Провадження № 2/554/5431/2025
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 жовтня 2025 року місто Полтава
Шевченківський районний суд міста Полтави в складі:
Головуючого судді Тімошенко Н.В.,
за участю секретаря судових засідань Тоцької К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя про ухвалення додаткового рішення,-
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено частково.

Визнано в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку літ. А-1 жилою площею 31.10 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , з надвірними будівлями та побутовими спорудами: сараї Б, б, а1; погреби б1, а2; вбиральня Г; огорожа N 1; водогін дворовий N2.

Визнано в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 право власності на частку земельної ділянки загальною площею 867 кв.м., цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено за недоведеністю.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 07.07.2025 року цивільну справу № 554/14538/22 повернуто до Шевченківського районного суду міста Полтави для ухвалення додаткового рішення щодо вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про здійснення поділу майна, а саме вирішення питання щодо іншої частини вказаного майна.

Учасники процесу у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином та завчасно.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення 17 грудня 2024 року, припинивши право спільної сумісної власності подружжя на частину вказаного майна, визнав право власності за ОСОБА_1 , проте не вирішив питання щодо іншої частини вказаного майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до частин першої, другої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Згідно зі статтею 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

У відповідності до частини другої статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи, що рішенням суду від 17 грудня 2024 року визнано за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку літ. А-1 жилою площею 31.10 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , з надвірними будівлями та побутовими спорудами: сараї Б, б, а1; погреби б1, а2; вбиральня Г; огорожа N 1; водогін дворовий N2 та на частку земельної ділянки загальною площею 867 кв.м., цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , суд дійшов висновку про необхідність визнання права власності на іншу частину вказаного майна за відповідачем ОСОБА_2 .

Оскільки жодних обставин, які б свідчили про необхідність відступу від засади рівності часток подружжя, не встановлено, а також враховуючи, що сторони не домовилися про інший порядок поділу майна, суд вважає за необхідне здійснити поділ майна у рівних частках.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_2 право власності на іншу частину житлового будинку літ. А-1 жилою площею 31.10 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , з надвірними будівлями та побутовими спорудами: сараї Б, б, а1; погреби б1, а2; вбиральня Г; огорожа N 1; водогін дворовий N2 та на частку земельної ділянки загальною площею 867 кв.м., цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ст.ст. 19, 263-265, 270 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_2 право власності на частину житлового будинку літ. А-1 жилою площею 31.10 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , з надвірними будівлями та побутовими спорудами: сараї Б, б, а1; погреби б1, а2; вбиральня Г; огорожа N 1; водогін дворовий N2.

Визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_2 право власності на частку земельної ділянки загальною площею 867 кв.м., цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію додаткового судового рішення направити учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні протягом 2 (двох) днів з дня його складання.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Тімошенко Н.В.