Справа № 386/1164/25
Провадження № 2/386/419/25
РІШЕННЯ

Іменем України

07 жовтня 2025 року

Голованівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Червоненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Онуфрак В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі. Голованівськ Кіровоградської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив :

Представник позивача - Томилко О.І., звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що 30.07.2024 рокуміж ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №326177871 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, вчиненого одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язувалося надати ОСОБА_1 кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 4600, 00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику. Кредитодавець умови договору виконав у повному обсязі, перерахувавши на банківську картку № НОМЕР_1 відповідача, грошові кошти у розмірі 4600,00 грн. 29 жовтня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № МВ-ТП/6, за умовами якого, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги зазначене у відповідних реєстрах прав вимоги. Позивачем до стягнення з відповідача заявлено заборгованість за кредитним договором у розмірі 14671, 94 грн., з яких: 4599, 40 грн. заборгованість за кредитом, та 10072, 54 грн. заборгованість за процентами, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву у якій зазначає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, де 4599, 40 грн. заборгованість за кредитом та 10072, 54 грн. заборгованість за процентами, вона визнає. Просить у зв`язку із цим повернути позивачу половину судового збору згідно ст. 142 ЦПК України, а також зменшити витрати на професійну правничу допомогу. Справу просить розглядати без її участі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною першою статті 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст. 625 ЦК України). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. У відповідності до положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтями 1048 та 1049 ЦК України визначено що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно положень ст.ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової кошти вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові .

Зі змісту ч. 1 ст. 207 ЦК України вбачається, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, а також якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Судом встановлено, що 30.07.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №326177871 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, вчиненого одноразовим ідентифікатором . Відповідно до умов договору кредитної лінії, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язувалося надати ОСОБА_1 кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 4600,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт». За п. 2.3. договору кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 4 600, 00 грн. 30.07.2024 року, що є датою надання кредиту. Рекомендована дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту є дата закінчення дисконтного періоду кредитування 29.08.2024 року, а саме протягом 30 днів від дня отримання першого траншу позичальником. Кінцева дата повернення кредиту 29.08.2029 року (п. 7.1., 7.3.,11.1 договору). Згідно п. 8.3. договору, на момент укладення договору та отримання першого Траншу за договором базова процентна ставка складає 1,500 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 547,500 відсотків річних. У разі отримання додаткових Траншів за цим договором після 21.08.2024 року базова процентна ставка, яка використовується для нарахування процентів за користування цими додатковим Траншами, обмежується та розраховується від максимального розміру денної процентної ставки зазначеної в частині 5 статті 8 Закону, що складає що складає 1% за день. Відповідно до п. 8.5.1 Договору за період від дати видачі першого траншу до 29.08.2024 року (включно) розрахунок витрат за кредитом здійснюється за Дисконтною процентною ставкою 0,530% відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним, що становить 193,450 % річних. Факт отримання коштів позичальником підтверджується довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», відповідно до якої на банківську картку № НОМЕР_2 позичальника ОСОБА_1 30.07.2024 року були зараховані грошові кошти в розмірі 4 600, 00 грн.

Крім того, зарахування коштів 30.07.2024 року на картку відповідачки № НОМЕР_1 підтверджено випискою АТ КБ «ПриватБанк», наданою на виконання ухвали про витребування доказів .

Згідно з наданим ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розрахунком, заборгованість відповідачки за кредитним договором №326177871 від 30.07.2024 року станом на 28.10.2024 року складала 10 831, 53 грн..

29 жовтня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № МВ-ТП/6, за умовами якого, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги зазначене у відповідних реєстрах прав вимоги в тому числі до відповідача за №409 від 29.10.2024 року в розмірі 10952,00 грн..

Позивач заявив до стягнення з відповідачки заборгованість за кредитним договором №326177871 від 30.07.2024 року у розмірі 14671, 94 грн., з яких: 4599, 40 грн. заборгованість за кредитом, та 10072, 54 грн. заборгованість за процентами, надавши розрахунок заборгованості станом на 25.01.2025 року.

26.01.2025 року позивач направив на адресу відповідачки досудову вимогу про дострокове розірвання договору у якій повідомив про наявний борг у розмірі 16971, 64 грн. із вимогою його сплати.

Враховуючи, що відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором №326177871 від 30.07.2024 року не виконує, внаслідок чого має наведену вище заборгованість, і право грошової вимоги до відповідача за цим договором передано позивачеві, суд вважає позовні вимоги підставними та таким, що підлягають задоволенню.

Згідно платіжної інструкції кредитного переказу коштів від 17.06.2025 року № 1110 позивачем понесені судові витрати по сплаті судового у сумі 2 422,40 грн..

На підставі ст.ст. 141, 142 ЦПК України, ураховуючи звернення відповідачки із заявою про визнання позову до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а іншу частину судового збору покласти на відповідачку.

Крім того представник ТОВ «Таліон Плюс» зазначив про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн.. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до положень статної 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. . Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги представник позивача надав до суду договір про надання правничої допомоги №5 від 02.12.2024 року, додаткову угоду № 974 від 30.12.2024 року про надання правової допомоги до договору №5 від 02.12.2024 року, акт приймання передачі наданих послуг відповідно до договору про надання правової допомоги до договору №5 від 02.12.2024 року на підставі яких вартість надання правової допомоги склала 5 000, 00 грн., платіжну інструкція кредитового переказу коштів від 30.12.2024 за № 1874 на суму 5 000, 00 грн..

Позивачем надані належні докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, однак враховуючи наявність клопотання відповідачки про зменшення судових витрат на правничу допомогу у зв`язку з їх неспівмірністю, ураховуючи складність справи, яка віднесена до категорії малозначних, однотипність позовів про стягнення заборгованості, які не вимагають додаткових зусиль адвоката на їх підготовку, ціну позову та значення справи для сторін, з метою недопущення надмірного фінансового навантаження на відповідачку, суд вважає за можливе зменшити їх розмір до 2500 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 23, 81, 83, 89, 141, 133, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» заборгованість за кредитним договором №326177871 від 30.07.2024 року в сумі 14671, 94 грн., судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 211, 20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500,00 грн., а всього 18 383, 14 грн..

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 1 211, 20 грн..

На рішення суду може бути подана апеляція безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Д. В. Червоненко