Провадження 2/127/3118/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Сєдінкіної Ю.В.

розглянувши у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/15673/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

позов зареєстрований судом 20.05.2025 року і мотивований тим, що 21.03.2024 року у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 91891 згідно вимог ст.ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», при виконанні позичальником відповідного алгоритму дій, між ТОВ «Макс Кредит» та позичальником ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 00-9682125, згідно з умовами якого відповідачка отримала кредит 10 000 грн. на платіжну картку 5168 75ХХ ХХХХ 7120 через компанію ТОВ «Платежі онлайн».

Сторонами погоджено, що позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту 1 000 грн.

Відповідачці кредитні кошти були перераховані в обсязі та у строк, визначені умовами договору.

ТОВ «Макс Кредит» умови договору виконало в повному обсязі, відповідачка умов договору не виконала, коштів не повернула.

Внаслідок укладеного 21.10.2024 року договору факторингу, реєстру боржників, право вимоги по вказаному кредитному договору перейшло до ТОВ «ФК «Ейс».

Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 00-9682125 від 21.03.2024 року становить 49 000 грн. Дана сума складається з заборгованості по кредиту 11 000 грн., заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 38 000 грн.

На підставі ст.ст. 512, 514, 526, 530, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України ТОВ «ФК «Ейс» просило стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 00-9682125 від 21.03.2024 року в загальному розмірі 49 000 грн. та судові витрати, що складаються з судового збору 2 422,40 грн. та витрат на правничу допомогу 7 000 грн.

Судом вчинені наступні процесуальні дії.

22.05.2025 року відкрито спрощене позовне провадження.

21.07.2025 року витребувані докази.

Представник позивача Поляков О.В. в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримав, надав відповідь на відзив.

Представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Цокало Т.М. в судове засідання не з`явилась, надала відзив на позов, заяву про визнання позову частково, в загальному розмірі 11 793,30 грн. (10 000 грн. тіло кредиту, 793,30 грн. проценти відповідно до облікової ставки НБУ, 1 000 грн. комісія). Зауважила, що відповідачка не погоджується із нарахуванням відсотків за ставкою 2,45 в день, оскільки це протирічить вимогам ЗУ «Про споживче кредитування». Просила розглянути справу у її відсутності. Розподіл судових витрат здійснити пропорційно задоволених вимог. Стягнути з позивача на користь відповідачки всі понесені судові витрати, а також 9 500 грн. витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явились в судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 21.03.2024 року у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 91891 згідно вимог ст.ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», при виконанні позичальником відповідного алгоритму дій, між ТОВ «Макс Кредит» та позичальником ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 00-9682125, згідно з умовами якого відповідачка отримала кредит 10 000 грн. на платіжну картку 5168 75ХХ ХХХХ 7120 через компанію ТОВ «Платежі онлайн».

Також сторонами погоджено, що позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту 1 000 грн.

Кредит був наданий на споживчі цілі. Строк дії кредитної лінії (строк кредитування) 360 днів, дата остаточного повернення кредиту 16.03.2025 року згідно умов п. 3.4 договору.

Згідно п.1.4, позичальник зобов`язалась оплатити проценти в періодичну дату оплати процентів: на 15 квітня 2024 року, на кожний 25 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії. Дата повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та комісії за надання кредиту зазначені у графіку платежів.

Тип процентної ставки фіксована. Стандартна 2, 47% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується в межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в п. 1.3 цього договору (за виключенням строку кредитування, коли позичальник має право на використання зниженої процентної ставки) (1.5.1).

Знижена процентна ставка становить 0, 5 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів, визначеною п.1.3.1. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 25 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом (дати видачі кредиту) протягом строку кредитування, зазначеного в. п.1.3 договору.

Згідно п. 1.8, орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою на дату укладення цього договору становить 931, 66%.

Згідно п. 1.8.1, орієнтовна реальна річна процентна ставка з урахуванням зниженої процентної ставки на дату укладення цього договору становить 880,12%.

Оплата процентів кожні 25 днів (п.7.20).

Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою на дату укладення цього договору становить 99 920 грн. (п.1.9).

Орієнтовна загальна вартість кредиту з урахуванням зниженої процентної ставки на дату укладення цього договору становить 94 995 грн (п.1.9.1).

Згідно п.3.3 проценти за користування кредитом нараховуються на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом та оплачуються згідно умов п. 1.3 цього договору.

Зобов`язання здійснити оплату комісії за надання кредиту визначено п.3.4.

Відповідачці кредитні кошти були перераховані в обсязі та у строк, визначені умовами договору на платіжну картку 5168 75ХХ ХХХХ 7120 через компанію ТОВ «Платежі онлайн».

ТОВ «Макс Кредит» умови договору виконало в повному обсязі, відповідачка умов договору не виконала, коштів не повернула.

Внаслідок укладеного 21.10.2024 року договору факторингу, реєстру боржників, право вимоги по вказаному кредитному договору перейшло до ТОВ «ФК «Ейс».

За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1046 ЦК України визначено: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору (ст. 638 ЦК України).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Необхідно, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Однак важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19.

Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що позивач надав належні і допустимі докази укладення 21.03.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 договору кредитної лінії № 00-9682125 та отримання позичальником кредитних коштів, переходу права вимоги до позивача за вказаним кредитним договором.

Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Ейс» за кредитним договором № 00-9682125 від 21.03.2024 року становить 49 000 грн. Дана сума складається з заборгованості по кредиту 11 000 грн. (10 000 грн. тіло кредиту, 1 000 грн. комісія), заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 38 000 грн. за період з 21.03.2024 року до 21.10.2024 року: за період з 21.03.2024 року до 14.04.2024 року за процентною ставкою 0,5 % від суми кредиту за кожен день за 25 днів і за період з 15.04.2024 року до 21.10.2024 року за процентною ставкою 2,47 % від суми кредиту за кожен день (п.1.5.1, 1.5.2 договору) (а.с. 31-32).

Кредитний договір № 00-9682125 від 21.03.2024 року укладений після внесення змін до ЗУ «Про споживче кредитування», тому розрахунок заборгованості відсотків згідно ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» слід проводити з максимальної денної процентної ставки 1 %, що дорівнює 100 грн. (10 000 грн. позика ? 1, 00 % = 100 грн.). Таким чином заборгованість по відсоткам за період з 21.03.2024 року до 21.10.2024 року (215 днів) складає: з 21.03.2024 року до 14.04.2024 року 1250 грн. із розрахунку 50 грн. за 25 днів (згідно вимог позивача і наданого розрахунку), а за період з 15.04.2024 року до 21.10.2024 року 19 000 грн. із розрахунку 100 грн. за 190 днів (1 % на день), а всього 20 250 грн.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню. Загальна сума боргу, що підлягає стягненню із ОСОБА_1 становить 31 250 грн. (10 000 грн. борг за тілом кредиту, 1 000 комісія, 20 250 грн. - проценти).

З огляду на вищевикладене заперечення відповідача і нарахування процентів за обліковою ставкою НБУ суд вважає безпідставним.

При зверненні до суду з позовом позивач сплатив (із застосуванням коефіцієнта 0,8) судовий збір в сумі 2 422,40 грн., про що надав платіжну інструкцію № 11063 від 20.05.2025 року (а.с. 57).

За таких обставин, згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір сумі 1526,11 грн. пропорційно задоволеним позовним вимогам (2422,40 ? 63% ? 100 = 1526,11 грн.).

Правнича допомога позивачеві у даній справі була надана АБ «Тараненко та партнери» на підставі договору про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07.04.2025 року, протоколу погодження вартості послуг, додаткової угоди № 8 до договору, акту прийому-передачі наданих послуг (а.с. 44-48).

Згідно п. п. 3.3, 3.4, 3.6 договору, гонорар складається з вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі. Після належного виконання доручення АБ надає клієнту акт прийому-передачі наданих послуг. Сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь клієнта, сплачується на користь адвоката не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок клієнта.

Згідно акту прийому-передачі наданих послуг (який є невід`ємною частиною договору про надання правничої допомоги загальна вартість послуг, наданих адвокатом у справі про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 становить 7 000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сума витрат на правничу допомогу в розмірі 4 410 грн., що пропорційно задоволеним позовним вимогам (63%).

Правнича допомога відповідачу у даній справі була надана адвокатом Цокало Т.М., що підтверджується ордером, договором № 1286 від 29.05.2025 року про надання правничої допомоги, детальним описом робіт на суму 9 500 грн., квитанцією № 1286 від 29.05.2025 року.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача слід стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 3 515 грн., що пропорційно розміру вимог, в задоволенні яких було відмовлено (37%).

Керуючись ст.ст. 526, 625, 629, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 141, 223, 247, 263-265ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , прож.: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Ейс» (, м. Київ, Харківське шосе, буд. 19, оф. 2005) заборгованість за кредитним договором № 00-9682125 від 21.03.2024 року в загальному розмірі 31 250 (тридцять одна тисяча двісті п`ятдесят) грн., а також судові витрати: судовий збір в сумі 1 526 (одна тисяча п`ятсот двадцять шість) грн. 11 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 4 410 (чотири тисячі чотириста десять) грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Ейс» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 3 515 (три тисячі п`ятсот п`ятнадцять) грн.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 16 вересня 2025 року.

Суддя: