К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2025 року місто Київ

справа № 760/21993/24

апеляційне провадження № 22-ц/824/17126/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Саліхова В.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Левенця Б.Б.,

за участю секретаря судового засідання: Алієвої Д.У.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 14 серпня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Коробенко С.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Позов мотивовано тим, що 16 липня 2010 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте спільне життя у позивача з відповідачкою не склалося через відсутність спільних інтересів, різних поглядів на життя та відсутність взаєморозуміння. Позивач зазначив, що шлюбні відносини сторонами не підтримуються, спільне господарство не ведеться.

Сторони від шлюбу мають спільних дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спору щодо місця проживання яких вони не мають.

Посилаючись на наведене, позивач просив суд розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 16 липня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 450.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 14 серпня 2025 року позов задоволено.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 16 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 450), розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Зазначає, що висновки суду не відповідають дійсності та не грунтуються на наявних у справах доказах, оскільки судом проведено розгляд позову у порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Розгляд позову здійснено майже через 11 місяців з моменту відкриття провадження, тому судом не з`ясовано актуальні обставини життя подружжя та дійсні причини розірвання шлюбу, та того, що розірвання шлюбу буде істотно суперечити інтересам позивача, відповідача та їх дітей.

Вважає, що судом не забезпечено збереження сім`ї та не з`ясовано чи покращилися між ними стосунки, адже з часу звернення до суду з позовом до ухвалення рішення пройшло багато часу, чи є бажання позивача розірвати шлюбу сталим, чи останній наполягає на розірванні шлюбу, чи заперечує відповідачка проти позову і чи бажає примирення з позивачем.

Крім того вказує, що заходів щодо примирення подружжя суд не застосовував.

Зауважує, що з часу пред'явлення позову, у сторін нормалізувалися відносини, вони не носять негативного характеру чи негативного впливу, досі підтримують один одного, спільно виховують дітей, тому вважає за можливе збереження сім'ї.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу задовольнити та рішення суду скасувати, посилаючись на збереження сім'ї.

ОСОБА_2 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належно, просили розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 16 липня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 16 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 450).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, щона даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків та на примирення не згодні, збереження сім`ї буде носити формальний характер.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 3 Сімейного Кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим.

Згідно зі ст. ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п.п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 7 ст. 240 ЦПК) . Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції заходів щодо примирення подружжя не застосував, що є порушенням вимог процесуального законодавства. Апеляційний суд враховує доводи апеляційної скарги, що суд мав би вжити заходи для примирення подружжя.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що під час розгляду справи у апеляційному суді обидві сторони заявили про те, що примирись, продовжують сімейні відносини та бажають зберегти шлюб.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції допустив формалізм при вирішенні позову про розірвання шлюбу, повно та всебічно не з`ясовував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, не ужив заходів щодо примирення подружжя, тому дійшов передчасного висновку про існування підстав для розірвання шлюбу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 14 серпня 2025 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2025 року.

Головуючий:

Судді: