УХВАЛА

13 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 237/3566/17

провадження № 61-11305вд25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Пархоменка П. І. розглянув заяву ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_6, про відвід судді Калараша А. А. від розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 11 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна, про визнання заяви недійсною, визнання договорів діючими (не припиненими), скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та поновлення запису,

постановив ухвалу про наступне:

1. 01 вересня 2025 року адвокат Копитко Є. В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав доВерховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 11 липня 2023 року та постанову Верховного Суду від 04 грудня 2024 року.

2. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 вересня 2025 року касаційну скаргу передано судді-доповідачу Каларашу А. А. та визначено суддів, які входять до складу колегії:

Пророк В. В., Петров Є. В.

3. Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2025 року заяви про самовідвід суддів Верховного Суду: Петрова Є. В. та Пророка В. В. задоволено. Відведено суддів Петрова Є. В. та Пророка В. В. від участі у розгляді касаційної скарги ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 11 липня

2023 року та постанову Верховного Суду від 04 грудня 2024 року у справі

№ 237/3566/17. Вказану касаційну скаргу передано на повторний автоматизований розподіл.

4. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 вересня 2025 року касаційну скаргу передано судді-доповідачу Каларашу А. А. та визначено суддів, які входять до складу колегії:

Грушицький А. І., Литвиненко І. В.

5. Ухвалою Верховного Суду від 15 вересня 2025 року заяви про самовідвід суддів Верховного Суду: Грушицького А. І. та Литвиненко І. В. задоволено. Відведено суддів Грушицького А. І. та Литвиненко І. В. від участі у розгляді касаційної скарги ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 11 липня 2023 року та постанову Верховного Суду від 04 грудня 2024 року у справі № 237/3566/17. Вказану касаційну скаргу передано на повторний автоматизований розподіл.

6. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 вересня 2025 року касаційну скаргу передано судді-доповідачу Каларашу А. А. та визначено суддів, які входять до складу колегії:

Карпенко С. О., Ситнік О. М.

7. Ухвалою від 29 вересня 2025 року Верховний Суд поновив

ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 11 липня 2023 року. Відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Верховного Суду від 04 грудня 2024 року. Відкрив касаційне оскарження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 11 липня 2023 року.

8. 08 жовтня 2025 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 (далі - позивач), подана представником ОСОБА_6 , про відвід судді Калараша А. А., яка мотивована тим, що суддя-доповідач несвоєчасно вирішив питання про відкриття касаційного оскарження, оскільки ухвалу про відкриття касаційного провадження колегія суддів постановила 29 вересня 2025 року, незважаючи на те, що касаційну скаргу внаслідок автоматизованого розподілу справи між суддями призначено судді-доповідачу Каларашу А. А. 02 вересня 2025 року. Також представник позивача зазначає, що колегія суддів безпідставно поновила ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції, оскільки в процесуальному документі, поданому у справі № 757/64192/19, ОСОБА_2 визнала факт ознайомлення з текстом оскаржуваної постанови 04 липня 2025 року. Наполягає на тому, що оскаржуваним судовим рішенням не порушуються права, свободи та інтереси ОСОБА_2 . Крім того, представник позивача наполягає на тому, що подав до суду документи на підтвердження неналежного обґрунтування підстав касаційного оскарження ОСОБА_2 , визначених пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), однак незважаючи на це, Верховний Суд відкрив касаційне провадження у справі.

9. Ухвалою Верховного Суду від 10 жовтня 2025 року заявлений

представником позивача відвід судді Верховного Суду Калараша А. А. визнано необґрунтованим, заяву передано для вирішення іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК.

10. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 жовтня 2025 року на виконання вимог частини третьої статті 40 ЦПК вказану заяву про відвід передано судді Пархоменку П. І.

11. Дослідивши зміст заяви про відвід, вважаю, що підстав для її задоволення немає, оскільки доводи представника позивача не містять посилання на обставини, які б дали підстави для висновку про необ`єктивність та упередженість судді Верховного Суду Калараша А. А.

12. Вирішення питання про відвід судді підпадає під сферу дії статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

13. Наявність обставин, що виключають участь судді в цивільному судочинстві (стаття 36 ЦПК) в даному конкретному випадку охоплюється поняттям «безсторонність», в сенсі статті 6 параграфу 1 Конвенції і має визначатися «суб`єктивною оцінкою», на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та «об`єктивною оцінкою» - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які законні сумніви з цього приводу. У межах об`єктивної оцінки має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо неупередженості суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Вирішується питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі (пункт 81 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Салов проти України»).

14. Підстави для відводу передбачені у статті 36 ЦПК. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

15. Наведені представником позивача у заяві доводи свідчать про його незгоду з процесуальними діями судді Калараша А. А. що відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК не може бути підставою для відводу.

16. Говорячи про «об`єктивний критерій» на підставі якого визначається наявність «неупередженості суду» в даній ситуації Суд враховує, що «об`єктивна перевірка» полягає в тому, що суд повинен створити враження неупередженості у стороннього спостерігача (пункт 65 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Incal v Turkey»), тобто необхідно визначити, чи маються, окрім поведінки судді, факти, що піддаються перевірці, які можуть викликати сумнів відносно неупередженості, в такому розумінні значення можуть мати навіть уявлення (пункт 58 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ferrantelli and Santangelo v Italy»). Для цього необхідно дотримання двох окремих умов: по-перше, щоб держава виконала свій обов`язок загального характеру по захисту судової системи від конфлікту інтересів, забезпечуючи, щоб внутрішня організація не допускала виконання однією і тією ж особою різних функцій в судовому процесі (пункт 123 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Kyprianou v Cyprus»); по-друге, щоб кожний суддя мав виконати своє особисте зобов`язання заявити самовідвід по відношенню до справи, де можливе виникнення думки такого конфлікту (пункт 48 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hauschildt v Denmark»).

17. За змістом частини третьої статті 39 ЦПК відвід повинен бути вмотивованим.

18. В даній справі доводи заяви про відвід стосуються незгоди

позивача з процесуальними діями судді Калараша А. А. у зв`язку із чим «об`єктивний критерій», який би міг свідчити про неупередженість судді не підтверджується.

19. Крім того, згідно із частиною четвертою статті 36 ЦПК незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

20. При дослідженні «суб`єктивної оцінки» береться до уваги, те що по-перше, на суд розповсюджується презумпція особистої неупередженості суддів, оскільки не встановлені докази зворотного (пункт 119 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Kyprianou v Cyprus»); по-друге на дії суддів не повинні впливати особиста прихильність чи упередження, що стосується особистих переконань судді у справі (пункт 118 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Kyprianou v Cyprus»), тобто суб`єктивний критерій стосується особистих переконань судді у справі.

21. Так, доводи, на які посилається особа, яка заявила відвід, не підтверджують будь-яку особисту прихильність судді Калараша А. А. до сторони у справі, ставлення його до справи або висловлення ним позиції саме по справі, що розглядається, а тому в даному випадку «суб`єктивний критерій» також не знайшов підтвердження.

22. Таким чином, вказані у заяві обставини для відводу судді не охоплюються змістом статі 36 ЦПК, а подальша участь судді у розгляді справи не буде становити порушення статті 6 Конвенції, що є підставою для відмови в задоволені заяви.

Керуючись статтями 36, 40 ЦПК, Суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_6 , про відвід судді Калараша А. А. від розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 11 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна, про визнання заяви недійсною, визнання договорів діючими (не припиненими), скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та поновлення запису відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя П. І. Пархоменко