Єдиний унікальний номер 341/1572/25
Номер провадження 2/341/872/25
16 жовтня 2025 року м. Галич
Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Васильцової Г.А., секретаря Габлей А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Галицького районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» Гурського Германа Юрійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження, крім того задоволено клопотання представника позивача адвоката Гурського Г.Ю. про витребування доказів.
В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просить розглянути справу за відсутності представника ТОВ «Кошельок», на задоволенні позовних вимог наполягають, не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з?явився, відповідно до ст. 128 ЦПК України належним чином був повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач не повідомив суд про причину своєї неявки; відзив на позов не надав.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене та згідно ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Згідно умов кредитного договору, ТОВ «Кошельок» зобов`язалось надати ОСОБА_1 кредит у сумі 5 800,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування які становлять 13,00 грн, та нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування, стандартна процентна ставка становить 2.20%, дисконтна процентна ставка становить 0.01%, кредит надається строком на 12 днів.
На виконання п.1.1. договору та визначеного зобов`язання щодо надання кредиту, позивач перерахував кредитні кошти в розмірі 5 800,00 грн, на банківську картку відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується повідомленням про транзакцію через систему XPAY Group LLC, листом про підтвердження операцій Центрального відділення ПАТ «МТБ БАНК» у м. Києві /а.с.22/.
З розрахунку заборгованості за кредитним договором, вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем в загальному розмірі складає 13 461,98 грн, яка складається з: 4 619,76 грн - заборгованість за сумою кредиту; 8 842,22 грн - заборгованість за відсотками за користування позикою /а.с.18-19/.
Станом на 16.10.2025 року ухвала суду в частині витребування доказів не виконана АТ «А-Банк», про причини невиконання судового рішення не повідомлено.
Відповідач не скористався своїм процесуальним правом передбаченим статями 12, 13, 76, 83, 84, 191 ЦПК України, не надав до суду заперечення щодо вимог позивача та доказів на їх спростування.
В силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Таким чином, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Враховуючи, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Кошельок» заборгованості за кредитним договором в розмірі 13 462,22 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було.
Що стосується витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.
Згідно з частинами 1-4 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Вказані витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначається у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги укладеного між Адвокатським бюро «Герман Гурський та партнери» та ТОВ «Кошельок» від 12.02.2025 року/а.с.38/, додаток до договору про вартість послуг від 10.07.2025 року /а.с.39/.
Таким чином, враховуючи складність справи, наданий адвокатом обсяг послуг (зокрема, збір документів, підготовка позовної заяви та подача її до суду), затрачений ним час на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат та пропорційність складності справи вартості послуг адвоката, а також керуючись принципами диспозитивності та змагальності, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Крім того, суд зауважує, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи, на що вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року у справі № 275/150/22.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81-82, 89, 141, 223, 247, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд
Позов представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» Гурського Германа Юрійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення, шляхом подачі апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Дата складення рішення суду 21.10.2025 року.

СуддяГанна ВАСИЛЬЦОВА