Номер провадження: 22-ц/813/562/25
Головуючий у першій інстанції Федчишена Т.Ю.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Карташова О.Ю., Назарової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Приморської окружної прокуратури м. Одеси

на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2023 року

у цивільній справі за позовом Приморської окружної прокуратури міста Одеси в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Арстройторг» про визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання недійсними рішення засновника юридичної особу та акта прийому-передачі, визнання права власності,

встановив:

У серпні 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, у якому просив:

визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора індексний номер: 47737814 від 11.07.2019 року про реєстрацію права власності на будівлю, загальною площею 111,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 ;

визнати недійсним рішення № 3 засновника Товариства з обмеженою відповідальністю «Арстройторг» від 28.05.2020 року ОСОБА_1 про передачу нежитлової будівлі, загальною площею 111,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 в якості внеску до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Арстройторг»;

визнати недійсним акт прийому-передачі № 4204, 4205 від 28.05.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 у якості внеску до статутного капіталу передав Товариству з обмеженою відповідальністю «Астройторг» нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності: 32355364;

визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора індексний номер: 52485659 від 02.06.2020 року про реєстрацію права власності на будівлю, загальною площею 111,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Арстройторг»;

визнати за Одеською міською радою право власності на будівлю, загальною площею 111,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2023 року позовну заяву Приморської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради повернуто позивачу.

У апеляційній скарзі, заступник керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси Горностаєв О.М. просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позовні вимоги, заявлені до ТОВ «Арстройторг», зокрема, щодо визнання недійсним акту приймання-передачі нерухомого майна мають розглядатися в порядку цивільного судочинства, оскільки укладення між ОСОБА_1 та ТОВ «Арстройторг» відповідного акту, є дією особи, спрямованою на набуття та припинення цивільних прав та обов`язків фізичної особи ОСОБА_1 щодо певного майна, та є похідною від заявленої прокурором вимоги про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора індексний номер: 47737814 від 11.07.2019 року про реєстрацію права власності на будівлю, загальною площею 111,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Спір щодо передачі майна до статутного капіталу товариства не є корпоративним спором або спором, який пов`язаний із здійсненням господарської діяльності товариством, оскільки у даному випадку прокурор звернувся до суду з метою захисту комунального майна, яке не використовується відповідачами у господарській діяльності, що свідчить про приватноправовий характер правовідносин.

Учасники справи у судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи не з`явились, заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавали, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду відповідає вказаним вимогам не у повній мірі, виходячи з такого.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд виходив з того, що прокурор об`єднав в одній позовній заяві як позовні вимоги про визнання недійсним акту приймання-передачі до статутного капіталу товариства нерухомого майна та похідні від цих вимог інші вимоги, які підлягають розгляду в порядку господарського судочинства та які підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства:про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора індексний номер: 47737814 від 11.07.2019 року про реєстрацію права власності на будівлю, загальною площею 111,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та визнання права власності), оскільки носять приватно-правовий характер.

Апеляційний суд частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді й переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, у тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами (стаття 167 ГК України).

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

У цій справі Приморська окружна прокуратура м. Одеси звернулась до суду з позовними вимогами до ТОВ «Арстройторг» та ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішень, які стосуються набуття права власності на спірне нерухоме майно спочатку ОСОБА_1 , як фізичною особою, так і про визнання недійсними рішення про передачу нежитлової будівлі до статутного капіталу Товариства, акту приймання-передачі до статутного капіталу Товариства нерухомого майна, визнання незаконним та скасування рішень щодо реєстрації цього права власності за Товариством із визнанням за Одеською міською радою право власності на спірну будівлю.

Отже наведене свідчить про те, що у позовній заяві позивач об`єднав як позовні вимоги, які потрібно розглядати в порядку господарського судочинства (визнання недійсним акту приймання-передачі до статутного капіталу товариства нерухомого майна та похідні від цих вимог інші вимоги), що є спором, що виникає з корпоративних відносин), так і позовні вимоги, які підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а саме які стосуються набуття права власності ОСОБА_1 , як фізичною особою права власності на спірне майно, та похідні від цього права вимоги про його державну реєстрацію.

Частиною четвертою статті 188 ЦПК України передбачено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, у яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

Відповідно до частини шостої статті 188 ЦПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Наведені норми свідчать, про те, що порушення правил об`єднання позовних вимог, у разі, якщо суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи не роз`єднає позовні вимоги, є підставою для повернення позовної заяви на підставі пункту 2 частини четвертої статті 185 ЦПК України.

Водночас роз`єднання позовних вимог можливе лише в тому випадку, якщо кожна з виділених вимог може бути предметом розгляду в тому суді, який роз`єднав позовні вимоги. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2019 року в справі № 901/458/19.

Вказаний правовий висновок є обов`язковим для судів при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин у відповідності до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України.

Так, висновок суду про неможливість роз`єднання позовних вимог та повернення позовної заяви в цілому є помилковим. Так, вимога позову про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора індексний номер: 47737814 від 11.07.2019 року про реєстрацію права власності на будівлю, загальною площею 111,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 можуть бути предметом окремого судового розгляду та, враховуючи зміст спірних правовідносин, суб`єктний склад сторін спору у вказаній частині, законодавство, що застосовується до цих правовідносин, підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

Наведене вище узгоджується із правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 20.06.2024 року у справі № 199/6029/19.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що заявлені Приморською окружною прокуратурою м. Одеси позовні вимоги можливо було роз`єднати та повернути позовну заяву у частині позовних вимог про:

визнання недійсним рішення № 3 засновника Товариства з обмеженою відповідальністю «Арстройторг» від 28.05.2020 року ОСОБА_1 про передачу нежитлової будівлі, загальною площею 111,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 в якості внеску до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Арстройторг»;

визнання недійсним акту прийому-передачі № 4204, 4205 від 28.05.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 у якості внеску до статутного капіталу передав Товариству з обмеженою відповідальністю «Астройторг» нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності: 32355364;

визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора індексний номер: 52485659 від 02.06.2020 року про реєстрацію права власності на будівлю, загальною площею 111,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Арстройторг»; та невиробничі будівлі площею 4121,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 ;

визнання за Одеською міською радою право власності на будівлю, загальною площею 111,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги позивача не спростовують правильних висновків суду, оскільки за змістом спірних правовідносин, суб`єктним складом сторін спору у вказаній вище частині законодавством, що застосовується до цих правовідносин, цей спір є господарським, і його характер не є приватноправовим.

Безпідставними є і посилання скаржника на висновки, що викладені у постанові ВП ВС від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц, оскільки обставини, що формують зміст правовідносин, у цій справі і у справі, яка переглядається, є різними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Велика Палата Верхового Суду у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі №233/2021/19 (провадження №14-166цс20) зазначила, що у кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності необхідно насамперед визначити, які правовідносини є спірними, а тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин.

Оскільки законом не передбачено об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом та зважаючи на можливість роз`єднання вимог, то процесуальним наслідком у цьому випадку до відкриття провадження у справі є роз`єднання заявлених Приморською окружною прокуратурою м. Одеси та подальший розгляд вимог про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора індексний номер: 47737814 від 11.07.2019 року про реєстрацію права власності на будівлю, загальною площею 111,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , які належать розглядати в порядку цивільного виду судочинства, і повернення позовної заяви позивачу - в іншій частині, що належить до іншого виду судочинства.

Посилання скаржника на те, що позовні вимоги мають розглядатися в одному провадженні, оскільки вони є однорідними, нерозривно пов`язаними між собою, є безпідставними, оскільки припис частини четвертої статті 188 ЦПК України унеможливлює розгляд в одному провадженні вимог, які за предметом належать до юрисдикції різних судів.

Інші аргументи апеляційної скарги на законність ухваленого судом оскаржуваного судового рішення не впливають, фактично зводяться до суб`єктивного тлумачення скаржником норм права.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.4 ч.1, 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити частково, а оскаржувану ухвалу суду скасувати в частині повернення позову Приморської окружної прокуратури міста Одеси в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 , в іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367,374,379,382-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу Приморської окружної прокуратури м. Одеси задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2023 року в частині повернення позову Приморської окружної прокуратури міста Одеси в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 скасувати та направити справу в частині позовних вимог Приморської окружної прокуратури міста Одеси в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора індексний номер: 47737814 від 11.07.2019 року про реєстрацію права власності на будівлю, загальною площею 111,7 кв.м. за ОСОБА_1 до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: О.Ю. Карташов

М.В. Назарова