Номер провадження: 22-з/813/292/25
Справа № 521/7289/24
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
30.09.2025 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого Сегеди С.М.,
суддів: Громіка Р.Д.,
Комлевої О.С.,
за участю секретаря Козлової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у відсутність учасників справи, заяву представника ОСОБА_1 адвоката Кобильника Дениса Олеговича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
06.05.2024 року ТОВ «Консалт Солюшенс» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15.11.2024 року позовну заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» було задоволено (т.2, а.с.79-20).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Кобильник Д.О. ставив питання про скасування рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15.11.2024 року, ухвалення нового судового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (т.2, а.с.42-44).

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Консалт Солюшенс» просив оскаржуване рішення залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на її необґрунтованість (т.2, а.с.68-71).

Постановою Одеського апеляційного суду від 17.06.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - адвоката Кобильника Д.О. було задоволено, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15.11.2024 року скасовано, ухвалено постанову, якою у задоволенні позовних вимог ТОВ «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,відмовлено.

Крім того, стягнуто з ТОВ «Консалт Солюшенс» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 633,00 грн. (т.2, а.с.100-104).

23.06.2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Кобильник Д.О. звернувся із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, яким просив стягнути з ТОВ «Консалт Солюшенс» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у судах першої та апеляційної інстанції у розмірі 102 500,00 грн. (т.2, а.с.105-107).

25.08.2025 року ТОВ «Консалт Солюшенс» подало свої заперечення та просило відмовити у задоволенні заяви про відшкодуванні витрат на правничу допомогу, посилаючись на її необгрунтованість (т.2, а.с.123-125).

Вирішуючи питання про слухання справи у відкритому судовому засіданні, у відсутність учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання (т.2, а.с.119-120).

Колегією суддів також було враховано заяви представника ОСОБА_1 адвоката Кобильника Д.О. та представника ТОВ «Консалт Солюшенс» Коваленка С.О. про розгляд справи за їхньої відсутності (т.2, а.с.129, 130).

Колегія суддів також зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати справу на підставі наявних доказів.

Заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 3 ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За правилами ч. ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

В матеріалах справи міститься договір № 07-06/24 від 24.06.2024 року, укладений між адвокатом Кобильником Д.О. та ОСОБА_1 про надання правової допомоги (т.2, а.с.23-26).

Згідно Акту№ 1 приймання передачі виконаних послуг відповідно до вказаного договору, адвокатом Кобильником Д.О. ОСОБА_1 у суді першої інстанції були надані такі послуги:

- вивчення матеріалів цивільної справи тривалістю 3 години та вартістю 12 000,00 грн;

- підготовка та подання суду, іншим учасникам справи процесуальних документів, тривалістю 6 годин та вартістю 24 000,00 грн.;

- участь у судових засіданнях тривалістю 6 годин та вартістю 24 000,00 грн.,

а всього 60 000,00 грн. (т.2, а.с.29-30).

Згідно Акту № 2 приймання передачі виконаних послуг відповідно до договору про надання правової допомоги № 07-06/24 від 24.06.2024 року адвокатом Кобильником Д.О. ОСОБА_1 були надані у суді апеляційної інстанції наступні послуги:

- підготовка, що включає в себе вивчення рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15.11.2024 року, тривалістю 4 годити та вартістю 20 000,00 грн.;

- ознайомлення з матеріалами справи, тривалістю 1,5 годити та вартістю 7 500,00 грн.;

- участь у судових засіданнях, тривалістю 3 годити та вартістю 15 000,00 грн.,

а всього 42 500,00 грн. (т.2, а.с.109-110).

Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений також і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18).

ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року).

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанціях, через призму критеріїв, встановлених ч. 4 ст. 137 та ч. 3 ст. 141 ЦПК України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді першої та апеляційної інстанціях.

При зменшенні витрат на правову допомогу апеляційним судом враховано:

- чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої та апеляційної інстанціях;

- чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 року у справі № 910/20852/20.

Як вбачається з матеріалів справи, адвокат Кобильник Д.О. надавав правову допомогу ОСОБА_1 в усіх інстанціях, тому, відповідно, був обізнаний у справі з усіма деталями, що з неї випливають.

З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерії розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу та про необхідність покладення на позивача ТОВ «Консалт Солюшенс» судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем ОСОБА_1 у судах першої та апеляційної інстанціях у розмірі 10 000,00 грн.

При цьому колегія суддів виходить із принципів розумності та справедливості судових витрат на правничу допомогу, а також того, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2025 року складає 3 028,00 грн. на місяць.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 270, 381, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Кобильника Дениса Олеговича про ухвалення додаткового рішення про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткову постанову до постанови Одеського апеляційного суду від 17.06.2025 року та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , судові витрати на правничу допомогу у судах першої та апеляційної інстанціях у загальному розмірі 10 000,00 (десять тисяч гривень 00 копійок).

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08.10.2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

О.С. Комлева