Справа № 932/3518/22
Провадження № 2/932/3122/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді Леміщенко О.О., за участю секретаря судового засідання Чубенко А.О., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом Дніпровської міської рад до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третіх осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Петрушенської Інни Романівни про визнання недійсним правочину, припинення права власності та скасування державної реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

05 липня 2022 року Дніпровська міська рада в особі Міського голови Філатова Б.А. звернулася до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третіх осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Петрушенської Інни Романівни про визнання недійсним правочину, припинення права власності та скасування державної реєстрації. Предметом спору за позовом є право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 липня 2022 року для розгляду цивільної справи визначено суддю Кондрашова І.А.

Ухвалою від 28 жовтня 2022 року позову заяву залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою від 02 грудня 2022 року відкрите провадження у справі.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу передано в провадження судді Леміщенко О.О.

Ухвалою від 06 серпня 2025 року цивільну справу прийнято в провадження та призначене підготовче судове засідання.

При дослідженні матеріалів справи було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис №2050 від 22 липня 2022 року у Соборному відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)).

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (актовий запис №574 від 13 грудня 2017 року у Васильківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області).

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що Дніпровська міська рада 05 вересня 2017 року вже зверталась до суду з позовними вимогами до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину та скасування державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 (справа №200/15443/17).

Рішенням Бабушкінського районного суду від 03 грудня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2019 року відмовлено.

Ухвалою від 14 грудня 2021 року по справа №200/15443/17 провадження № 61-19333ск21 Верховний Суд у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Дніпровської міської ради на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року у справі за позовом Дніпровської міської ради (в інтересах якої також діє прокуратура Дніпропетровської області) до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Петрушенська Інна Романівна, про визнання недійсним правочину та скасування державної реєстрації права власності відмовив.

Тобто, з наведеного вбачається, що цивільні справи №932/3518/22 та справа №200/15443/17 є ідентичними.

В підготовчому судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання про закриття провадження у справі з урахуванням наведених фактів.

Представник позивача ОСОБА_1 пояснив, що при звернені до суду з позовом позивачу не було відомо про смерть відповідачів, тому при вирішенні питання про закриття провадження поклався на розсуд суду.

Представник третьої особи та третя особа в судове засідання не з`явилися, про місце, день та час проведення судового засідання були повідомлені належним чином, клопотання про відкладення судового засідання або про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції не надали, в зв`язку з чим ухвалене рішення про проведення підготовчого судового засіданні без їх участі.

Вислухавши представника позивача суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

У статті 26 ЦК України визначено, що усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Відповідно до частини першої статі 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

У статті 46 ЦПК України визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Частиною першою статті 47 ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина перша стаття 48 ЦПК України).

Процесуальне правонаступництво це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Згідно з частиною першою статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Отже, процесуальне правонаступництво, у справах де таке правонаступництво допускається, у разі смерті фізичної особи можливе в порядку статті 55 ЦПК України шляхом залучення правонаступника, однак лише за умови, що смерть особи сталася після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2021 року у справі № 200/21020/15-ц (провадження № 61-9921св19) зазначено, що ЦПК України не містить норм, які б передбачали можливість здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі.

У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.

Отже, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому, незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Таким чином, процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку статті 37 ЦПК України 2004 року можливе шляхом залучення правонаступника померлої сторони (учасника) та лише за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі, адже залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства, є порушенням прав, свобод та інтересів третіх осіб.

В даному випадку смерті відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 настала 11 грудня 2017 року та 21 липня 2022 року відповідно, тобто до відкриття провадження у цивільній справі (02 грудня 2022 року).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Перелік підстав за яких суд закриває провадження у справі є вичерпним і поширювальному тлумаченню не підлягає.

З аналізу п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України убачається, що правонаступників у справу можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася вже після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі.

Системний аналіз указаних норм права, а також положень чч. 1, 2, 4 ст. 25, ч. 1 ст. 26 ЦК України та ч. 2 ст. 48 ЦПК України дає підстави дійти висновку, що на момент звернення з позовом до суду та відкриття провадження у справі учасник справи має бути живим. В іншому випадку провадження у справі не може бути відкрито, а відкрите підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України).

Норма ст. 255 ЦПК України є імперативною. Тобто, за наявності підстав, визначених у пп. 1-8 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі. На такі дії суду не впливає те, чи допускають дані правовідносини правонаступництво.

Вказаний висновок узгоджується з принципом правової визначеності, на якому неодноразово наголошував у своїй практиці Європейський суд з прав людини.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

ЄСПЛ зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне здійснення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, а й щодо національних судів («Diya 97 v. Ukraine», №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010).

Якщо правонаступництво у справі допускається, то правонаступників можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження.

При цьому незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження.

Саме такого висновку дійшов ВС у складі Об`єднаної палати КЦС у постанові від 20.06.2019 у справі №185/998/16.

ЦПК України не містить норм, які б передбачали можливість здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі.

Системний аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку про те, що на момент звернення із позовом до суду позивач по справі має бути наділений цивільною правосуб`єктністю. В іншому разі провадження у справі не може бути відкрито, а відкрите підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 186, п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

За заявленими у позові, що перебуває на розгляді суду, позовними вимогами існує судове рішення від 03 грудня 2019 року по справі №200/15443/17, яке набрало законної сили 08 січня 2020 року.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст.46, 47, 48, 55, 186, 255, 263, 353, 354ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом Дніпровської міської рад до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третіх осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Петрушенської Інни Романівни про визнання недійсним правочину, припинення права власності та скасування державної реєстрації.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана суддею 15 жовтня 2025 року.

Суддя О.О. Леміщенко