печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2025 р. Печерський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Бусик О.Л.

при секретарі Романенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутих коштів,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 , а саме на:

- квартиру, реєстраційний номер майна 1172036, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 64,5 кв.м.;

- житловий будинок, реєстраційний номер майна 12901603, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 53,8 кв.м.

В обґрунтування заяви вказують, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14 серпня 2025 року у вказаній справі накладено арешт на грошові кошти, які належать ОСОБА_3 y розмірі 1 756 831,32 грн. та які обліковуються на банківському рахунку: IBAN НОМЕР_1 , відкритому у АТ «Приватбанк», а також на будь-яких інших рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_3 в банках або інших фінансових установах, незалежно від валюти рахунку.

Водночас, фактична наявність та розмір грошових коштів на арештованих рахунках виявився недостатнім для повного та реального виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову. Тому існує об`єктивна необхідність у додатковому забезпеченні позову шляхом накладення арешту на належне відповідачу нерухоме майно.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України суд розглянув заяву про забезпечення позову без виклику осіб.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, позовну заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову повністю у визначений позивачем спосіб, виходячи з наступного.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що вироком від 10 вересня 2024 року Чернігівського апеляційного суду у справі № 759/23571/19 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні щодо потерпілої ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, а саме незаконному заволодінні транспортним засобом, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на 7 років.

Крім того, Чернігівський апеляційний суд задовольнив цивільний позов ОСОБА_3 та стягнув з ОСОБА_4 на її користь 1 500 100,24 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди та 50 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

12 вересня 2024 року ОСОБА_2 виконав вирок Чернігівського апеляційного суду від 10 вересня 2024 року y справі № 759/23571/19 та сплатив ОСОБА_3 визначену матеріальну шкоду в сумі 1 500 100,00 грн. та моральну шкоду в сумі 50 000,00 грн.

Постановою Верховного Суду від 17 квітня 2025 року скасовано вирок Чернігівського апеляційного суду від 10 вересня 2024 року y справі № 759/23571/19 стосовно ОСОБА_5 та закрито кримінальне провадження за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення та цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 - залишено без розгляду.

Таким чином, обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, цивільний позов, а отже і стягнення коштів на користь ОСОБА_3 у розмірі 1 550100,24 грн. були безпідставними.

Відповідно, отримані ОСОБА_3 кошти є безпідставно набутими, та відповідно до положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України підлягають поверненню.

У зв`язку з цим, позивач звернувся до суду з вимогою про повернення таких коштів, як безпідставно набутого майна відповідно до ст. 1212 ЦК України. З метою забезпечення можливості реального виконання рішення суду в майбутньому, просимо суд вжити заходів забезпечення позову.

Таким чином, з огляду на викладене, ОСОБА_3 має заборгованість перед ОСОБА_2 , яка виникла внаслідок безпідставного стягнення, оскільки грошові кошти в розмірі 1 550 100,24 грн. були стягнуті з позивача відповідно до вироку Чернігівського апеляційного суду, який скасовано постановою Верховного Суду, а кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Загальний обсяг заборгованості складає 1 756 831,32 грн., зокрема: основна сума безпідставно набутих коштів - 1 550 100,00 грн.; 3% річних від суми - 31 302,41 грн.; індекс інфляції - 175 428,91 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14 серпня 2025 року у вказаній справі накладено арешт на грошові кошти, які належать ОСОБА_3 y розмірі 1 756 831,32 грн. та які обліковуються на банківському рахунку: IBAN НОМЕР_1 , відкритому у АТ «Приватбанк», а також на будь-яких інших рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_3 в банках або інших фінансових установах, незалежно від валюти рахунку.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначила, що: «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

У постанові Верховного Суду від 6 серпня 2025 року у справі №759/22148/24 зазначено, що: «помилковим є висновок суду апеляційної інстанції про те, що накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, а також грошові кошти відповідачів матиме наслідком подвійне забезпечення позовних вимог, оскільки воно здійснено у межах заявленої до стягнення суми позовних вимог…».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувавши обсяг позовних вимог, суд дійшов висновку, що обраний позивачем вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, а також на грошові кошти відповідача може забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, оскільки такий захід забезпечення позову буде співмірним із заявленими позовними вимогами.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про забезпечення позову у той спосіб, який визначений позивачем в межах ціни позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 151, 152, 153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутих коштів - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 , а саме на:

- квартиру, реєстраційний номер майна 1172036, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 64,5 кв.м.;

- житловий будинок, реєстраційний номер майна 12901603, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 53,8 кв.м.

Стягувач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Боржник: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Строк пред`явлення до виконання по 23 жовтня 2028 року.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.

Суддя: О.Л. Бусик