Справа № 716/1231/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.10.2025 м. Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючої судді Шевчук Р.М.

секретаря судового засідання Шпаковської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАзПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАзПБ» зазначило, що 09 жовтня 2023 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір за № 4944485.

14 червня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАзПБ» було укладено договір факторингу № 14/06/21 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором.

Відповідно до реєстру прав вимоги № 20 від 20 березня 2024 року до договору факторингу 14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАзПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в загальній сумі 23 455,36 гривні.

Крім цього зазначає, що 23 вересня 2023 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір за № 76229612.

14 червня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАзПБ» було укладено договір факторингу № 14/06/21 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору прави вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядженнях клієнта за плату на умовах, визначених договором.

Відповідно до реєстру прав вимоги № 20 від 20 березня 2024 року до договору факторингу 14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАзПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в загальній сумі 14 651,36 гривні.

Крім того, вказує, що в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАзПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості.

Однак, всупереч умовам кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, ОСОБА_1 не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАзПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

Позивач посилається на те, що з моменту отримання права вимоги до ОСОБА_1 , позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами за №4944485 та за № 76229612 станом на 01.05.2025 року в загальному розмірі 38 107,00 грн та судові витрати понесені по справі у розмірі 30 28, 00 грн.

Крім того, просив справу слухати без його участі та не заперечував проти винесення заочного рішення.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 28 липня

2025 року відкрито провадження у цій цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, заяви про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву до суду від нього не надходило.

Про розгляд справи повідомлявся судовою повісткою за зареєстрованим місцем проживання, однак рекомендоване поштове відправлення повернулося за зворотною адресою до суду без вручення з відміткою поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до приписів п.3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, зокрема про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не направив відзиву, а представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи..

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до наступних висновків.

Cудом встановлено, що 09.10.2023 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 , укладено договір позики за умовами якого Товариство зобов`язалося надати відповідачу позику у розмірі 1000 грн строком на 15 днів, а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування грошовими коштами у розмірі 44,86 % ставка за перший день користування, та базова ставка з другого дня користування позикою 3,00% на день.

Договір укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 5MF7gfYuDI;

З копії таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту № 4944485 від 09.10.2023 року, вбачається, що реальна річна процентна ставка склала 844442,22%, а орієнтована загальна вартість кредиту становила 1 450,00 грн.

23.09.2023 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 , укладено договір позики за умовами якого Товариство зобов`язалося надати відповідачу позику у розмірі 8 500 грн строком на 24 днів, а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування грошовими коштами у розмірі 2,70 %.

Договір укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 1w18Me8Spz;

З копії таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту № 7622961 від 23.09.2023 року, вбачається, що реальна річна процентна ставка склала 1959,53%, а орієнтована загальна вартість кредиту становила 10 285,00 грн.

Крім того, судом встановлено, що у позивача до відповідача виникло право грошової вимоги, оскільки 21.06.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», укладено договір про відступлення права вимоги відповідно до якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», в тому числі і стосовно ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 за договором позики за №4944485 від 09.10.2023 року в сумі 23 455,36 грн, з яких: 5056,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18 399,36 грн - сума заборгованості за відсотками.

Дана обставина стверджена актом прийому-передачі Реєстру Боржників від 22.03.2024 року за договором факторингу № 14/06/21, укладеного 14.06.2021 року, платіжною інструкцією в національній валюті №21043 від 26.03.2024 року та витягом з Реєстру боржників до договору факторингу № 14/06/21, укладеного 14.06.2021 року.

З наданих позивачем розрахунків заборгованості за кредитним договором №4944485 від 09.10.2023 року за період з 20.03.2024 року по 31.05.2025 року, вбачається що у ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 23 455,36 грн, з яких: 5056,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18 399,36 грн - сума заборгованості за відсотками.

за договором позики за №76229612 від 23.09.2023 року в сумі 14 651,64 грн, з яких: 2799,84 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 851,80 грн - сума заборгованості за відсотками, розрахунок заборгованості за кредитним договором №76229612 від 29.03.2023 року за період з 20.03.2024 року по 31.05.2025 року.

Таким чином, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за договорами позики № 76229612 та № 4944485, в загальній сумі 38 107,00 гривні.

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором стало підставою для звернення нового кредитора - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» з даним позовом до суду.

Вирішуючи позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором суд застосовує такі норми права.

Згідно статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

За змістом статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до правової позиції, яка сформульована у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Виходячи із загальних правил та положень статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора.

Обсяг цих прав та умови їх переходу визначаються на момент переходу цих прав до нового кредитора. Тобто новий кредитор отримує право вимагати виконання зобов`язання в обсязі, що існував на момент підписання договору цесії (відступлення права вимоги).

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.

Така правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року (справа № 914/868/17), від 18 жовтня 2018 (справа № 910/11965/16).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно приписів частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.

Як вказано в статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до положень частини третьої статті 12 та частини першої статті 81

ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно з вказаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Згідно пункту 1. договорів позики від 09.10.2023 року за № 4944485 та пункту 1 договору позики за № 76229612 від 23.09.2023 року за цим договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахунку на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника.

Судом також встановлено, що згідно пункту 28 вище вказаних договорів позики, позичальнику належать рахунки за № НОМЕР_2 та за № НОМЕР_3 .

Однак при зверненні до суду з позовом позивачем не надано жодних доказів фінансових документів (виписок з рахунку або інших платіжних документів, тощо), які підтверджують факт перерахування та отримання коштів відповідачем на виконання умов пунктів 1. Договорів позики.

При цьому, надані суду позивачем розрахунки заборгованості не дозволяють зробити висновок щодо розміру заборгованості по фактично отриманій та неповернутій сумі коштів.

Розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві.

Враховуючи наведене, частину сьому статті 81 ЦПК України, відповідно до якої доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог щодо стягнення заборгованості за договорами позики, оскільки будь-яких доказів отримання відповідачем грошових коштів на виконання умов договорів позивач не надав, а розрахунок заборгованості не є достатньою підставою для стягнення з відповідача заборгованості у зазначеному позивачем розмірі, а відтак у задоволені позову слід відмовити у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

На підставі ст.526, 626, 627, 628,1046,1047,1049, 1054 ЦК України, керуючись ст.11, 12, 13, 81, 258, 259, 263- 265, 268, 273, ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Шевчук Р.М.