Справа № 214/6989/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року Саксаганського районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю секретаря судового засідання Фастовець Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2025 року у цивільній справі № 214/6989/24 за позовом за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики до відповідача ОСОБА_1 та просить суд стягнути з відповідача на свою користь борг у сумі 2 879 674,00 грн., що на день звернення до суду становить 70 000,00 доларів США, посилаючись на порушення відповідачем умов договору позики з приводу повернення позичених коштів.

Заочним рішенням суду від 22 вересня 2025 року позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 19 травня 2023 року в сумі еквівалентній 70 000 доларів США за курсом НБУ на день виконання рішення. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

06 жовтня 2025 року на електронну пошту суду від адресату «Екатерина Битяй» надійшла заява про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 22 вересня 2025 року по вказаній цивільній справі з посиланням на перебування відповідача на військовій службі.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до приписів статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частин 1, 8 статті 285 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана у письмовій формі. До неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення, а також до заяви, поданої особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Так, частиною другою статті 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Пунктом першим частини четвертої статті 185 ЦПК України визначені випадки повернення заяви, а саме, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Так, з урахуванням норм чинного законодавства, ОСОБА_1 мав можливість подати заяву про перегляд заочного рішення в: 1) в письмовій формі; 2) в електронному вигляді з використанням сервісу «Електронний суд», з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (електронного кабінету) та з використанням власного електронного підпису; 3) в електронній формі з використанням електронної адреси та засвідченням кваліфікованим електронним підписом.

Однак заяву про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 подав на електронну адресу суду без засвідчення її кваліфікованим електронним підписом.

Використання електронного цифрового підпису врегульовано Законом України «Про електронні довірчі послуги», згідно зі статтею 1 якого автентифікація - це електронна процедура, яка дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-комунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» кваліфікований електронний підпис чи печатка вважається таким, що пройшов перевірку та отримав підтвердження, якщо: перевірку кваліфікованого електронного підпису чи печатки проведено засобом кваліфікованого електронного підпису чи печатки; перевіркою встановлено, що відповідно до вимог цього Закону на момент створення кваліфікованого електронного підпису чи печатки був чинним кваліфікований сертифікат електронного підпису чи печатки підписувача чи створювача електронної печатки; за допомогою кваліфікованого сертифіката електронного підпису чи печатки здійснено ідентифікацію підписувача чи створювача електронної печатки; під час перевірки за допомогою кваліфікованого сертифіката електронного підпису чи печатки отримано підтвердження того, що особистий ключ, який належить підписувачу чи створювачу електронної печатки, зберігається в засобі кваліфікованого електронного підпису чи печатки; під час перевірки підтверджено цілісність електронних даних в електронній формі, з якими пов`язаний цей кваліфікований електронний підпис чи печатка.

Електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Отже, слід розмежовувати спосіб звернення до суду із вимогами до оформлення процесуального документа. Якщо електронний документ підписаний накладенням електронного підпису, який забезпечує ідентифікацію фізичної особи (за виключенням адвокатів та інших, передбачених пунктом 10 Положення про ЄСІТС осіб), але електронний підпис накладений без використання підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, а процесуальний документ направлений на офіційну електронну адресу суду, то відсутні правові підстави стверджувати, що такий електронний документ не підписаний.

Протилежний підхід нівелює приписи про юридичну силу електронного документа та презумпцію відповідності кваліфікованого електронного підпису власноручному, суперечить частині першій статті 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», статті 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Звернення фізичної особи (за виключенням адвокатів та інших, передбачених пунктом 10 Положення про ЄСІТС осіб) до суду через офіційну електронну адресу суду з процесуальним електронним документом, який підписаний електронним цифровим підписом, є належним та правомірним способом безпосереднього звернення до суду, що ототожнюється із безпосереднім зверненням до суду через канцелярію або традиційними засобами поштового зв`язку і має кваліфікуватися саме як безпосереднє звернення до суду.

До вказаних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові 13 вересня 2023 року у справі № 204/2321/22 (провадження № 14-48цс22).

Суд також звертає увагу відповідача на ухвалу Верховного Суду від 03 червня 2025 року у справі № 754/2415/25 (провадження № 61-6752 зно 25), де судом касаційної інстанції наголошено на альтернативу звернення учасників справи до суду з позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи через підсистему «Електронний кабінет». При цьому матеріали заяви про перегляд судового рішення у справі надіслані на електронну пошту суду та не містять відомостей про їх надсилання з використанням офіційної електронної адреси та підписання документів електронним цифровим підписом із застосуванням посиленого сертифіката відкритого ключа та доказів перевірки електронного цифрового підпису, накладеного на заяву, із використанням підсистеми «Електронний суд», що позбавляє суд можливості встановити дотримання заявником вимог щодо обов`язкового підписання процесуального документа особою, яка її подає, та свідчить про використання заявником непередбаченого чинним процесуальним законодавством способу звернення до Верховного Суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Також в заяві заявник не надав обґрунтованих пояснень в чому полягає неможливість подання цієї заяви через підсистему ЄСІКС «Електронний суд».

Верховний Суд у вказаній справі вкотре звернув увагу заявника на те, що прийняття заяви у спосіб, не передбачений законом, порушує принцип рівності балансу між сторонами, оскільки суд повинен гарантувати, що обидві сторони матимуть рівні умови для захисту своїх прав. А відтак, заяву заявнику необхідно було надіслати не на електронну адресу, а в паперовій формі, зі скріпленням власноручним підписом, чи в електронній формі за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи. Таким чином, з огляду на те, що заява не у спосіб, передбачений ЦПК України, та не містить відомостей про її підписання електронним цифровим підписом у встановленому законом порядку, вона підлягає поверненню.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 липня 2021 року у справі № 9901/75/21, від 01 липня 2021 року у справі № 9901/76/21, від 03 червня 2021 року у справі № 9901/82/21, від 10 лютого 2021 року у справі № 9901/335/20, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 01 грудня 2021 року у справі № 362/6591/20 (провадження № 61-6313св21), постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року у справі № 340/3169/22, від 22 серпня 2019 року у справі № 520/20958/18, від 06 серпня 2019 року у справі № 2340/4648/18, від 13 вересня 2023 року у справі № 204/2321/22.

При цьому суд роз`яснює заявнику, що за Законом України «Про безоплатну правову допомогу» (надалі - Закон) певні категорії громадян мають право на безоплатну правову допомогу гарантовану Конституцією України можливість отримати в повному обсязі безоплатну первинну правову допомогу, а також можливість певної категорії осіб отримати безоплатну вторинну правову допомогу у випадках, передбачених цим Законом.

Безоплатна вторинна правова допомога вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя. Безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: захист; здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; складення документів процесуального характеру (стаття 13 цього Закону).

Отже, ОСОБА_1 у разі неможливості самостійно оформити та/чи подати (направити) заяву про перегляд заочного рішення чи інший процесуальний документ, яка б відповідала вимогам чинного законодавства, чи скористатися професійною правничою допомогою на платній основі, не позбавлений можливості звернутися до відповідного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги з метою реалізації права на захист та скористатися правовою допомогою.

Способи отримання безоплатної правової допомоги описані на вебсайті системи безоплатної правової допомоги, за посиланням: https://legalaid.gov.ua/kliyentam/yak-otrymaty-bpd/.

Керуючись ст.ст. 185, 2 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Повернути заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2025 року у цивільній справі № 214/6989/24 за позовом за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну ухвалу складено 13 жовтня 2025 року.

Суддя А.В. Ткаченко