішення взяти до уваги та винести рішення, у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.50-54).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Христинівка Христинівського району Черкаської області. 31 січня 2025 року заявниця звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для оформлення пенсії за місцем проживання та за принципом екстериторіальності її заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області. 17 лютого 2025 року ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надало заявниці копію рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 07.02.2025 року № 82, яким заявниці відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови у призначенні пенсії стали обставини, які полягали в тому, що заявниці до страхового стажу не зараховано: періоди роботи протягом липня 1984 року грудня 2003 року, згідно із трудовою книжкою НОМЕР_1 від 14.02.1986 року, оскільки на титульному аркуші наявне виправлення в прізвищі « ОСОБА_3 » (російською мовою) на « ОСОБА_4 » (російською мовою) та запис про зміну прізвища зроблений на підставі свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 від 26.04.1985 року, але у свідоцтві зазначено дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 » (російською мовою); навчання з 01.09.1982 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно диплому НОМЕР_3 від 16.07.1984 року, оскільки документ видано ОСОБА_3 , що не відповідає дошлюбному прізвищу, згідно свідоцтва про шлюб. Також, не враховані при обчисленні страхового стажу наявні архівні довідки: від 30.05.2024 року № 740 щодо роботи з 13.07.1984 року по 12.08.1989 року, оскільки зазначено прізвище « ОСОБА_3 » (російською мовою), що не відповідає дошлюбному прізвищу заявниці, зазначеному у свідоцтві про шлюб « ОСОБА_3 » (російською мовою); від 15.11.2024 року № 1486, щодо роботи з 02.12.1992 року по 12.10.1993 року, оскільки відсутній взаємозв`язок між прізвищами « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_5 » (російською мовою) (а.с.25-26).

Судом при вивчені матеріалів справи було встановлено та з`ясовано, що у свідоцтві про народження заявниці НОМЕР_4 , виданому 15.12.1964 року, зазначається батько ОСОБА_6 , мати ОСОБА_7 , а їх донька ОСОБА_8 , тобто дане зазначення, свідчить про те, що в даному свідоцтві про народження було допущено граматичні помилки, зокрема, прізвище матері слід вірно вважати в жіночій формі, як « ОСОБА_3 », а не в чоловічій « ОСОБА_3 ». Написання по батькові матері українською мовою повинно бути ОСОБА_9 , а не ОСОБА_10 . Тобто, в даному випадку, наявний невірний переклад із російської мови. Відповідно, в жіночій формі правильне прізвище їх доньки ОСОБА_8 , а недотримання написання форми прізвища призвело і до неправильного його написання у свідоцтві про шлюб: ОСОБА_3 (чоловіче прізвище) замість правильного ОСОБА_3 (жіноче прізвище). Окрім цього, в подальшому, в документах (трудова книжка, диплом та особовій картці працівника) прізвище ОСОБА_3 зазначалось уже в правильному написанні - в жіночій формі.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що розбіжності в написані прізвища заявниці є наявними, виникли з причини невірного перекладу та є суттєвими, в позасудовому порядку заявниця позбавлена можливості встановити факт належності їй відповідних документів, суд вважає, що допущені описки є очевидними, перешкоджають заявниці у повному обсязі користуватись своїми майновими та немайновими правами, а тому не викликає сумніву той факт, що трудова книжка НОМЕР_1 від 14.02.1986 року, диплом НОМЕР_3 від 16.07.1984 року, архівна довідка від 30.05.2024 року № 740 та архівна довідка від 15.11.2024 року № 1486, належать ОСОБА_2 .

За таких обставин, заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.315- 319 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт належності трудової книжки НОМЕР_1 від 14.02.1986 року, диплому НОМЕР_3 від 16.07.1984 року, архівних довідок від 30.05.2024 року № 740 та від 15.11.2024 року № 1486 - ОСОБА_2 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал