"03" жовтня 2025 р. Справа № 2-3205/09
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши заяву Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач Акціонерне товариство «Ощадбанк», боржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про видачу дубліката виконавчого документа,

встановив:

начальник Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа №1/2-3205 виданого Вишгородським районним судом Київської області 25 листопада 2009 року, у зв`язку із втратою його оригіналу.

Учасники процесу, будучи повідомленими про розгляд справи, до суду не прибули, що відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України не є перешкодою для розгляду вказаної заяви.

Суд, дослідивши матеріали заяви, дійшов наступного.

Так, відповідно до довідки архіваріуса Вишгородського районного суду Київської області Малакової К.Ф., цивільну справу №2-3205/09 за 2009 рік за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відібрано для знищення. Оригінал рішення по вказаній справі зберігається в архіві Вишгородського районного суду Київської області.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 06 листопада 2009 року, яке набрало законної сили, (справа №2-3205/09) позовну заяву ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь філії Дніпровського відділення №7989 м. Києва ВАТ «Державний ощадний банк України» солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 418 525 грн. 56 коп., а також судові витрати в розмірі 1 320 грн.

Із довідки начальника Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про втрату виконавчого документу №107373 від 23 вересня 2025 року вбачається, що у Вишгородському ВДВС у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на виконанні перебуває виконавче провадження АСВП 17249550 з виконання виконавчого листа №1/2-3205 виданого 25 листопада 2009 року Вишгородським районним судом Київської області про стягнення із з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості в розмірі 1 420 345 грн. 56 коп. При здійснені виконавчих дій оригінал виконавчого листа втрачено.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє дії на виконання рішення суду добровільно або під примусом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відповідно до п.п. 17, 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін (ст. 12 ЦПК України), в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. При цьому кожна сторона в силу статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вимогами ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно правового висновку ВС викладеного в постанові від 21 липня 2021 року в справі 287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування з важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2022 року в справі 857/7/22).

У постанові ВП ВС від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11 зроблено правовий висновок про те, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону №1404-VII).

У разі пропуску строку для пред?явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України).

Відповідно до п.п. 17.4 п. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів:у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред?явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у п.п. 19.4 п. 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України).

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред?явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред?явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Дослідивши матеріали заяви та долучені до неї документи, суд доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, на підтвердження обставин, викладених у заяві, заявником подано лише довідку про втрату виконавчого документу №107373 від 23 вересня 2025 року.

Встановлено, що рішення Вишгородського районного суду Київської області суду про солідарне стягнення із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 418 525 грн. 56 коп., ухвалено ще у 2009 році (тобто, 16 років тому), однак, жодних належних, допустимих і достатніх доказів про відкриття виконавчого провадження та період вчинення виконавчих дій матеріали справи не містять.

Оскільки заяву про видачу дубліката виконавчого листа подано щодо рішення ухваленого у 2009 році, підстав вважати, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не сплив, у суду немає.

Одна лише довідка про втрату виконавчого листа цих обставин достатньо не висвітлює.

Також суду не надано й відомостей про внесення відповідного запису про виконавче провадження АСПВ №17249550 до Автоматизованої системи виконавчого провадження, зокрема ідентифікатора доступу, який би дозволив суду перевірити наявність чи відсутність такого виконавчого провадження, а також період його здійснення.

Відтак, суд позбавлений можливості встановити, чи відкривалося взагалі виконавче провадження на підставі виконавчого листа №1/2-3205 виданого Вишгородським районним судом Київської області 25 листопада 2009 року, а також коли саме могли сплинути передбачені законом строки для його примусового виконання.

Відтак, в задоволенні заяви слід відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 260, п.п. 17, 17.4 Перехідних положень ЦПК України,

ухвалив:

у задоволенні заяви відмовити.

Повний тест ухвали складено 08 жовтня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Суддя