ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8752/25 Справа № 202/223/25 Суддя у 1-й інстанції - Маринін О. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду міста Дніпра від 16 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2021 позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей.

В обґрунтування позову зазначила, що від шлюбу з відповідачем вона має двох дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 02.02.2021між батьками було укладено Договір щодо утримання та виховання дітей, згідно якого передбачено, що за домовленістю між батьками Дітей, та з урахуванням того, що відповідності до умов цього Договору діти проживають та проводять час як з Батьком, так із Матір?ю, Сторони погодили такий спосіб виконання Батьком обов?язку утримувати Дітей. Батько бере участь у витратах на утримання Дітей в натуральній формі та грошовій формі шляхом здійснення безпосередньо оплати фактичних витрат на утримання та догляд за Дітьми прямими оплатами зазначених витрат та/або шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок Матері, а саме: 4.1.1. сплачує витрати на навчання в школі, відвідування дитячого садочку, витрати на відвідування спортивних секцій, розвиваючих заходів та навчання, щомісячно, що є прямими платежами навчальному закладу гуртку, в якому навчається кожна Дитина; 4.1.2. сплачує додаткове навчання та розвиток щомісячно, що є прямими платежами закладу/гуртку, в якому навчається кожна Дитина; 4.1.3. здійснює піклування та повне утримання Дітей в той час, коли Діти проживають або перебувають разом із Батьком у відповідності до умов цього Договору.

Крім того, п.4.3.1 передбачено, що Батько сплачує на користь Матері Дитини один раз на рік грошові кошти в еквіваленті 1000,00 доларів США ні оздоровчий або пізнавальний (екскурсійний) відпочинок Дітей в супроводі Матері до досягнення молодшою Дитиною 10 річного віку, на кожний випадок такого відпочинку. Вказані кошти Батько перераховує на банківський рахунок Матері (актуальний банківський рахунок буде повідомлено ОСОБА_5 ?ю додатково на дату платежу) завчасно, не пізніше ніж за два календарних тижні до запланованої дати початку такого відпочинку. Сторонами узгоджено, що у випадку, якщо фактичні витрати на відпочинок є меншими ніж визначені абзацом 1 цього пункту, то залишок суми за вибором Матері може бути витрачений Матір?ю на інший випадок такого відпочинку, що відповідно зменшує суму додаткових витрат із боку Батька.

З боку Відповідача умови договору не виконувались і всі втрати на дітей несла позивач, угоду про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, у зв`язку з чим позивачка просить стягнути аліменти на утримання дітей по 4500,00 грн. на кожного щомісячно та понесені додаткові витрати на утримання дітей, зокрема оздоровлення за період за 2021 -2025 роки в загальному розмірі 4000, 0 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 169 400,0грн. за курсом 42,35 станом на 02.01.25.

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпра від 16 червня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн. на кожну дитину щомісячно, з подальшою індексацією, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», починаючи з 08.01.2025 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно п. 4.3.1 Договору за період з 2021-2024 роки у розмірі 169 400,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 2 905 гривні 20 копійок.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги, посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.09.2013 по 26.03.2021 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

02.02.2021 між батьками було укладено договір про порядок здійснення батьківських прав і обов`язків та сплату аліментів на утримання дітей, посвідчений приватним нотаріусом Мазур Я.В. ( а.с.26-28).

Відповідно п. 4.1 зазначеного Договору за домовленістю між батьками Дітей, та з урахуванням того, що відповідності до умов цього Договору діти проживають та проводять час як з Батьком, так із Матір?ю, Сторони погодили такий спосіб виконання Батьком обов?язку утримувати Дітей. Батько бере участь у витратах на утримання Дітей в натуральній формі та грошовій формі шляхом здійснення безпосередньо оплати фактичних витрат на утримання та догляд за Дітьми прямими оплатами зазначених витрат та/або шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок Матері, а саме:

4.1.1. сплачує витрати на навчання в школі, відвідування дитячого садочку, витрати на відвідування спортивних секцій, розвиваючих заходів та навчання, щомісячно, що є прямими платежами навчальному закладу гуртку, в якому навчається кожна Дитина;

4.1.2. сплачує додаткове навчання та розвиток щомісячно, що є прямими платежами закладу/гуртку, в якому навчається кожна Дитина;

4.1.3. здійснює піклування та повне утримання Дітей в той час, коли Діти проживають або перебувають разом із Батьком у відповідності до умов цього Договору.

Згідно п.4.3.1 Договору Батько сплачує на користь Матері Дитини один раз на рік грошові кошти в еквіваленті 1000,00 доларів США на оздоровчий або пізнавальний (екскурсійний) відпочинок Дітей в супроводі Матері до досягнення молодшою Дитиною 10 річного віку, на кожний випадок такого відпочинку. Вказані кошти Батько перераховує на банківський рахунок Матері (актуальний банківський рахунок буде повідомлено ОСОБА_5 ?ю додатково на дату платежу) завчасно, не пізніше ніж за два календарних тижні до запланованої дати початку такого відпочинку. Сторонами узгоджено, що у випадку, якщо фактичні витрати на відпочинок є меншими ніж визначені абзацом 1 цього пункту, то залишок суми за вибором Матері може бути витрачений Матір?ю на інший випадок такого відпочинку, що відповідно зменшує суму додаткових витрат із боку Батька.

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 26.03.2021 шлюб між сторонами розірвано ( а.с. 10-11).

Після розірвання шлюбу діти залишались жити з матір?ю, що підтверджується довідкою про склад сім?ї від 26.08.24 та актом обстеження умов проживання ( а.с. 14-15).

Судом встановлено, що не зважаючи на умови Договору про порядок здійснення батьківських прав і обов`язків та сплату аліментів на утримання дітей, відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання з утримання дітей, зокрема не сплачував на користь позивачки один раз на рік грошові кошти в еквіваленті 1000,00 доларів США на оздоровчий або пізнавальний (екскурсійний) відпочинок дітей.

Так, відповідно наданих роздруківок фото діти перебували на відпочинку влітку 2021- 2022 років, у грудні 2023, у серпні 2024 ( а.с. 36-41).

При цьому відповідно умов п.4.3.1 поїздки здійснено у супроводі матері до досягнення молодшою дитиною 10 річного віку.

У жовтні 2024 року позивачка зверталася до ОСОБА_1 із вимогою щодо виконання умов договору ( а.с. 33-35), яка була проігнорована відповідачем.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для їх часткового задоволення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами першою та другою ст. 181 Сімейного Кодексу України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до ст. 189 СК України б атьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Відповідно ч.2 ст. 189 СК України у разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

В той же час, встановлений частиною другою статті 189 СК України порядок стягнення аліментів за виконавчим написом нотаріуса не може бути перешкодою для звернення за захистом порушених прав до суду. Окрім того, законодавець передбачив додаткову можливість спрощеного стягнення аліментів за виконавчим написом нотаріуса саме в інтересах дітей з метою спрощення процедурних питань, але в жодному разі цим правом не обмежив право на судовий захист ( постанова КЦС ВС від 27 листопада 2019 року у справі № 456/1826/16).

Враховуючи вищенаведене, а також те, що між сторонами укладено нотаріально посвідчений договір про сплату аліментів на дітей, правовідносини, що виникли між сторонами мають договірний характер, а отже регулюються не лише нормами Сімейного кодексу України, а й загальними положеннями Цивільного кодексу України про правочини та договори.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зважаючи, що пунктом 4.3.1 Договору про порядок здійснення батьківських прав і обов`язків та сплату аліментів на утримання дітей, який посвідчений приватним нотаріусом Мазур Я.В. визначено обов`язок батька сплачувати на користь матері один раз на рік грошові кошти в еквіваленті 1000,00 доларів США на оздоровчий або пізнавальний (екскурсійний) відпочинок дітей, на кожний випадок такого відпочинку та матір`ю було організовано відпочинок дітей влітку 2021- 2022, у грудні 2023 та у серпні 2024, однак відповідач свої зобов`язання за договором в цій частині не виконував, у нього утворилась заборгованість за період 2021- 2024 у розмірі 4000 долари США, що станом на дату звернення до суду складало 169 400 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Колегія суддів відхиляє тверджень відповідача про те, що у 2021 році ним здійснювалися перекази грошових коштів на рахунок позивачки, а у 2022 році діти проживали з ним у Польщі, оскільки стягувані додаткові витрати у розмірі 1000 доларів США закладені умовами договору між батьками саме на оздоровчий або пізнавальний (екскурсійний) відпочинок дітей, що й було реалізовано матір`ю за власний кошт, а загальні витрати на утримання дітей (які власне і поніс відповідач в період проживання дітей з ним у 2022 році) визначені п. 4.1.3 Договору згідно якого батько має здійснювати піклування та повне утримання дітей в той час, коли діти проживають з батьком.

Доказів про виконання п. 4.3.1 Договору відповідачем не надано, як і спростування того, що позивачка за власний кошт здійснювала оздоровчий або пізнавальний (екскурсійний) відпочинок дітей.

Щодо стягнення аліментів, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із статтею 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Частиною першою статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу одержує в натурі.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Аналізуючи вищевикладене, зважаючи, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, приймаючи до уваги що відповідач є здоровим (іншого суду не доведено), працездатним, має стабільний офіційний дохід, наявність інших осіб на утриманні не має, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо стягнення з відповідача аліменти на утриманні дітей у твердій грошовій сумі, визначивши їх розмір 4000 грн. на кожну дитину, з подальшою індексацією, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», до досягнення дітьми повноліття.

Посилання відповідача на те, що відповідно умов п. 4.2 Договору, жодна зі сторін не має права на стягнення аліментів у грошовій формі, оскільки діти проживають з кожним з батьків відповідно умов Договору, колегія суддів відхиляє, оскільки умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені СК України та судом встановлено, що діти фактично проживають з матір`ю.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом вимог матеріального чи процесуального закону, які б призвели до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду міста Дніпра від 16 червня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 08 жовтня 2025 року.

Головуючий:

Судді: