П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Надточий К.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 липня 2025 року, ухвалене під головуванням суді Горбенко Н.О., у м. Києві, повний текст рішення складено 22 липня 2025 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» звернулося до суду з позовом та просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 4/3774658 від 22 червня 2021 року у розмірі 133 157,12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 червня 2021 року між ОСОБА_1 та АТ «Креді Агріколь Банк» був укладений кредитний договір № 4/3774658, відповідно до якого (п.1.1. Кредитного договору) Банк надав, а Позичальник отримав кредитні кошти в сумі 78 600,00 грн. строком на 60 місяців - з 22 червня 2021 року по 21 червня 2026 року. Банк виконав свої обов`язки за Кредитним договором № 4/3774658 від 22 червня 2021 року належним чином. Відповідач наразі порушує умови п. 1.1 та п. 2.2 Кредитного договору - не здійснює повернення кредиту згідно Графіку платежів по кредиту. 18 грудня 2024 року між Банком та ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір про відступлення права вимоги № 5-2024. Відповідно до Додатку 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 18 грудня 2024 року, 20 грудня 2024 року відбулося відступлення прав вимоги за Кредитним договором № 4/3774658 від 22 червня 2021 року, що був укладений між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 . Відповідно до Договору відступлення ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» набуло прав кредитора до ОСОБА_1 за Кредитним договором. Позивач зазначає, що на дату відступлення (20.12.2024) заборгованість за Кредитним договором становила 123 584,76 грн., яка складалась з: строкова заборгованості за тілом кредиту - 30 676,79 грн.; прострочена заборгованості за тілом кредиту - 13 333,37 грн.; заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом - 512,23 грн.; заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом 16 260,97 грн.; заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 1 847,10 грн.; прострочена заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості - 60 954,30 грн. За період з 20 грудня 2024 по 18 квітня 2025 року позивачем було нараховано: проценти за користування кредитом - 2 183,96 грн.; комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 7 388,40 грн. Загальна заборгованість відповідача за Кредитним договором відповідно до розрахунків заборгованості по Кредитному договору № 4/3774658 від 22 червня 2021 року становить 133 157,12 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 44 010,16 грн.; заборгованості за процентами за користування кредитом - 18 957,16 грн.; заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 70 189,80 грн. За період з 20 грудня 2024 року по 18 квітня 2025 року боржником добровільно платежі не сплачувались.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 22 липня 2025 року позов ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» заборгованість за Кредитним договором № 4/3774658 від 22 червня 2021 року в загальному розмірі 48 190,52 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» просить скасувати рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ТОВ «ФК «БРАЙТ-К», зазначає, що необґрунтованим є висновок суду першої, що послуги Банку, визначені п. 1.4 Кредитного договору, за які передбачена оплата комісія за обслуговування кредитної заборгованості, не можуть бути платними, оскільки п. 1.4 Кредитного договору не містить положень про те, що вказані дії банку будуть здійснюватися більше одного разу на місяць. Адже п. 1.4 Кредитного договору не містить також і обмеження, що такі послуги будуть надаватися не більше одного разу на місяць. Звертає увагу суду на те, що згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування) передбачено надання інформації на вимогу споживача поза умовами Кредитного договору, тоді як п. 1.4 Кредитного договору передбачено надання послуг згідно наведеного переліку. До укладення договору про споживчий кредит Банк надав відповідачу інформацію, необхідну для порівняння пропозицій різних кредитодавців з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надана Банком відповідачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді) із зазначенням дати надання такої інформації. Таким чином Банк виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»). Перелік послуг, зазначений в п. 1.4.2 Кредитного договору, співпадає з переліком послуг, зазначеним в паспорті споживчого кредиту. Сума комісія була включена в загальну вартість кредиту, а відповідач підписанням паспорту споживчого кредиту підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних нею умов кредитування. Таким чином, ще до підписання Кредитного договору відповідачу було доведено перелік послуг, які їй можуть бути надано відповідно до п.1.4 Кредитного договору без обмеження їх щомісячної кількості. Крім того, посилається на висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 13 липня 2022 року справі №363/1834/17, та вказує, що відповідач шляхом підписання кредитного договору підтвердила згоду з його умовами, в т. ч. сплатою комісії за обслуговування кредиту, а відтак відсутні підстави для кваліфікації такого правочину нікчемним.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 22 червня 2021 року ОСОБА_1 ознайомилась із умовами кредитування в АТ «Креді Агріколь Банк» та своїм власноручним підписом підписала Паспорт споживчого кредиту - інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.

22 червня 2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 4/3774658 за умовами якого, Банк надає Позичальнику кредит в сумі 78 600,00 гривень строком на 60 місяців - з 22 червня 2021 року до 21 червня 2026 року (включно). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за цим Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток №1 до Договору, що є його невід`ємною частиною), як День повернення кредиту. Кредит надається Позичальнику на споживчі потреби. (п.п. 1.1, 1.2 Кредитного договору).

Як вбачається із п. 1.3 Кредитного договору, для зарахування кредитних коштів Позичальник повинен мати відкритий у Банку поточний або поточний (картковий) рахунок.

Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору встановлено, що за користування кредитом Позичальник сплачує проценту винагороду (надалі - проценти) щомісячно, в розмірі 15,00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Кредитним договором, а також Позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,35% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. Кредитного договору.

Як вбачається із п.1.5 Кредитного договору, всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно Кредитного договору, визначені в Правилах надання споживчого кредиту в АТ «Креді Агріколь Банк» та умовах страхування життя Позичальника (надалі Правила), які є невід`ємною частиною Кредитного договору та розміщені на офіційному сайті Банку: www.credit-agricole.ua.

Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору встановлено, що з метою обслуговування кредиту Банк відкриває Позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості № НОМЕР_1 в Банку (надалі - Рахунок погашення заборгованості).

У відповідності до п. 2.2 Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків Графіку платежів по кредиту, щомісяця, в День повернення кредиту на Рахунок погашення заборгованості, сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісій в День повернення кредиту.

Положеннями п. 3.1 Кредитного договору встановлено, що у разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісійною винагородою згідно умов Договору, на суму простроченого платежу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше 15 % від суми простроченого платежу.

Відповідно до п. 4.5 Кредитного договору встановлено, що шляхом підписання цього Договору Позичальник підтверджує, що він в день укладення Договору особисто отримав свій примірник Договору; умови Договору йому зрозумілі; з Правилами, що розміщені на офіційному сайті Банку, ознайомлений, приймає та погоджується; з тарифами Банку ознайомлений і згодний; йому до укладення Договору Банком надано інформацію, яка визначена ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_1 за період з 22 червня 2021 року по 20 грудня 2024 року вбачається, що АТ «Креді Агріколь Банк» 22 червня 2021 року на рахунок ОСОБА_1 зарахувало кредитні кошти у розмірі 78 600,00 грн. із призначенням платежу «ПЕРЕКАЗ: НАЦ. ВАЛЮТА НАДАННЯ КРЕДИТУ ЗГІДНО КРЕДИТ.ДОГОВОРУ № 4/3774658 від 22.06.2021».

Відповідно до платіжної інструкції № 37354088-1 від 22 червня 2021 року АТ «Креді Агріколь Банк» здійснило зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 у розмірі 78 600,00 грн.

За обставинами цієї справи ОСОБА_1 не заперечує факт укладення 22 червня 2021 року з АТ «Креді Агріколь Банк» кредитного договору № 4/3774658.

18 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «Брайт-К» (Новий кредитор) та АТ «Креді Агріколь Банк» (Первісний кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № 5-2024, у відповідності до якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові коштів у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором (п. 2.1 Договору).

Право вимоги переходить від Первісного кредитора до Нового кредитора з дати підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги за зразком, наведеним в Додатку №1 до Договору, що становить його невід`ємну частину (п. 3.1 Договору).

Вартість прав вимоги, належна до сплати Первісному кредитору, встановлюється в Реєстрі прав вимог, та складає: а) 18,7 % від суми заборгованості (тіло, проценти, комісія нараховані Первісним кредитором на дату підписання Реєстру прав вимог) за Свобода, картки та споживчі кредити (без застави) 180+; б) 14,7 % від суми заборгованості (тіло, проценти, комісія нараховані Первісним кредитором на дату підписання Реєстру прав вимог) за Свобода, картки та споживчі кредити (без застави) 360+ (п. 4.1 Договору).

20 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Брайт-К» (Новий кредитор) та АТ «Креді Агріколь Банк»(Первісний кредитор) уклали Акт приймання-передачі Розширеного реєстру прав вимог щодо Кредитних договорів станом на 20 грудня 2024 року до Реєстру прав вимог № 1 від 20 грудня 2024 року до Договору про відступлення права вимоги № 5-2024 від 18 грудня 2024 року.

У відповідності до Додатку № 1 від 20 грудня 2024 року до Договору про відступлення права вимоги № 5-2024 від 18 грудня 2024 року Первісний кредитор відступає Новому кредитору наступні Права вимоги до наступних Боржників, зокрема: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , номер кредитного договору: 4/3774658 від 22 червня 2021 року на загальну суму заборгованості у розмірі 123 584,76 грн.

У пункті 2 Додатку № 1 від 20 грудня 2024 року встановлено, що вартість прав вимоги, належна до сплати Первісному кредитору за цим Реєстром прав вимог та визначена згідно п. 4.1. п. б Договору, складає 5 412 911,07 грн.

Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів №14835 від 20 грудня 2024 року, вбачається, що ТОВ «ФК «Брайт-К» здійснило платіж у розмірі 5 412 911,07 грн. на користь АТ «Креді Агріколь Банк» із призначенням платежу: «Оплата згідно договору про відступлення права вимоги № 5-2024 від 18 грудня 2024 року та реєстру №1 від 20 грудня 2024 року».

Згідно із розрахунку заборгованості АТ «Креді Агріколь Банк» по кредиту, наданому ОСОБА_1 , кредитний договір № 4/3774658 від 22 червня 2021 року, вбачається, що станом на 20 грудня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 склала: 30 676,79 грн. - рахунок строкової заборгованості; 13 333,37 грн. - рахунок простроченої заборгованості; 512,23 грн. - рахунок нарахованих відсотків; 16 260,97 грн. - рахунок прострочених відсотків; 1 847,1 грн. - рахунок комісії; 60 954,3 грн. - рахунок простроченої комісії, що разом становить 123 584, 76 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Брайт-К» станом на 18 квітня 2025 року за кредитним договором № 4/3774658 від 22 червня 2021 року за період з 22 червня 2021 року по 18 квітня 2025 року (включно), вбачається, що загальна заборгованість складає 133 157,12 грн., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту - 44 010,16 грн.; сума заборгованості за процентами - 18 957,16 грн.; сума заборгованості за комісією - 70 189,80 грн., а всього сума заборгованості за кредитом становить - 133 157,12 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Оцінюючи зміст положення пункту 1.4 Кредитного договору, суд дійшов висновку, що дії банку, які складають обслуговування кредиту, відповідають зобов`язанням кредитодавця про надання інформації споживачу, визначених статтею 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому такі послуги не можуть бути оплатними. Крім того, п. 1.4 Кредитного договору не містить положень про те, що вказані дії банку будуть здійснюватись більше одного разу на місяць. Тобто, положення п. 1.4 Кредитного договору можна розтлумачити так, що навіть електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування Позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмову) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо, один раз на місця є платним, що не відповідає вищевказаним нормам законодавства. Таким чином, суд дійшов висновку, що положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними. За даних обставин, позовна вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією у розмірі 70 189,80 грн., задоволенню не підлягає. Оскільки без належних на те правових підстав відповідачу була нарахована комісія за кредитним договором № 4/3774658 від 22 червня 2021 року на загальну суму 84 966,60 грн., з яких відповідачем сплачено 14 776,80 грн., які мали бути спрямовані на погашення відсотків та заборгованості за тілом кредиту, то загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № 4/3774658 від 22 червня 2021 року становить 48 190,52 грн. із розрахунку: 44 010,16 грн. (заборгованість за тілом кредиту) + 18 957,16 грн. (заборгованість за відсоткам) - 14 776,80 грн. (кошти, внесені відповідачем в рахунок сплати комісії) = 48 190,52 грн.

Апеляційний суд не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23).

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У частині першій статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) зроблено висновок, що «під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту».

Як встановлено матеріалами справи, 22 червня 2021 року між ОСОБА_1 та АТ «Креді Агріколь Банк» був укладений кредитний договір № 4/3774658, відповідно до якого (п.1.1. Кредитного договору) Банк надав, а Позичальник отримав кредитні кошти в сумі 78 600,00 грн. строком на 60 місяців - з 22 червня 2021 року по 21 червня 2026 року. Відповідно до п.1.2 договору кредит надається позичальнику на споживчі потреби.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У справі, яка переглядається, апеляційним судом встановлено, що пунктом 1.4.2 укладеного кредитного договору від 22 червня 2021 року сторони обумовили, що за користування кредитом позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,35% від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. кредитного договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашання заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо.

Відповідно до п. 1.5. договору всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно договору, визначені в Правилах надання споживчого кредиту в АТ «Креді Агріколь Банк».

Відповідно до п.п. 1.4.3 протягом дії Договору розмір процентів та комісії залишається незмінним, крім випадків внесення змін до Договору за згодою Сторін в порядку, визначеному п. 4.8 Договору.

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення комісії, суд першої інстанції залишив поза увагою, що комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості, що встановлена п. 1.4.2 кредитного договору, включає послуги, що виходять за межі безоплатного інформування, передбаченого частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», а саме за надання відповідної інформації через дистанційні системи обслуговування).

Як було зазначено вище, відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяцьбезоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності).

Зі змісту зазначеної норми закону вбачається, що споживач має право отримувати безкоштовно не більше ніж один раз на місяць визначену даною нормою закону інформацію на його вимогу.

Зазначене ніяким чином не суперечить умовам п. 1.4.2 укладеного кредитного договору від 22 червня 2021 року, в якому передбачено надання послуг з обслуговування кредитної заборгованості не на вимогу споживача, а шляхом, в тому числі надання інформації щодо стану заборгованості, через дистанційні системи обслуговування.

Відтак висновок суду про нікчемність зазначеного положення договору і відповідно відмова в задоволенні вимоги про стягнення комісії є помилковими.

Помилковими також є посилання суду першої інстанції на висновки, викладені Верховним Судом в Постанові від 06 листопада 2023 у справі № 204/224/21, оскільки за обставинами справи, що була предметом касаційного перегляду, кредитний договір було укладено в грудні 2007 року, тоді як в даній справі кредитний договір укладено в 2021 році, тобто після набуття чинності Законом України від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII «Про споживче кредитування», яким по-іншому врегульовано питання надання інформації протягом строку дії договору про споживчий кредит (стаття 11), а також включено до загальних витрат за споживчим кредитом комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (стаття 8).

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Згідно із розрахунку заборгованості АТ «Креді Агріколь Банк» за кредитним договором № 4/3774658 від 22 червня 2021 року, вбачається, що станом на 20 грудня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 склала: 30 676,79 грн. - рахунок строкової заборгованості; 13 333,37 грн. - рахунок простроченої заборгованості; 512,23 грн. - рахунок нарахованих відсотків; 16 260,97 грн. - рахунок прострочених відсотків; 1 847,1 грн. - рахунок комісії; 60 954,3 грн. - рахунок простроченої комісії, що разом становить 123 584, 76 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «ФК «Брайт-К», станом на 18 квітня 2025 року за кредитним договором № 4/3774658 від 22 червня 2021 року за період з 22 червня 2021 року по 18 квітня 2025 року (включно), вбачається, що загальна заборгованість складає 133 157,12 грн., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту - 44 010,16 грн.; сума заборгованості за процентами - 18 957,16 грн.; сума заборгованості за комісією - 70 189,80 грн., а всього сума заборгованості за кредитом становить - 133 157,12 грн.

Контррозрахунку заборгованості, що спростовує розмір заборгованості, визначений позивачем, відповідачем не надано, як і не наданодоказів які б свідчили про виконання взятих на себе зобов`язань.

Встановивши, що відступлення (продаж) прав вимоги та майнових прав за договором про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами від 18 грудня 2024 року № 5-2024 не суперечить ст. 514 ЦК України, відповідач умови договору в частині, що стосуються її прав не оспорювала, а тому права позивача є порушеними та наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 4/3774658 від 22 червня 2021 року у розмірі 133 157,12 грн.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність в укладеному правочині погоджених сторонами умов щодо нарахування комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

При подачі позовної заяви ТОВ «ФК «Брайт-К»сплатило судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. При подачі апеляційної скарги ТОВ «ФК «Брайт-К» сплатило судовий збір у розмірі 3 633,60 грн., оскільки апеляційний суд приходить до висновку про задоволення позову, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача у розмірі 6 056,00грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 липня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БРАЙТ-К», місце знаходження: м. Київ, вул. Гніздовського Якова, 1, ідентифікаційний код 41874691, заборгованість за кредитним договором №4/3774658 від 22 червня 2021 року у розмірі 133 157,12 (сто тридцять три тисячі сто п`ятдесят сім) гривень 12 копійок: з яких: сума заборгованості за тілом кредиту - 44 010,16 (сорок чотири тисячі десять) гривень 16 копійок; сума заборгованості за процентами - 18 957,16 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят сім) гривень 16 копійок; сума заборгованості за комісією - 70 189,80 (сімдесят тисячі сто вісімдесят дев`ять) гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БРАЙТ-К», місце знаходження: м. Київ, вул. Гніздовського Якова, 1, ідентифікаційний код 41874691 судовий збір у розмірі 6 056,00 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.