Справа № 202/6271/25
Провадження № 2/202/3727/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

07 серпня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра в складі:

головуючого судді Дребот І.Я.,

за участю секретаря судового засідання Шеремет В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Домовік-1" про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Домовік-1" про визнання права власності.

В обгрунтування зазначено, що ОСОБА_2 , батько позивача, як працівник заводу стінових матеріалів отримав ордер на вселення до двох кімнат 9а та АДРЕСА_1 . Разом з дружиною та сином ОСОБА_1 фактично вселився у вказані житлові приміщення та на постійній основі все життя користувався ним. Довідкою з домової книги про склад сім`ї та прописку підтверджується факт постійного проживання ОСОБА_2 разом з дружиною ОСОБА_3 та сином ОСОБА_1 у двох кімнатах на 1 поверсі гуртожитку по АДРЕСА_2 . Згідно рішення Дніпропетровської міської ради № 2242 від 20. 09.2001 року "Про виключення з житлового фонду міста гуртожитку ВАТ "Дніпропетровський силікатний завод"" вищевказаний гуртожиток було виключено з житлового фонду міста та дозволено провести реконструкцію приміщень гуртожитку під квартири житлового будинку. На даний час проведено реконструкцію приміщень гуртожитку під квартири житлового будинку та змінено назву будинку та нумерацію приміщень. На даний час житловий будинок визначено як житловий будинок літ. 9-А по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 а об`єднано в квартиру АДРЕСА_5 . Позивач зареєстрований за вказаною адресою, що підтверджується відміткою в його паспорті. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_3 та позивач є єдиним спадкоємцем. 07.11.2024 року позивач звернувся до Департаменту житлового господарства ДМР із заявою про видачу ордеру на житлове приміщення в житловому будинку літ. 9-А по АДРЕСА_6 . У відповідь на вказану заяву Департамент житлового господарства ДМР від 23.04.2025 відмовив у видачі ордеру оскільки балансоутримувачем будинку є ОСББ "Домовік-1". Оскільки, будинок АДРЕСА_7 , не знаходиться на балансі ДМР, позивач позбавлений можливості оформлення права власності іншим шляхом. На підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 4223 від 13.12.2007 року, житловий будинок літ. 9-А по АДРЕСА_2 , зареєстрований за балансоутримувачем ОСББ "Домовік-1". Листом від 31.01.2025 року КП "ДМБТІ" повідомило про відсутність відомостей щодо реєстрації права власності за адресою: АДРЕСА_8 за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та відсутні відомості щодо реєстрації прав власності за адресою: АДРЕСА_9 , за ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та за будь-якою іншою особою. Таким чином, квартира АДРЕСА_10 , не зареєстрована за будь-якою особою у тому числі за позивачем та остання перебуває весь час знаходилася у користуванні позивача та його батьків.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.06.2025 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовною заявою до судового розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не з`явилася, завчасно надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 08.07.2025 року через систему "Електронний суд" надала заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , батько позивача, як працівник заводу стінових матеріалів отримав ордер на вселення до двох кімнат 9а та АДРЕСА_1 . Разом з дружиною та сином ОСОБА_1 фактично вселився у вказані житлові приміщення та на постійній основі все життя користувався ним. Довідкою з домової книги про склад сім`ї та прописку підтверджується факт постійного проживання ОСОБА_2 разом з дружиною ОСОБА_3 та сином ОСОБА_1 у двох кімнатах на 1 поверсі гуртожитку по АДРЕСА_2 .

Згідно рішення Дніпропетровської міської ради № 2242 від 20. 09.2001 року "Про виключення з житлового фонду міста гуртожитку ВАТ "Дніпропетровський силікатний завод"" вищевказаний гуртожиток було виключено з житлового фонду міста та дозволено провести реконструкцію приміщень гуртожитку під квартири житлового будинку. На даний час проведено реконструкцію приміщень гуртожитку під квартири житлового будинку та змінено назву будинку та нумерацію приміщень. На даний час житловий будинок визначено як житловий будинок літ. 9-А по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 а об`єднано в квартиру АДРЕСА_5 .

Позивач зареєстрований за вказаною адресою, що підтверджується відміткою в його паспорті.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_3 та позивач є єдиним спадкоємцем.

07.11.2024 року позивач звернувся до Департаменту житлового господарства ДМР із заявою про видачу ордеру на житлове приміщення в житловому будинку літ. 9-А по АДРЕСА_6 . У відповідь на вказану заяву Департамент житлового господарства ДМР від 23.04.2025 відмовив у видачі ордеру оскільки балансоутримувачем будинку є ОСББ "Домовік-1". Оскільки, будинок АДРЕСА_7 , не знаходиться на балансі ДМР, позивач позбавлений можливості оформлення права власності іншим шляхом.

На підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 4223 від 13.12.2007 року, житловий будинок літ. 9-А по АДРЕСА_2 , зареєстрований за балансоутримувачем ОСББ "Домовік-1".

Листом від 31.01.2025 року КП "ДМБТІ" повідомило про відсутність відомостей щодо реєстрації права власності за адресою: АДРЕСА_8 за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та відсутні відомості щодо реєстрації прав власності за адресою: АДРЕСА_9 , за ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та за будь-якою іншою особою. Таким чином, квартира АДРЕСА_10 , не зареєстрована за будь-якою особою у тому числі за позивачем.

Згідно із ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За нормами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій (ст. 9 ЖК України).

Загальні засади набуття права власності визначені ст. 328 ЦК України, якою закріплено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необгрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Положеннями статті 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 259, 268, 280-284 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Домовік-1" про визнання права власності - задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на квартиру АДРЕСА_11 , загальною площею 44,0 кв.м., з яких житлова площа становить 23,5 кв.м., та яка складається з: 1- тамбур, загальною площею 2 кв.м.; 2- коридору, загальною площею 6,2 кв.м.; 3 - житлової кімнати, загальною площею 10,6 кв.м.; 4- санвузлу, загальною площею 2,3 кв.м.; 5- шафи, загальною площею 0,7 кв.м.; 6- коридору, загальною площею 2,7 кв.м.; 7 - кухні, загальною площею 6,6 кв.м.; 8- житлової кімнати, загальною площею 12,9 кв.м.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у 30-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Я. Дребот