Номер провадження: 22-ц/813/2373/25
Справа № 521/2386/24
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М. В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Коновалової В.А., Назарова М.В.,

за участю секретаря Булацевської Я.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

представник позивача - ОСОБА_2

відповідачі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4

третя особа - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Масалової Віолетти Анатоліївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 07 серпня 2024 року, ухвалене у складі судді Мурзенка М. В., у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участі третьої особи приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Масалової Віолетти Анатоліївни, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

У лютому 2024 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом представник ОСОБА_1 адвокат Миколюк А.П. до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участі третьої особи приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Масалової Віолетти Анатоліївни, у якому просив суд визначити ОСОБА_1 додатковий строк на подання ним заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідусь позивача - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті лишилась спадщина у вигляді нерухомого майна, що складається з квартири АДРЕСА_1 . Позивач має право на спадкування після смерті ОСОБА_5 , як спадкоємець першої черги внаслідок спадкової трансмісії, після смерті свого батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , коли позивач був малолітнім. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні продовжувався Указами Президента України по теперішній час. По причині введення на території України військового стану, та по причині того, що позивач працюючи в патрульній поліції, був змушений у період військового стану нести добові чергування на блокпостах, перебував у відрядженні в місті Ізмаїл, що з часом призвело до підриву здоров?я позивача, що в свою чергу потягло операцію та тривале лікування, ОСОБА_1 не встиг у встановлений законом строк звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. 18.09.2023 року, ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Масалової Віолети Анатоліївни з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 . Того ж дня, нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчинені нотаріальних дій по причині пропуску ОСОБА_1 строків прийняття спадщини. Також в постанові про відмову у вчинені нотаріальних дій було зазначено, що спадкова справа, щодо майна померлого була заведена 11.10.2022 року під № 46/2022, та відповідно до 1266 ЦК України спадкоємцями є позивач - ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 07 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Масалової Віолети Анатоліївни.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність у позивача протягом визначеного законодавством України шестимісячного строку на звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , об`єктивних, непереборних, істотних перешкод для подання відповідної заяви, сам лише факт відсутності у позивача інформації про смерть спадкодавця, який доводився йому рідним дідом, а також запровадження в Україні воєнного стану саме по собі не свідчить про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07.08.2024 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Апелянт вважає рішення суду першої інстанції необґрунтованим та таким, що було винесено з порушенням законодавства.

Апелянт зазначає, що судом не враховано під час винесення рішення поважності причин пропуску строку прийняття спадщини, адже позивачу стало відомо про смерть дідуся випадково.

Також апелянт вказує на те, що у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, який продовжується і по теперішній час, позивач, працюючи в Управлінні патрульної поліції в Одеській області ДПП, має ненормований робочий графік.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов?язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Щодо явки сторін.

Представники сторін з`явились до суду та надали суду свої пояснення.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

Судовою колегією та судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

З довідки № П1-159630-ю/л від 14.10.2022 року Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.68) Також за вказаною адресою значяться зареєстрованими: ОСОБА_4 , дата реєстрації ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7 , дата реєстрації 25.05.2009 р.; ОСОБА_3 , дата реєстрації 02.11.2007 р. (а.с.69).

Сторонами не заперечується, що позивач ОСОБА_1 є рідним онуком померлого ОСОБА_5 , що також підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с.11), та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 . (а.с.13).

Батько позивача, ОСОБА_6 , що доводився сином ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 15).

З копії спадкової справи № 46/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , вбачається, що за життя ОСОБА_5 заповіту не склав, 11 жовтня 2022 року до приватного нотаріуса Одеського міського натурального округу Масалової В.А. звернулась з заявою про прийняття спадщини за законом донька померлого ОСОБА_4 . (а.с.48, 56)

Також, з копії спадкової справи вбачається, що 18.09.2023 року до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Масалової В.А. звернувся ОСОБА_1 з заявою про прийняття спадщини після смерті діда ОСОБА_5 (а.с.78), проте, постановою приватного нотаріуса Одеського міського натурального округу Масалової В.А. від 18.09.2023 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини. (а.с.92)

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частинами першою, другою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За змістом зазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного хворого) № 132 КНП «Березівської центральної міської лікарні» Березівської міської ради вбачається, що ОСОБА_1 , працюючий в Управлінні патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, перебував у стаціонарі у період з 18.01.2023 року по 24.04.2023 року, повний діагноз виразкова хвороба 12-палої кишки. (а.с.22-23)

З виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного хворого) № 2390/652 КНП «Березівської центральної міської лікарні» Березівської міської ради вбачається, що ОСОБА_1 , працюючий в Управлінні патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, перебував у стаціонарі у період з 02.10.2022 року по 10.10.2022 року, повний діагноз виразкова хвороба 12-палої кишки ускладнена шлунково-кишковою кровотечою. (а.с.24-25).

З Інформаційної довідки з електронної системи охорони здоров`я (а.с.26-29) вбачається, що у період з 10.02.2023 року по 14.02.2023 року (а.с.27), з 15.02.2023 року по 16.02.2023 року (а.с.29) ОСОБА_1 перебував на лікарняному.

З довідки обліку несення служби інспектора взводу № 1 роти № 7 батальйону № 1 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з період з 17.08.2022 року по 18.09.2023 року згідно з розстановками сил та засобів вбачається, що ОСОБА_1 працює як у денні так і у нічні зміни, з графіком дві доби праці дві доби відпочинку. (а.с.30-31)

Суд зауважує, що позивач відповідно до довідки обліку несення служби інспектора взводу № 1 роти № 7 батальйону № 1 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 ніс службу за місцем призначення відповідно до обліку часу служби, у період з 17 серпня 2022 року по 17 червня 2023 року перебував на лікарняному незначний проміжок часу, що підтверджується інформаційною довідкою з електронної системи охорони здоров`я, та виписками із медичної картки стаціонарного хворого КНП «Березівської центральної міської лікарні» Березівської міської ради, також, ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами існування обставин, які б перешкоджали йому своєчасно подати заяву про прийняття спадщини будь-якими засобами зв`язку, у тому числі і поштового зв`язку, електронного зв`язку, телеграмою, факсом тощо.

Сам по собі факт наявності у позивача хвороби не свідчить про об`єктивну неможливість звернення із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, про об`єктивні причини, які перешкоджали ОСОБА_8 своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, так як хвороба була не тривалою та не позбавила позивача можливості обєктивно усвідомлювати події.

Апеляційний суд зауважує, що для подання заяви про прийняття спадщини не обов`язково їхати до нотаріальної контори, оскільки законодавство не позбавляє спадкоємця права направити таку заяву за допомогою засобів поштового зв`язку, а також подати її через орган місцевого самоврядування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦК України, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у нього об`єктивних, незалежних від нього причин, які перешкоджали своєчасно, протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до обставин справи активні дії щодо прийняття спадщини позивач почав вчиняти лише у вересні 2023 року, тобто більш ніж через 13 місяців після відкриття спадщини, звернувшись до приватного нотаріуса Масалової Віолети Анатоліївни з заявою про прийняття спадщини. Ніяких дій задля прийняття спадщини в періоди з 18.08.2022 по 01.10.2022, з 11.10.2022 по 18.01.2022, період часу коли позивач не перебував на лікуванні, не було здійснено.

З огляду на обставини справи, що переглядається, а також відповідні правові висновки Верховного Суду, апеляційний суд констатує, що ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем за законом першої черги внаслідок спадкової трансмісії після смерті дідуся, заяву про прийняття спадщини у строк, встановлений статтею 1270 ЦК України, не подав, а наведені ним причини пропуску строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, не є поважними, оскільки не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, а відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі в складі Збройних Сил України тощо.

Відповідні доводи апелянта про те, що позивачу стало відомо про смерть дідуся випадково, приблизно в вересні 2023 року, коли позивач був на цвинтарі, не заслуговують на увагу, адже якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Такий висновок висловив Верховний Суд України в постанові від 14 вересня 2016 року в справі № 6-1215цс16, Верховний Суд у постановах від 15 травня 2024 року в справі № 953/18814/20 (провадження № 61-13599св23), від 26 квітня 2024 року в справі № 161/17389/23 (провадження № 61-3763св24), від 03 квітня 2024 року в справі № 639/8197/21 (провадження № 61-14773св23).

У постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року в справі № 750/262/20 суд дійшов висновку, що не спілкування позивача зі спадкодавцем внаслідок неприязних відносин між ними, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті батька не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Саме собою незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Отже, необізнаність про смерть спадкодавця не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України в постанові від 04 листопада 2015 року в справі № 6-1486цс15 та, а також у постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року в справі № 487/2375/18, від 27 травня 2020 року в справі № 336/1127/17, від 30 червня 2020 року в справі № 431/5782/17, від 20 вересня 2023 року в справі № 638/16540/20, від 30 вересня 2020 року в справі № 635/4551/18, від 03 березня 2021 року в справі № 145/148/20, від 21 квітня 2022 року в справі № 296/12109/18, від 07 грудня 2022 року в справі № 399/570/21, від 13 квітня 2023 року в справі № 522/17537/18.

Правозастосовча практика Верховного Суду в подібних правовідносинах є незмінною та усталеною, що підтверджується також постановами Верховного Суду від 14 лютого 2024 року в справі № 357/8183/22 (провадження № 61-11556св23) та від 08 квітня 2024 року в справі № 334/2358/23 (провадження № 61-434св24).

Посилання апелянта на розділ ІІ глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ від 22.02.2012 за № 296/5 (далі по тексту Порядок) передбачено у п.5.5, 5.6 зазначеного Порядку, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріус має обов`язково з`ясувати наявність спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 ЦК України. Коло спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначається на день відкриття спадщини.

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що обов`язку у нотаріуса розшукувати спадкоємців по закону, чи по заповіту чинним законодавством не передбачено.

Не заслуговує на увагу обґрунтування позивачем своїх вимог та як поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини дією Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», відповідно до п. 3 якої на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється (Постанову доповнено пунктом 3 згідно з Постановою КМ№ 209 від 06 березня 2022 року - діє до дня припинення чи скасування воєнного стану).

Вказаний пункт було змінено Постановою КМУ № 719 від 24 червня 2022 року таким чином, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Пункт 3 виключено на підставі Постанови КМ№ 469 від 09 травня 2023 року.

Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21 дійшов висновку про те, що постанова КМУ від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, тому не підлягає застосуванню до спірних правовідносин у справі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Також тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що: - правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються ЦК України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; - строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України); - законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини;

- пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

Вказаних висновків про застосування відповідних норм права викладено у постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2023 року у справі № 196/143/21.

Отже, посилання позивача, який мешкає на території, підконтрольній органам влади України території, та висновок суду як на поважну причину на дію протягом певного часу вказаного пункту Постанови КМУ само по собі не свідчить про таке як об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для реалізації позивачем своїх спадкових прав.

Натомість, інша необхідні для такого висновку сукупність доказів по справі відсутня.

Крім того, колегія суддів бере до уваги, що законодавцем вжито заходів щодо захисту прав спадкоємців щодо певної категорії спадкодавців та Законом№ 3450-IX від 08 листопада 2023 року № 3450-IX Перехідні Положення Цивільного Кодексу доповнено пунктом 20, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та протягом двох років з дня його припинення або скасування у випадку, якщо смерть фізичної особи зареєстрована пізніше ніж через один місяць з дня смерті такої особи або дня, з якого її оголошено померлою, строки, встановлені статтями 1269, 1270, 1271, 1272, 1273, 1276, 1277, 1283,1298 цього Кодексу, обчислюються з дня державної реєстрації смерті особи. При цьому часом відкриття спадщини вважається день смерті спадкодавця або день, з якого спадкодавця оголошено померлим, незалежно від часу державної реєстрації смерті.

Положення абзацу першого цього пункту застосовуються також до спадщини, яка відкрилася після введення воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX, до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини", а також до спадщини, яка відкрилася до введення воєнного стану, строк для прийняття якої не сплив до його введення, за умови, що свідоцтво про право на спадщину не було видано жодному із спадкоємців.

У справі, що переглядається встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 18 серпня 2022 року складено відповідний актовий запис № 8102, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії (а.с. 10).

Отже, оскільки спадщина відкрилась після введення воєнного стану в Україні, до спірних правовідносин підлягає застосуванню положення абзацу першого пункту 20 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а тому строк для прийняття спадщини обчислюється з дня державної реєстрації смерті особи, яким є 18 серпня 2022 року.

Відтак останнім днем строку прийняття спадщини для позивача як спадкоємця першої черги після смерті свого сина та який не проживав разом із ним станом на час смерті було 17 лютого 2023 року.

Докази та обставини на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального та матеріального закону.

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст.ст.89, 263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

На підставі вищенаведеного, судова колегія враховує ту обставину що позивач має вищу фахову освіту, вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

В.А. Коновалова