Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/4217/25
Провадження № 2/357/2931/25
У Х В А Л А

21.10.2025 місто Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді - Бондаренко О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Приватного підприємства з іноземними інвестиціями «ТЕХНОФАРМ-УКРАЇНА», про відвід судді Бондаренко О.В. від розгляду цивільної справи №357/4217/25,

В С Т А Н О В И В:

28.03.2025 представник позивачки, адвокат Олійник Інна Степанівна, звернулася до суду з позовом, у якому просить у судовому порядку визнати право оренди Приватного підприємства з іноземними інвестиціями «ТЕХНОФАРМ-УКРАЇНА» (номер запису про інше речове право 41294858) на земельну ділянку з кадастровим номером: :03:006:0005 таким, що припинене, визнати відсутнім право оренди Приватного підприємства з іноземними інвестиціями «ТЕХНОФАРМ-УКРАЇНА» на земельну ділянку з кадастровим номером: :03:006:0005 (номер запису про інше речове право 41294858) та припинити державну реєстрацію іншого речового права на земельну ділянку з кадастровим номером: :03:006:0005 площею 3,4174 га, проведену на підставі договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_1 та ПП «ТЕХНОФАРМ-УКРАЇНА» та заяви Приватного підприємства з іноземними інвестиціями «ТЕХНОФАРМ-УКРАЇНА» №22 від 01.03.2021, номер запису про інше речове право 41294858, дата державної реєстрації 26.03.2021, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 57423028 від 01.04.2021, та судові витрати стягнути з відповідача.

01.04.2025 судом постановлено ухвалу, якою прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

11.09.2025 судом постановлено ухвалу, якою закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

20.10.2025 представник відповідача, адвокат Усачук Олексій Іванович, подав до суду заяву, про відвід головуючого судді Бондаренко О.В. від розгляду цивільної справи №357/4217/25, шляхом направлення через систему «Електронний суд», яка передана для розгляду 21.10.2025, мотивуючи тим, що головуючий суддя Бондаренко О.В. підлягає відводу на підставі п.5 ст. 36 ЦПК України, оскільки суддею здійснено розгляд справи № 357/13574/19 про визнання заповіту недійсним, у якій учасниками були: позивач - ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_3 та суддею задоволено позов у вказаній справі відносно спадкового майна померлого, що ставить під сумнів її неупередженість при розгляді даної справи. Тому, просив задовольнити заяву про відвід головуючого судді Бондаренко О.В. від розгляду даної цивільної справи № 357/4217/25.

Згідно положень ч. 7, 8 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно та відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд, при вирішенні даної заяви, виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до ч. 11 ст. 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Згідно із п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

За умовами ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим та заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання, однак, представник відповідача подав заяву про відвід судді з порушенням встановлених строків, а саме на початку розгляду справи по суті.

Підстави для відводу судді можуть мати об`єктивний чи суб`єктивний характер.

Тобто, пряма чи побічна заінтересованість судді в результаті розгляду справи може бути підставою як для відводу, так і для самовідводу. Заінтересованість може мати юридичний або побутовий характер. Юридична заінтересованість судді має місце, якщо від результату вирішення спору в нього виникнуть, зміняться або припиняться певні права або обов`язки. Побутова або фактична заінтересованість полягає в тому, що рішення суду може мати вплив на особисті стосунки судді з оточуючими.

Якщо заяву про відвід з цих підстав подає особа, яка бере участь у справі, підстави відводу потребують доказування.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Крім того, обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

В українському законодавстві гарантії компетентності, незалежності і неупередженості суддів встановлюються Конституцією України, Законом України «Про статус суддів» та Законом України «Про судоустрій України».

Відповідно до ст. 124, ст.126 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Положенням ч. 4 ст. 10 ЦПК України також передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Декларацією щодо принципів незалежності судової влади, прийнятої Конференцією голів Верховних судів країн Центральної та Східної Європи (о. Бріюні, Хорватія, 17.10.2015р.) закріплено принципи, які встановлюють стандарти незалежності судової влади, як однієї з трьох гілок державної влади у прийнятті рішень.

Суд враховує, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - КЗПЛ) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом (п. 1). Як зазначається у п. 11 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 Комітету ОСОБА_6 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухвалених 17.11.2010, зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом» (п. 11).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, викладеною в рішеннях у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії», існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, у контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

Також, у пунктах 28-32 рішення у справі «Газета «Україна - центр» проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. Аналогічна позиція висловлена ЄСПЛ й у пункті 66 рішення у справі «Бочан проти України».

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у пункті 43 рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справах П`єрсак проти Бельгії, Кіпріану проти Кіпру, Грівз проти Сполученого Королівства). Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність головуючого судді презюмується.

Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі Клейн та інші проти Нідерландів).

Таким чином, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10.05.2018 (справа №800/592/17) та від 01.10.2018 (справа №9901/673/18).

Так, підставою для відводу судді представник відповідача вказує на те, що головуючим суддею Бондаренко О.В. було здійснено розгляд іншої справи з тими самими сторонами, а саме справа №357/13574/19 про визнання заповіту недійсним, у якій прийнято рішення даним складом суду, а тому ці підстави викликають сумнів в неупередженості судді.

Так, 09.08.2022 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, у складі головуючого судді Бондаренко О. В., за участю секретаря судового засідання Вангородській О.С., Коротун Т.В., було ухвалено рішення у справі №357/13574/19, яке набрало законної сили 20.09.2022, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , третя особа: Білоцерківська районна державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним, яким позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Отже, судом у складі головуючого судді Бондаренко О.В. вже розглядалася цивільна справа за участю, зокрема, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , при цьому Приватне підприємство з іноземними інвестиціями «ТЕХНОФАРМ-УКРАЇНА» не було учасником правовідносин у вказаній справі, та судом було надано правову оцінку обставинам справи № 357/13574/19 по суті заявлених вимог, однак викладені представником відповідача доводи не підпадають під зазначені підстави для відводу головуючого судді у справі № 357/4217/25 та до суду не надано доказів наявності упередженості судді під час розгляду даної справи, враховуючи, що дана справа розподілена судді Бондаренко О.В. відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями, що підтверджено протоколом від 28.03.2025, так само як і цивільна справа №357/13574/19.

Жодних обставин, які могли б вплинути на неупередженість судді не існує, а та обставина, що головуючим суддею Бондаренко О.В. здійснювався розгляд цивільної справи №357/13574/19 у відповідності до вимог ЦПК України, аж ніяк не може свідчити про упередженість судді при розгляді цивільної справи № 357/4217/25.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Тому, суд дійшов висновку, що заява відповідача - Приватного підприємства з іноземними інвестиціями «ТЕХНОФАРМ-УКРАЇНА», про відвід головуючого судді є необґрунтованою та відповідно до вимог ч. 3 ст.40 ЦПК України, підлягає вирішенню іншим суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 33, 40, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Визнати заяву відповідача - Приватного підприємства з іноземними інвестиціями «ТЕХНОФАРМ-УКРАЇНА», про відвід головуючого судді Бондаренко О.В. від розгляду цивільної справи №357/4217/25, провадження №2/357/2931/25, необґрунтованою.

Заяву відповідача - Приватного підприємства з іноземними інвестиціями «ТЕХНОФАРМ-УКРАЇНА», про відвід головуючого судді Бондаренко О.В. від розгляду цивільної справи №357/4217/25, провадження №2/357/2931/25, передати для вирішення питання про відвід судді у порядку ч. 1 ст.33 ЦПК України до канцелярії Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:О. В. Бондаренко