Справа № 202/4785/25
Провадження № 2/202/3238/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі:

головуючий суддя Недобитюк Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Завгородньої Ю.В.

за відсутності позивача та її представника,

за участю відповідача ОСОБА_1 - в залі суду,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення пені по аліментам,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року до Індустріального районного суду м. Дніпра надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення пені по аліментам.

Позов обґрунтований наступним.

11.12.2015 позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_3 .

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2022 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів було ухвалене рішення стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 09 вересня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, ВП № 71445381 від 24.04.2025 по виконавчому листу № 202/6006/22 від 28.03.2023 на 01.04.2025:

-борг за 2022 рік за період вересень -грудень складає 13513 грн 73 коп,

-борг за 2023 рік за період січень -грудень складає 31437 грн 00 коп,

-борг за 2024 рік за період вересень -грудень складає 31437 грн 00 коп,

-борг за 2025 рік за період січень - березень складає 10859 грн 25 коп.

У позовній заяві міститься розрахунок, відповідно до якого станом на 01.04.2025 відповідач має заборгованість по аліментам в розмірі 93246 грн 98 коп та пеня в розмірі 28354 грн 68 коп.

Таким чином позивач просила стягнути з відповідача заборгованість по аліментам в розмірі 93246 грн 98 коп та пеня в розмірі 28354 грн 68 коп.

У судове засідання позивач не з`являлася, бажання надати особисті пояснення по суті справи не виявила.

Водночас, представник позивача неодноразово заявляла клопотання про перенесення дати розгляду справи з різних причин, зокрема зайнятості у інших судових процесах. Проте, доказів неможливості прибути у судові засідання суду не надавала.

Відповідач позов не визнав та надав суду пояснення, згідно яких він боргу по сплаті аліментів не має, належні до сплати суми аліментів сплачував переказом на банківські картки позивача, що підтверджується дослідженими під час розгляду справи квитанціями.

Також відповідач пояснив, що від сплати аліментів не ухилявся, з матір`ю спільної дитини має напружені відносини. ОСОБА_2 неохоче йде на контакт, періодично змінює банківські картки, через що відповідач не мав змогу вчасно здійснювати перерахунок аліментів.

Крім того, позивач чинить перешкоди відповідачу у спілкуванні з дитиною. Відповідач офіційно не працює, має задовільний стан здоров`я, на обліку у Центрі зайнятості не перебуває, у спільній сумісній власності має квартиру, у якій утворилася заборгованість за комунальні послуги близько 10000 грн.

Незважаючи на наведене, відповідач сумлінно ставиться до обов`язку сплачувати аліменти, що доведено дослідженими у судовому засіданні доказами. Несвоєчасна сплата аліментів у деяких місяцях була викликана об`єктивними обставинами, наприклад небажанням позивача комунікувати з відповідачем, а саме повідомляти про зміну платіжних реквізитів.

Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків встановлених ЦПК України.

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини, у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків, про що наголошено в рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Каракуця проти України» від 16.02.2017 року.

Суд зазначає, що у випадку утворення заборгованості зі сплати аліментів, стягнутих на підставі судового рішення, борг стягується в порядку примусового виконання судових рішень відповідно до Закону «Про виконавче провадження». Повторне стягнення з боржника суми, яка має бути ним виплачена у порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів, недопустиме (постанова ВС від 10.01.2024 у справі№ 359/240/21).

Разом з тим, суд констатує, що дослідженими у ході розгляду справи доказами, наданими відповідачем, спростовані твердження позивача про наявність у відповідача боргу по сплаті аліментів. Відтак відсутні підстави для нарахування пені.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з нормами глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Пеня обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Так, відповідно до частини першої статті 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилося стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Згідно з роз`ясненнями пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Розглядаючи позов про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд встановлює факт заборгованості за аліментами, наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, в її виникненні та залежно від цього вирішує питання про наявність чи відсутність в одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

Згідно з частиною 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до частини 3 ст. 12, частини 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною 6ст. 81 ЦПК України, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях

Суд, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У даній справі розподіл судових витрат не проводився.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 10, 12, 13, 77-81, 141, 178, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення пені по аліментам - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений: 18.12.2025.

ПОЗИВАЧ: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );

ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Н. В. Недобитюк