Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/913/24
Провадження № 2/935/579/24
РІШЕННЯ

Іменем України

29 вересня 2025 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Щербаченко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Сьомак Л.І..

за участі сторін:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

відповідача - ОСОБА_4 ,

представника відповідача - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання права власності в порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_8 , яка мала у власності частку житлового будинку АДРЕСА_1 та у спільній сумісній власності земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, площа 0,075 га, кадастровий номер :01:004:0563. Спадщину після смерті матері прийняв позивач у встановлений строк та отримав право на спадкування всього материного майна, оскільки інших осіб, які прийняли спадщину, немає. Нотаріусом було видано позивачу свідоцтво на право на спадщину за законом від 11.03.2024 на частку вказаного житлового будинку, проте в часині оформлення спадкових прав на належну матері земельну ділянку йому було відмовлено в зв`язку з тим, що вона належала матері на праві спільної сумісної власності, розмір частки в якому не визначений, а свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної власності може бути видано лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні співвласників. Тому звернувся до суду з даною позовною заявою про визнання за ним права власності на спадкове майно по закону, оскільки позбавлений можливості в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину.

Позивач та його представник в судовому засіданні просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову та просив відмовити у його задоволені.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог, предстаник вважає, що право на звернення до суду з позовом мають особи яких право і законний інтерес порушено. На підтвердження свого порушеного права позивач надає постанову приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Мошковського О.С. від 11.03.2024 № 134/02-31, в якій відмовлено що земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності відповідачів, а частка спадкодавця у цій землі не визначена. Позовні вимоги з якими звертається позивач до суду містить прохання визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері право власності, як співвласника на земельну ділянку, яка належить матері на праві спільної сумісної власності. А тому просили відмовити у задоволені позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився про розгляд справи повідомлений належним чином. До суду заяв чи клопотань не подано.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився про розгляд справи повідомлений належним чином. До суду заяв чи клопотань не подано.

Суд, вислухавши доводи сторін по справі, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , яке видане 24 лютого 2022 року Коростишівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_8 , який успадкував частку житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , даний факт підтверджується матеріалами справи а саме копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.03.2024, зареєстроване а реєстрі № 812.

Відповідно до положень статей 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною першою статті 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно з статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Судом встановлено та стверджується матеріалами справи, що спірна земельна ділянка на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 11.03.2024 за № 134/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 0,0750 га кадастровий номер: :01:004:0563, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що частка спадкодавця у праві власності не визначена.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Статтею 357 ЦК України передбачено, що частки у праві спільної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

За змістом частини першої статті 86 З К України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 89 З К України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Частиною першою статті 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частиною четвертою вищевказаної статті визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Таким чином, законодавцем визначено принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Тобто особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду має право на відповідну частину земельної ділянки на тих самих умовах, на яких воно належало попередньому власникові або користувачу, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Такого висновку щодо застосування зазначених норм матеріального права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20) та постанові Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 642/3950/17 (провадження № 61-7008св19).

Разом з тим, положення статті 120 ЗК України мають застосовуватися з врахуванням норм матеріального права, що визначають особливості регулювання права спільної сумісної власності.

Як зазначалося вище, спірна земельна ділянка належить ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності. Її поділ або виділення з неї окремих часток за життя ОСОБА_8 не проводився, розмір її частки не визначався.

Отже, ОСОБА_8 була співвласником спірної земельної ділянки, яка належала п`ятьом особам на праві спільної сумісної власності без визначення часток, і це право перейшло до позивача.

На підставі ст.ст. ст. 364,365, 1216, 1218, 1225, 1226 ЦК України, ст.120 Земельного кодексу України , керуючись 4, 5, 12, 13, 48, 81, 141, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на земельну ділянку, яка належала останній на праві спільної сумісної власності, з кадастровим номером :01:004:0563, загальною площею 0,075 га.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 07.10.2025

Відомості про учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачі: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .

.

Суддя І.В. Щербаченко