Справа №468/2049/24
Провадження № 22-ц/812/1403/25
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання - Повертайленко Ю.В.,

за відсутності осіб, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

ОСОБА_1 ,

подану адвокатом Денисовим Миколою Сергійовичем

на заочне рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 03 березня 2025 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Муруговим В.В., повний текст складено того ж дня, у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ « ФК «ЄАПБ) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказували, що 26 липня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №76568732, за яким кредитор надав відповідачу грошові кошти.

Цей договір було укладено у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного одноразового ідентифікатора згідно Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до Договору факторингу №14 червня 2021 року укладеного між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №76568732. Згідно витягу з реєстру боржників №14 від 14 червня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 складає 32 000 грн, з яких: 8 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 24 000 грн - сума заборгованості за відсотками.

21 липня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства, доступ до якого забезпечується клієнту через Веб-сайт або мобільний додаток, було укладено кредитний договір № 8004627.

28 листопада 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №28112023, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передав (відступив) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, де боржником зазначена ОСОБА_1 .

Відповідно до Реєстру боржників від 28 листопада 2023 року до Договору факторингу № 28112023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 8452.50 грн, з яких: 2 100 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 142.50 грн - сума заборгованості за відсотками; 210 грн - заборгованість за комісією.

02 серпня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства, доступ до якого забезпечується клієнту через Веб-сайт або мобільний додаток, було укладено ще кредитний договір № 102463719.

26 грудня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №26122023, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передав (відступив) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв належні ТОВ «Мцілоан» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, де боржником зазначена ОСОБА_1 .

Відповідно до Реєстру боржників №2 від 26 грудня 2023 року до Договору факторингу № 26122023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 1381,25 грн, з яких: 340 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1041,25 грн - сума заборгованості за відсотками.

Також, 30 липня 2023 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 5923834, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, про що свідчить п.9 договору позики.

13 грудня 2023 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №13-12/2023, у відповідності до умов якого ТОВ «Маніфою» передав (відступив) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв належні ТОВ «Маніфою» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, де боржником зазначена ОСОБА_1 .

Відповідно до Реєстру боржників від 13 грудня 2023 року до Договору факторингу № 13-12/2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 1623.50 грн, з яких: 500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1123,50 грн - сума заборгованості за процентами за користування позикою.

11 липня 2023 року між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 876348, який було укладено за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт.

30 травня 2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №30052024, у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі кредит» передав (відступив) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв належні ТОВ «Селфі кредит» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, де боржником зазначена ОСОБА_1 .

Відповідно до Реєстру боржників від 30 травня 2024 року до Договору факторингу № 30052024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 46655,99 грн, з яких: 5999,99 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 40 656 грн - сума заборгованості за відсотками.

Зазначають, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Враховуючи вищевикладене, просили стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за дговором позики №76568732 у розмірі 32 000 грн.; заборгованість за кредитним договором №8004627 у розмірі 8 452,50 грн; заборгованість за кредитним договором №102463719 у розмірі 1 381,25 грн; заборгованість за договором позики № 5923834 у розмірі 1623,50 грн; заборгованість за кредитним договором №876348 у розмірі 46655,99 грн, загальною сумою заборгованості 90 113,24 грн.

Заочним рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 03 березня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами №76568732 від 26 липня 2023 року, №8004627 від 21липня 2023 року, №102463719 від 02 серпня 2023 року, №876348 від 11липня 2023 року та №5923834 від 30 липня 2023 року в сумі 89 066,24 грн.

В задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за кредитним договором №5923834 від 30 липня 2023 року в більшому розмірі - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 2846,32 грн в рахунок відшкодування сплаченого судового збору пропорційно задоволеній частині позовних вимог.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитними договорами №76568732 від 26 липня 2023 року, №8004627 від 21липня 2023 року, №102463719 від 02 серпня 2023 року, №876348 від 11липня 2023 року та №5923834 від 30 липня 2023 року.

Проте, суд зазначив, що позивач вказує, що заборгованість відповідача перед ним за договором №5923834 від 30 липня 2023 року в сумі 1623,50 грн, з яких: 500 грн сума основного боргу; 1123,50 грн - проценти.

На підтвердження вказаної вище заборгованості позивач надав витяг з реєстру боржників, як додаток до відповідного договору факторингу та розрахунок.

Але вказані витяг та розрахунок власне арифметичних розрахунків заборгованості окремо за тілом кредиту та, впершу чергу, окремо за процентами не містять, а містять лише кінцеві суми тіла кредиту та процентів, тому не можуть бути визнані судом обґрунтованими розрахунками сум, які підлягають до стягнення.

При цьому, як вказано вище, відповідно до вказаного у додатку до договору №5923834 від 30 липня 2023 року розрахунку вартості кредиту проценти за 30 днів користування становили 1,50 грн за 50 днів - 75 грн, а загалом 76,50 грн, які і підлягають стягненню на погашення процентів за даним договором.

Ухвалою Баштансього районного суду Миколаївської області від 30 травня 2025 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Денисова М.С. про перегляд заочного рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 03 березня 2025 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Денисов М.С. посилаючсиь на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необгрунтованим, просив рішення суду скасування та ухвалення нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Так, звертає увагу, що справа була розглянута судом в порядку заочного провадження, оскільки відповідачка не з`явилася до суду та не подала відзиву на позов. Однак, як зазначено в рішенні, повідомлення про судове засідання надсилалися рекомендованим листом, який повернувся з відміткою про її відсутність за зареєстрованою адресою. Відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України, суд вважав відповідачку повідомленою. Проте вона не отримувала повісток і не була належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, що порушує право на захист, гарантоване статтею 12 ЦПК України.

Наголошує, що договір факторінгу від 14 червня 2021 року, на який посилався позивач між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», за яким позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором № 76568732 від 26 липня 2023 року в сумі 32 000 грн., з яких: 8000 грн. сума основного боргу; 24 000 грн. проценти був укладений раніше, ніж сам договір позики № 76568732 від 26 липня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та відповідачкою № 76568732.

Отже, на момент укладення договору факторингу 14 червня 2021 року, не могло бути предметом останнього право будь-якої вимоги за неіснуючим на той час кредитним договором, що в свою чергу виключає відступлення та набуття відповідного права вимоги за кредитним договором № 76568732 від 26 липня 2023 року, позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ». Разом з тим, підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.

Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17).

Наголошує, що позивач стверджував, що права вимоги за вказаними договорами були передані йому на підставі договорів факторингу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови отримання письмового повідомлення про відступлення права вимоги. Відповідачка не отримувала такого повідомлення від первісних кредиторів (ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», ТОВ «МІЛОАН», ТОВ «МАНІФОЮ», ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ») або від позивача, що підтверджує відсутність обов`язку відповідачки сплачувати кошти ТОВ «ФК«ЄАПБ».

Також зазначає, що позивач не надав доказів, що кошти за вказаними договорами були фактично перераховані на банківський рахунок відповідачки, і такі докази відсутні в матеріалах справи. Відповідно до пункт 1 статті 1049 ЦК України, обов`язок повернути позику може виникати лише в разі передачі грошей. Без підтвердження факту надання коштів договори не можуть вважатися чинними, а надані до позову розрахунки є лише односторонніми розрахунками позивача, які не грунтуються на інших доказах.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не надано.

Про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином.

Їх неявка в силу приписів частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи без їх участі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 26 липня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір позики №76568732 в електронній формі, за яким кредитор надав відповідачу грошові кошти в загальній сумі 8000 грн. строком на 30 днів, з умовою сплати процентів в розмірі 2,5% за кожен день. Пунктом 4 договору передбачено можливість нарахування таких процентів ще протягом 90 днів зі спливу первісного строку користування позикою, тобто загалом підлягали нарахуванню проценти за 120 днів в сумі 24 000 грн (8000 грн х 120 днів х 2,5% ) ( а.с.12-13,14).

14 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» ( клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»( фактор) був укладений договір факторингу №14/06/21 ( а.с.15-16).

Відповідно до додаткової угоди №16 від 25 січня 2024 року до вищевказаного договору факторингу, ТОВ «ЄАПБ» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором №76568732 від 26 липня 2023 року в сумі 32 000 грн., з яких: 8000 грн. - сума основного боргу; 24 000 грн. - проценти, що підтверджується витягом із реєстру боржників №14 від 25 січня 2024 року. Факт передачу клієнтом фактору реєстру боржників №14 з урвхуванням п.1.2 Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників ( а.с.19).

21 липня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №8004627, за яким кредитор надав відповідачу грошові кошти в загальній сумі 2100 грн., строком на 105 днів, з умовою сплати процентів в розмірі 3% за кожен день та сплати комісії за надання кредиту в сумі 210 грн. (а.с.23-32)

28 листопада 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу №28112023, за яким позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором №8004627 від 21 липня 2023 року в сумі 8452,50 грн., з яких: 2100 грн. - сума основного боргу; 6142,50 грн. - проценти, 210 гри. - комісія, що підтверджується витягом із реєстру боржників №1 від 28 листопада 2023 року. Факт передачу клієнтом фактору реєстру боржників №1 з урахуванням п.1.2 Договору факторингу №28112023 від 28 листопада 2023 року підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників ( а.с.36-38,39,40).

02 серпня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №102463719, за яким кредитор надав відповідачу грошові кошти сумі 800 грн., строком на 119 днів, з умовою сплати процентів в розмірі 3% за кожен день.

26 грудня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу №26122023, за яким позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором №102463719 від 02 серпня 2023 року в сумі 1381,25 грн., з яких: 340 грн. - сума основного боргу; 1041,25 грн. проценти, що підтверджується витягом із реєстру боржників №2 від 26 грудня 2023 року. Факт передачу клієнтом фактору реєстру боржників №2 з урахуванням п.1.2 Договору факторингу №26122023 від 26 грудня 2023 року підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників ( а.с.41-46,47,48,50-51,52,53).

30 липня 2023 року між ТОВ «Маніфою» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №5923834, за яким кредитор надав відповідачу грошові кошти в сумі 500 грн. строком на 80 днів до 18 жовтня 2023 року, з умовою сплати процентів в розмірі 0,01% за кожен день, 2,49% за кожен день та 3% за день в залежності від періоду користування. Відповідно до вказаного у додатку до договору розрахунку вартості кредиту (а.с. 66) проценти за 30 днів користування становили 1,50 грн, за 50 днів 75 грн, а загалом 76,50 гр ( а.с. 60-66,67-69).

13 грудня 2023 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу №13-12/2023, за яким позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором №5923834 від 30 липня 2023 року в сумі 1623,50 грн., з яких: 500 грн. - сума основного боргу; 1123,50 грн. проценти, що підтверджується витягом із реєстру боржників від 13 грудня 2023 року. Факт передачі клієнтом фактору реєстру боржників з урахуванням п.1.2 Договору факторингу №13-12/2023 від 13 грудня 2023 року підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників ( а.с.70-71,72,73).

Відповідач не здійснила жодного платежу для повернення кредитнмих коштів за вищевказаними договорами.

11 липня 2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №876348, за яким кредитор надав відповідачу грошові кошти сумі 6000 грн., строком на 360 днів, з умовою сплати процентів в розмірі 2,2% за кожен день. Відповідно до вказаного у додатку до договору графіку платежів загалом проценти за 360 днів становили 47 520 грн.( а.с.79-89,90-91).

За весь час користування ктоштами відповідачем за цим договором було сплачено 27 липня 2023 : 0.01грн на погашення тіла кредиту, 2112 грн на погашення процентів за користування кредитом. Таке вбачається із наявнорго у матеріалах справи розрахунку заборгованості станом на 30 травня 2024 року, наданого ТОВ «Селфі Кредит» ( а.с. 97-99).

30 травня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу№30052024, за яким позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором №876348 від 11 липня 2023 року в сумі 46 655,99 грн., з яких: 5999,99 грн. - сума основного боргу; 40 656 грн. - проценти, що підтверджується витягом із реєстру боржників від 30 травня 2024 року. Факт передачі клієнтом фактору реєстру боржників з урахуванням п.1.2 Договору факторингу №30052024 від 30 травня 2024 року підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників ( а.с. 92-94, 95, 96).

Отже, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що відповідачем були укладені зазначені договори, умови яких позикодавцями були виконані. Відповідач у передбачені договорами строки заборгованість не повернула.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з вимогами частини 1 статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частин 1, 3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначено Законом України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (надалі - Закон № 675-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2015 року.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII електронна комерція - це відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно частин 2, 4 статті 8 Закону № 675-VIII покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.

Фізична особа повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно частини 6 статті 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що законом передбачено три різні способи акцепту пропозиції на укладення електронного договору.

Відповідно до частини 8 статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII).

Згідно сттатті 12 Закону № 675-VIII якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 1 статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа.

Статтею 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Отже, між сторонами вказаних договорів (позики та кредитних договорів) було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів, які оформлені ними в електронній формі з використанням електронних підписів.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено ЦК України.

Згідно приписів статтей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що позивач зобов`язання за кредитним договором виконала у повному обсязі, а відповідач, всупереч викладеним у кредитному договорі умовам, в установлені терміни не повернув належні до сплати грошові суми.

Суд першої інстанції, правильно встановивши обставини укладення договору та визначившись з характером спірних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позивачем як факту укладання договору, так і отримання позичальником грошових коштів на погоджених ним умовах фінансового кредиту та невиконання останньою свого обов`язку зі своєчасного повернення кредитних коштів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що «за приписами частини першої статті 517ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Колегія суддів вважає доведеним позивачем факт переходу прав вимог до відповідача за договором про надання споживчого кредиту № 76568732 від 26 липня 2023 року, що підтверджується копією договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, додатковою угодою №16 від 25 січня 2024 року до договору факторингу, витягом із реєстру боржників №14 від 25 січня 2024 року.

Перехід від клієнта (ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів») до фактора (ТОВ «ФК «ЄАПБ») прав вимоги заборгованості до боржників відбувається з моменту підписання ними акту прийому-передачі відповідного реєстру прав вимог у формі наведеної в додатку № 2 до цього договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (пункт 1.2 розділу 1 договору).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Суду не надано доказів на спростовування презумпції правомірності вищевказаного договору факторингу.

Відтак доводи апеляційної скарги проте, що відсутності підставив вважати, що позивач набув права вимоги до відповідача на кредитним договром №76568732 від 26 липня 2023 року, на підставі договору факторингу 14 червня 2021 року не заслуговують на увагу, оскільки спростовується наявним у матеріалах справи додатковою угодою №16 від 25 січня 2024 року до договору факторингу, витягом із реєстру боржників №14 від 25 січня 2024 року.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі (постанова ВС від 23.09.2015 по справі № 6-979цс15, від 19.08.2021 по справі № 442/933/13-ц, від 14.07.2021 по справі № 554/8549/15-ц). А тому аргументи апеляційної скарги щодо відсутності у відповідачки обов`язку по сплаті заборговані саме позивачеві колегією суддів відхиляються.

Більш того, доказів погашення заборгованості первісному кредитору відповідачкою до суду не надано.

Безпідставними є тверження апеляційної скарги, що суд не перевірив докази, які б підтверджували факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів, оскільки цей факт підтверджується умовами самих кредитних договорів. Кредитні договори ОСОБА_1 підписала, будь-яких застережень чи зауважень не заявляла. Крім того, заперечуючи перерахування коштів відповідачка не була позбавлена можливості надати суду виписки по картковому рахунку вказаному у кредитному договорі.

Обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) цього обов`язку судом призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 752/11822/15-ц.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було належним чином повідомлено відповідача про розгляд справи.

Згідно частини 2 статті 128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання, якщо їх явка є не обов`язковою.

Відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцеперебування, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Із матеріалів справи вбачається, що на адресу місця реєстрації відповідача АДРЕСА_1 (а.с. 116), судом першої інстанції було направлено судові повістку про розгляд справи судом 03 березня 2025 року (а.с. 124), однак, конверт повернувся на адресу суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".Таке, з врахуванням приписів процесуального законодавства свідчить про належене повідомлення про дату, час та імсце розгляду справи судом першої інстанції.

Тому, виходячи з наведеного, доводи відповідачки про неналежне повідомлення її про дату час та місце розгляду справи є безпідставними та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Взагалом доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін, оскільки його ухвалено з дотриманням вимог матеріального закону, який регулює спірні правовідносини, та дотриманням вимог процесуального законодавства.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, то у колегії суддів з урахуванням положень частини тринадцятої статті 141 ЦПК України відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Денисовим Миколою Сергійовичем залишити без задоволення, заочне рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 03 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2025 року.