У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Лапченко О.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи - приватний нотаріус Фастівського районного округу Київської області Марчук Тетяна Сергіївна, Головне управління Держгеокадастру в м. Києві та Київській області про скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації, -

в с т а н о в и в:

представник позивача ОСОБА_2 , яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом, згідно якого просить скасувати рішення Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області від 15 квітня 2021 року № 7/200 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0115, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0200 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :02:009:0115, який укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 11.08.2021 року, серія та номер 808, посвідчений приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області Марчук Тетяною Сергіївною; скасувати рішення приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області Марчук Тетяни Сергіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 59784960 від 11.08.2021, про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0115, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0200 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний помер об`єкту 224, та стягнути з відповідачів судові витрати.

Разом із позовною заявою представник позивача подала заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт та заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та всім органам, уповноважених на проведення державної реєстрації (в тому числі територіальним органам Міністерства юстиції України, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти реєстраційні дії щодо реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (зокрема до Реєстру прав власності на нерухоме майно Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек) записи про державну реєстрацію права власності та інших речових прав та їх обтяжень, змін до таких записів щодо нерухомого майна- земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0115, загальна площа 0,02 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_3 .

В обґрунтування вимог заяви представник позивача посилалася на те, що необхідність звернення до суду із позовною заявою полягає в тому, що 15.04.2021 року Гатненською сільською радою Фастівського району Київської області було прийнято незаконне рішення № 7/200 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_4 , а позивач є законним власником суміжної земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:5006, на якій розташований садовий будинок, гараж, колодязь та септик, що використовується позивачем для сезонного проживання. Ділянка, яка була незаконно передана сільською радою у приватну власність, розташована безпосередньо між ділянкою позивача та вулицею Свободи, і фактично перекриває єдиний наявний проїзд та прохід до садового будинку позивача. Передача зазначеної ділянки у приватну власність порушує право власності позивача, гарантоване ст. 41 Конституції України, оскільки позбавляє його доступу до земельної ділянки та садового будинку, чим створює реальну перешкоду у володінні, користуванні та розпорядженні майном. Надалі, незважаючи на наявність підстав для сумнівів у законності набуття права власності, ОСОБА_4 в короткий термін відчужив земельну ділянку на користь ОСОБА_3 . З огляду на зазначене, існує реальний ризик подальшого перепродажу або відчуження спірної земельної ділянки ОСОБА_3 на користь третіх осіб, зокрема після того, як вона дізнається про відкриття даного судового провадження. Такий ризик підтверджується попередньою поведінкою сторін швидкістю укладення попереднього правочину. Метою накладення арешту є збереження спірного майна у тому стані, в якому воно перебуває на момент розгляду справи, і недопущення його переходу до третіх осіб. У даному випадку існує реальна загроза унеможливлення виконання рішення суду в разі його ухвалення на користь позивача, оскільки ОСОБА_3 є добросовісним набувачем лише формально, але насправді мала змогу дізнатися про незаконність первісного відведення ділянки; відчуження ділянки третім особам фактично призведе до ускладнення або неможливості повернення земельної ділянки у власність територіальної громади, адже доведеться залучати нових набувачів; новий покупець може зареєструвати право власності, після чого виконання рішення про визнання недійсним договору купівлі-продажу або скасування державної реєстрації права власності стане неможливим або значно ускладненим; ОСОБА_3 або ж новий власник може здійснити поділ земельної ділянки з присвоєнням нових кадастрових номерів, що по факту призведе до виникнення нових об`єктів нерухомого майна. Зазначає, що накладення арешту є єдиним ефективним способом зберегти предмет спору до завершення судового розгляду. Вважає, що обраний захід є пропорційним, необхідним і адекватним заявленим позовним вимогам. Предметом позову є земельна ділянка кадастровий номер :02:009:0115, яку орган місцевого самоврядування незаконно передав у власність ОСОБА_4 , а останній неправомірно відчужив ділянку ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, право власності на яку зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно. Враховуючи наявність спору між сторонами, предмет позову, обгрунтованість ризиків невиконання можливого рішення суду просила задовольнити заяву.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, пропорційність.

Відповідно до п. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зміст і форма заяви відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Пунктом 1 частини 1 ст. 150 ЦПК України передбачений такий вид забезпечення позову як накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані письмові документи, вважає, що вимоги заявника щодо арешту земельної ділянки підлягають задоволенню з огляду на таке.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка площею 0,05 га з кадастровим номером :02:009:5006, що розташована в с. Гатне Фастівського району Київської області, належить позивачу ОСОБА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка площею 0,02 га з кадастровим номером :02:009:0115, що розташована в с. Гатне Фастівського району Київської області, належить відповідачу ОСОБА_3 .

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження №14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачам.

Предметом вказаного спору є земельна ділянка площею 0,02 га з кадастровим номером :02:009:0115, що розташована по АДРЕСА_1 , та належить відповідачу ОСОБА_3 .

А тому, враховуючи предмет позову та той факт, що відчуження може призвести до утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, з урахуванням обставин, на які посилається позивач, приймаючи до уваги те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та направлені на захист прав позивача, суд вважає можливим вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на зазначену земельну ділянку.

При цьому суд не вважає за доцільне вживати такий захід забезпечення позову як заборона державним реєстраторам, нотаріусам та іншим суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаної земельної ділянки. Разом з тим, суд зазначає, що арешт як заборона на право розпоряджатися майном, включає і обмеження на розпорядження таким майном.

Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду у справі 567/459/23 від 24 липня 2024 року, згідно з яким при накладенні арешту на майно вжиття додаткових заходів забезпечення, направлених на обмеження розпорядження таким майном, не є необхідним.

З огляду на викладене, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. 149-153, 157, 260, 261, 353-354 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и л а:

заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи - приватний нотаріус Фастівського районного округу Київської області Марчук Тетяна Сергіївна, Головне управління Держгеокадастру в м. Києві та Київській області про скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,02 га з кадастровим номером :02:009:0115, що розташована по АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_3 , до набрання законної сили рішення суду по даній справі.

В решті заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Інформація про відповідача: Гатненська сільська рада Фастівського району Київської області, , адреса місця знаходження: с. Гатне, Фастівського району Київської області, вул. Київська, 138.

Інформація про відповідачів: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , РНОКПП невідомі, адреса місця реєстрації невідомі.

Інформація про третю особу: приватний нотаріус Фастівського районного округу Київської області Марчук Тетяна Сергіївна, адреса місця знаходження: с. Гатне, Фастівського району Київської області, вул. Київська, 138, прим. 1

Інформація про третю особу: Головне управління Держгеокадастру в м. Києві та Київській області, адреса місця знаходження: м. Київ, вул. Серпова, 3/14.

Суддя - Лапченко О.М.