ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Черкавського Ю.С. на рішення Індустріального районного суду м. Дніпра від 05 червня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року АТ «Укрсиббанк» звернулось до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовувало тим, що між ними та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 14.07.2015 року. Підписавши цей договір, відповідач погодився з викладеними у договорі та у правилах (договірних умовах) споживчого кредитування. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у загальній сумі 632 780, 93 грн. двома траншами, а саме: траншем 1 0) у сумі 441 681,18 грн. та траншем 2 1) у сумі 191 099,75 грн. шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався щомісячно повертати кредит у повному обсязі та сплачувати проценти шляхом сплати 14 числа кожного місяця ануїтетних платежів у розмірі встановленому п. 2.5 Кредитного договору, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 14.11.2034, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.2.3. Кредитного договору). За користування кредитними коштами позичальник зобов`язався сплатити проценти у розмірі, встановленому п. 2.7. кредитного договору та п.1.3 Правил.

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука ОСОБА_2 згідно договорів поруки №261686 та №261686 від 14.07.2015 року.

ОСОБА_1 не здійснювала своєчасного погашення платежів у повному обсязі у зв`язку із чим станом на 09.10.2023 року заборгованість за кредитним договором склала 522 945,27 грн., з яких: заборгованість за траншем 1 в сумі 405 099, 55 грн., з яких 325 666, 12 грн. - заборгованість за кредитом; 71 037,75 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, що нарахована з 14.08.2022 року по 14.09.2023 року, 8 395,68 грн. - заборгованість по процентам за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін; заборгованість за траншем 2 в сумі 117 845, 72 грн., з яких: 117 845, 24 грн. - заборгованість за кредитом; 0, 30 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 0, 18 грн. - заборгованість по процентам за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін, яку просить стягнути з відповідачів.

Просив стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (як солідарного боржника) заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.07.2015 року у розмірі 522 945,27 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 7 844,18 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпра від 05 червня 2025 року позовні вимоги АТ «Укрсиббанк» задоволено частково: стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 14.07.2015 року в сумі 408 730 грн., а також судові витрати з оплати судового збору у сумі 3 065, 11 грн. з кожного відповідача.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить частково скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованість за тілом кредиту за договором про надання споживчого кредиту №0 (транш№1) від 14.07.2015 року у розмірі 224 167,44 грн. та заборгованість за тілом кредиту за договором про надання споживчого кредиту (в системі обліку банку №1 транш №2) від 14.07.2015 року у розмірі 102 845,24 грн., в іншій частині позовних вимог просив відмовити та стягнути судові витрати з позивача на користь відповідача за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Зазначав, що стягуючи заборгованість за кредитним договором, суд першої інстанції не розписав складові такої заборгованості та порядок її нарахування. Крім того вважає, що судом першої інстанції допущено помилки при підрахунку загальної суми заборгованості, оскільки враховані не всі платежі, внесені відповідачем. Також звертає увагу, що після спливу визначеного кредитним договором строку його дії нарахування відсотків за кредитом припиняється. Враховуючи те, що банк пред`явив вимогу про дострокове погашення кредитної заборгованості, нарахування процентів після вересня 2023 року є неправомірним.

АТ «Укрсиббанк» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вони просили залишити її без задоволення, а судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване. Зазначали, що сторонами погоджено розмір відсоткової ставки за користування кредитом та порядок її сплати, зокрема і нарахування процентної ставки у подвійному розмірі за прострочення позичальником своїх зобов`язань за договором. Також зазначили, що банком враховані всі здійснені відповідачем платежі на погашення кредитної заборгованості, що відображено у розрахунку заборгованості, сформованому у хронологічному порядку за кожним видом платежу. При цьому спочатку зарахування платежу йде на погашення заборгованості за кредитом, а потім на погашення відсотків. Звертає увагу, що ними ставились вимоги лише щодо повернення заборгованості за кредитом, у вигляді простроченої заборгованості та процентів за користування кредитними коштами, атому позовні вимоги не стосуються положень ст. 625 ЦК України.

Про дату, час та місце судового засідання сторони повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про доставку судових повісток до електронних кабінетів позивача та представника ОСОБА_1 , довідка про доставку повістки у вигляді смс на номер телефону ОСОБА_1 , а також конверт із відміткою АТ «Укрпошта» про причини не вручення судової повітки ОСОБА_2 «адресат відсутній за вказаною адресою» (т.2 а.с.57 зворот, 58,59). У судове засідання з`явився представник ОСОБА_1 -адвокат Черкавський Ю.С..

Згідно із ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до

вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що банком належними та допустимими доказами доведено факт укладення між сторонами кредитного договору та отримання відповідачем від позивача кредитних коштів, однак відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, забезпеченим порукою та не повернув у повному обсязі кредитні кошти.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону в оскаржуваній частині рішення.

Судом першої інстанції встановлено,що 14.07.2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0.

Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у загальній сумі 632 780, 93 грн. двома траншами, а саме: траншем 1 0) у сумі 441 681,18 грн. та траншем 2 1) у сумі 191 099,75 грн. шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався щомісячно повертати кредит у повному обсязі та сплачувати проценти шляхом сплати 14 числа кожного місяця ануїтетних платежів у розмірі встановленому п. 2.5 Кредитного договору, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 14.11.2034 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.2.3. Кредитного договору).

За користування кредитними коштами позичальник зобов`язався сплатити проценти у розмірі, встановленому п. 2.7. кредитного договору та п.1.3 Правил.

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука ОСОБА_2 згідно договорів поруки №261686 та №261686 від 14.07.2015 року.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Статтею 554 Цивільного кодексу України встановлено у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Встановлено, що між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 14 липня 2015 року було укладено кредитивний договір в результаті якого позичальником отримано кредитні кошти у розмірі 632 780,93 грн. (траншем 1 0) у сумі 441 681,18 грн. та траншем 2 1) у сумі 191 099,75 грн.) на погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 27 березня 2008 року з кінцевим строком повернення 14 листопада 2034 року. Проти зазначеного також не заперечують сторони.

В забезпечення виконання зазначеного зобов`язання у той же день між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

Однак ОСОБА_1 порушила свої зобов`язання за кредитним договором та не сплачувала обов`язкові платежі, у зв`язку із чим їй та поручителю було направлено вимоги від 27.09.2022 року про необхідність дострокового погашення повної суми кредитної заборгованості.

Таким чином, позивачем доведено право пред`явлення до відповідачів вимоги про стягнення у солідарному порядку непогашеної частини кредитної заборгованості за кредитним договором. Факт достовірності наданих банком документів не викликає сумніву, стосуються предмету позову та підтверджує ті обставини, на які посилався позивач під час звернення до суду із позовом.

Однак слід звернути увагу, що відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем відсотки погоджені сторонами нараховувались після пред`явлення відповідачам вимоги про дострокове погашення кредитної заборгованості, що не відповідає вимогам закону та практиці Верховного Суду.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином АТ «УКРСІББАНК» втратив право нарахування передбачених кредитним договором процентів після пред`явлення до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимоги про дострокове погашення заборгованості від 27.09.2022 року.

Враховуючи наведене загальна сума заборгованості з урахуванням відсотків за кредитним договором №0 від 14.07.2015 року (за двома траншами), на яку мав право претендувати кредитодавець після пред`явлення вимоги про дострокове погашення складає 445 140,63 грн. (325 666,12+1 321,33 + 308,63 + 117 845,24 0,53 0,16).

При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що ОСОБА_1 після звернення АТ «УКРСІББАНК» до суду із цим позовом було здійснено часткове погашення кредитної заборгованості на загальну суму 102 820 грн (22.04.2024 року 12 000 грн., 07.05.2024 року - 9 000 грн., 24.05.2024 року 10 000 грн., 19.06.2024 року 11 000 грн., 24.07.2024 року 11 020 грн., 01.10.2024 року 12 000 грн., 26.10.2024 року 7 000 грн., 30.11.2024 року 10 000 грн., 31.12.2024 року 10 000 грн., 30.01.2025 року 10 800 грн.)

Таким чином з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №0 від 14.07.2015 року (за двома траншами) у загальному розмірі 342 320,63 грн. (445 140,63 102 820)

На зазначене суд першої інстанції не звернув уваги та прийшов до помилкового висновку про стягнення кредитної заборгованості без врахування того факту, що нарахування відсотків за користування кредитом у кредитодавця припиняється після пред`явлення вимоги про дострокове погашення заборгованості.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1ст. 376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. При цьому зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ч.4 ст. 376 ЦПК України).

Враховуючи те, що висновки суду з приводу розміру стягнутої кредитної заборгованості не відповідають обставинам справи та вимогам закону, то апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині стягнутої з відповідачів заборгованості зі 408 730 грн. на 342 320,63 грн.

Згідно частин 1, 10, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню (65 %) і апеляційна скарга частково задовольняється (35%), то враховуючи принцип взаємозарахування з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 1 844,81 грн. з кожного відповідача. А тому рішення суду у цій частині також підлягає зміні.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 522 945,27 грн. що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Черкавського Ю.С. задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпра від 05 червня 2025 року змінити в частині суми стягнутої заборгованості за кредитним договором від 14.07.2015 року з «408 730 грн.» на «342 320,63 грн.» та в частині суми стягнутих судових витрат з оплати судового збору з «3 065,11 грн.» на «1 844,81 грн.»

В іншій частині залишити рішення без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 22 жовтня 2025 року.

Судді: