Справа № 163/1665/25
Провадження № 2/163/424/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( З А О Ч Н Е )

14 жовтня 2025 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючої судді Гайдук А.Л.,

за участі секретаря Кузьміної А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У позовній заяві представник позивача просить ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідача заборгованості на загальну суму 15 785,00 грн. за Кредитним договором № 216610965 від 11 вересня 2020 року, з яких:

- 5 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 10 285,00 грн. - сума заборгованості за відсотками;

- 00,00 грн. неустойка.

Вимоги обґрунтовано тим, що вищевказаний кредитний договір відповідач ОСОБА_1 уклав із ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Право вимоги за цим договором перейшло до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» на підставі ряду договорів факторингу та додаткових угод до них. Свої грошові зобов`язання за цим кредитним договором відповідач не виконав ні первісному кредитору, ні новим кредиторам, в результаті чого у нього виникла заборгованість за тілом кредиту та відсотками, яка в сукупності становить заявлений розмір позовних вимог - 15 785,00 гривень, з яких: 5 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 285,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, у зв`язку з чим, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами суду не здійснювалося.

Представник позивача у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, відзиву не подавав, клопотань чи заяв не надсилав.

З огляду на викладене, суд провів заочний розгляд позову, відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України.

Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини.

11 вересня 2020 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку Закону України «Про електронну комерцію» уклали договір № 216610965, за умовами якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надає ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 5 500 гривень на 30 днів з можливістю продовження строку. Договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV53T8N.

На період строку договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,41 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом. У випадку користування Кредитом понад строк, встановлений Договором, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між Сторонами застосовується Базова процентна ставка в розмірі 1,70 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Товариству різницю між фактично сплаченими процентами за Дисконтною та нарахованою Базовою процентними ставками за весь строк користування Кредитом.

Сукупна вартість Кредиту за Дисконтною ставкою складає 142,30% від суми Кредиту або 7826 грн 50 коп. та включає в себе: 1) проценти за користування Кредитом у розмірі 42,30% від суми Кредиту або 2326 грн 50 коп.; 2) суму Кредиту у розмірі 5500 грн.

На виконання умов договору ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» 11 вересня 2020 року перерахувало на банківську картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 обумовлену суму кредитних коштів в розмірі 5 500,00 гривень, що підтверджується листом АТ "КБ «ПриватБанк".

Згідно із розрахунком заборгованості за цим договором, заборгованість відповідача перед первісним кредитором станом на 17 листопада 2020 року становить 11 671,00 гривень, з яких: за кредитом 5 500 гривень, за відсотками 6 264,50 гривень.

28 листопада 2018 року ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (клієнт) уклали договір факторингу № 28/1118-01 за умовами якого клієнт відступає фактору право вимоги до боржників, що зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Після чого між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (клієнт) укладено ряд додаткових угод до договору факторингу № 28/1118-01.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №108 до цього договору факторингу № 28/1118-01 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 216610965 від 11 вересня 2020 року у сумі 11 764,50 гривень: по тілу кредиту 5 500 грн; по відсотках 6 264,50 грн.; сума фінансування 1 375,00 гривень.

Згідно з п.п.5.3.3 Договору факторингу № 28/1118-01 Фактор має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб.

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01.

Предметом даного Договору факторингу є відступлення прав вимоги до боржників, що зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленого у відповідному Додатку договору (п.4.1.).

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору

факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн

Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 15 785,00 грн. (по тілу кредиту 5 500 грн; по відсотках 10 285,00 грн.).

Також, відповідно до п.п. 5.3.3 Договору факторингу, Фактор

має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі

відступати Право вимоги на користь третіх осіб.

04 червня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.

Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 15 785,00 грн. (по тілу кредиту 5 500 грн; по відсотках 10 285,00 грн.).

Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст.ст.202, 205, 207, 626, 639 ЦК України договір, як різновид правочину, вважається таким, що вчинений у письмовій (електронній) формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч.ч.3, 4, 6 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч.12 ст.11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законо-давства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стороною позивача до позовної заяви додано кредитний договір, підписаний відповідачем, графік платежів, правила надання грошових коштів, довідку щодо дій позичальника, заявку на отримання грошових коштів в кредит.

Отже, існування між сторонами кредитних правовідносин належним чином підтверджено та відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію».

Сам кредитний договір містить усі істотні умови, необхідні для даного виду правочинів, а відтак, враховуючи його особисте підписання відповідачем ОСОБА_1 , були достеменно відомі останньому.

Факт переказу кредитних коштів за договором № 216610965 від 11 вересня 2020 року належним чином підтверджується наданою АТ "КБ «ПриватБанк" випискою по рахунку ОСОБА_1 № 5363-54XX-XXXX-9325.

Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування.

Досліджені у справі докази дають достатні підстави для висновку, що свої договірні зобов`язання кредитодавець ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит в обумовленій договором сумі.

При розгляді справи суд відповідно до вимог статей 10, 12, 13 ЦПК України керується принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.

Сам же по собі факт неподання відповідачем відзиву на позовну заяву не прирівнюється до визнання позову як процесуальної позиції та не вказує на визнання відповідачем обставин, якими обґрунтовується позов, в розумінні положень ч.1 ст.82 ЦПК України, яка визначає підстави для звільнення від доказування.

Аналізуючи досліджені по справі письмові докази та заявлену позивачем суму кредитної заборгованості, суд дійшов висновку про її невідповідність умовам укладеного з відповідачем договору № 216610965 від 11 вересня 2020 року.

Так, строк кредитування є 30 днів, з 11 вересня 2020 року по 11 жовтня 2020 року, що чітко визначено у п.1.2 договору.

Належних доказів того, що відповідач як позичальник вчинив певні дії, які б об`єктивно свідчили б про його добру волю і бажання здійснити пролонгацію кредиту не додано.

Пункт 1.4 договору передбачає нарахування інших процентів у випадку користування кредитом понад строк договору, разом з тим очевидним є те, що в такому випадку сторони повинні погодити такий новий строк договору.

За таких обставин, суд не вбачає обґрунтованих підстав вважати, що після спливу визначеного строку кредитування відбулася пролонгація кредиту, відповідно застосування п.1.4 договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, нарахування відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування, у даному випадку після 11 жовтня 2020 року, є безпідставним.

При визначені суми заборгованості суд врахував відсоткову ставку 1,41% за один день користування кредитом. Таким чином, сума заборгованості за тілом кредиту становить 5 500 грн, за відсотками (5 500*0,0141%) *30 = 2 326,5 грн.

Загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню, відповідно до умов договору, становить 7 826,50 гривень.

Зважаючи на встановлені фактичні обставини, відповідні їм правовідносини і наведені положення чинного законодавства, суд з викладених підстав і мотивів дійшов висновку про часткове задоволення позову.

До стягнення представник позивача також заявив 7000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження цих витрат надано суду: договір про надання правничої допомоги № 05/06/25-01, додаткову угоду № 8 до договору № 05/06/25-01, укладені між АБ «Тараненко та партнери» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ»; акт прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025 року, довіреність.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 49,60 % таких вимог.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за Кредитним договором № 216610965 від 11 вересня 2020 року у розмірі 7 826 (сім тисяч вісімсот двадцять шість) гривень 50 копійок, яку становить:

- 5 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 2 326,50 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» 1 201,50 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» 3 472 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте Любомльським районним судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному апеляційному порядку.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Найменування позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ»; місцезнаходження - Україна, 01024, місто Київ, вулиця Рогнідинська, будинок 4А, офіс 10; код - .

Ім`я відповідача ОСОБА_1 ; місце проживання - АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуюча: суддя А.Л. Гайдук