У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 вересня 2025 року м.Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
- головуючої судді Черніцької І.М.
- за участю секретаря судового засідання Кокітко І.В.
- з участю: адвокатів Матуса Т.А., Кушнірчука В.М.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 вересня 2025 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОК «Гаражний кооператив Східний Тернопіль» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку відмовлено.

12 вересня 2025 року адвокат відповідача Матус Т.А. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу та долучив докази на підтвердження понесених вказаних витрат

У судовому засіданні заявник заву підтримав та просив задовольнити.

Представник позивача заперечив щодо задоволення заяви.

Суд, вивчивши матеріали справи та долучені докази, вважає, що підстав для ухвалення додаткового рішення не має, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

В силу вимог ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Враховуючи викладене та принцип розумності, суд вважає, що у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. У разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові КЦС ВС від 10.01.2024 у справі №285/5547/2.1.

Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на позов (а.с. 43-50) відповідач зазначав, що очікує понести витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 25 000 грн. Однак, будь-яких доказів на підтвердження понесення таких витрат до завершення розгляду справи суду не подавав.

Рішення у справі ухвалене 09 вересня 2025 року.

12 вересня 2025 року адвокат Матус Т.А. подав до суду клопотання про ухвалення додаткового рішення та долучив докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу адвоката, а саме: акт №1 про надані послуги адвоката від 10 вересня 2025 року, акт приймання-передачі виконаних робіт від 10 вересня 2025 року, договір про надання правової допомоги №44 від 09 листопада 2022 року, додаткову угоду №4 до вказаного договору від 05 серпня 2024 року та квитанцію про оплату послуг від 12 вересня 2025 року.

Обґрунтувань поважності причин не подання таких доказів суду до завершення розгляду справи представник відповідача не подав, хоча договір про надання правової допомоги від 09.11.2022 та додаткова угода №4 від 05 серпня 2024 року, в яких сторони погодили незмінний розмір гонорару адвоката на суму 25 000 грн (п. 2 додаткової угоди) та який не залежав від результату вирішення справи, були у представника станом на 09 вересня 2025 року.

Адвокат Матус Т.А. був присутній на кожному судовому засіданні, та ні в судових засідання, ні у поданій заяві не обґрунтував поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення розгляду справи.

При цьому, згідно положень ст. 141 ЦПК, суд вирішує питання про стягнення судових витрат не лише тих, які сторона сплатила, а і тих, які має сплатити у майбутньому у зв`язку з розглядом справи, а тому сам факт оплати таких витрат після розгляду справи, на що посилається представник відповідача, не має правового значення для вирішення питання розподілу судових витрат.

Враховуючи наведене, суд вважає, що заяву адвоката Матуса Т.А. про ухвалення додаткового рішення слід залишити без задоволення. Відмовити адвокату Матусу Т.А. у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у даній справі.

Керуючись ст. ст. 13, 133, 141, 246, 260, 263, 270, 353-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити адвокату Матусу Тарасу Анатолійовичу, який діє в інтересах Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив Східний-Тернопіль», в ухваленні додаткового рішення та стягнення витрат на правову допомогу адвоката.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуюча І.М. Черніцька