Справа № 464/3374/25
пр.№ 2/464/1729/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.10.2025 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Горбань О.Ю.

секретаря судових засідань Баурової Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Позивач ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (оферта) №13.10.2024-100001947 в загальному розмірі 36600 грн та понесених судових витрат.

Обґрунтовує позов тим, що 15.10.2024 між ТОВ «Споживчий Центр» та відповідачем укладено кредитний договір №13.10.2024-100001947 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 12000 грн строком на 140 дні. Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала і кредит у визначений строк не повернула, утворилась заборгованість у розмірі 36600 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 12000 грн, по процентам в розмірі 16800 грн, по комісії в розмірі 1800 грн, по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання в розмірі 6000 грн. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТзОВ «Споживчий центр» за кредитним договором №13.10.2024-100001947 в загальному розмірі 36600 грн. Просить позов задовольнити.

Ухвалою від 21.05.2025 прийнято позов до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом відповідача) та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Представник позивача Шабатин Н.А. в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просить розглядати справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Представник відповідач - адвокат Сірий А.В. у судовому засіданні 24.06.2025 позов не визнав, заперечив як факт укладення кредитного договору, так і отримання кредитних коштів, вважає незаконним нарахування позивачем неустойки за неналежне виконання зобов`язання боржником у період дії воєнного стану. Відзив не надав, в судові засідання 16.09.2025 і 13.10.2025 відповідач, її представник не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомили. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Установлено, що 15.10.2024 між ТОВ «Споживчий Центр» та відповідачем укладено кредитний договір №13.10.2024-100001947 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною кредитного договору.

Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 12000 грн, строком на 140 дні.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується листом ТОВ «УПР» від 15.05.2025, а відповідачем порушено умови договору та кредитні кошти не повернуті позичальнику.

З витребуваної судом інформації АТ «Перший український міжнародний банк» вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 банком випущено банківську платіжну картку, на яку 15.10.2024 надійшли кошти у сумі 12000 грн.

Згідно із ст. ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано підписаний ОСОБА_1 у електронному вигляді кредитний договір, розрахунок заборгованості, також витребувана судом інформація про отримання відповідачем кредитних коштів у безготівковій формі в розмірі 12000 грн.

Отже, факт укладення договору та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 12 000 грн суд вважає доведеним повністю, а позиція представника відповідача, який заперечив позов, нічим не підтверджена і повністю спростована.

Згідно із п. 4 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, нарахування комісії у розмірі 15 % від суми кредиту, що становить 1800 грн, не суперечить закону та підлягає стягненню із відповідача.

Крім того, суд погоджується із розміром нарахованих кредитором відсотків за користування кредитом.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін по деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», якими відповідно встановлено обмеження максимальної денної процентної ставки на рівні 1 %.

З розрахунку вбачається, що позивачем нараховані відсотки за користування кредитом в розмірі 16800 грн (12 000 грн х 1% х 140 днів : 100), таке нарахування не суперечить нормам Закону України «Про споживче кредитування», обумовлено в кредитному договорі і такий розмір відсотків за користування кредитом підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача, котра свої зобов`язання за договором належним чином не виконує.

Разом з тим, позовні вимоги про нарахування неустойки за неналежне виконання зобов`язання боржником у розмірі 6000 грн слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Як встановлено, кредитний договір укладено з ОСОБА_1 15.10.2024, тобто під час дії воєнного стану, отже на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України.

Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року № 183/7850/22(61-14740св23) виклав тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а саме, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Аналогічних висновків Верховний Суд дійшов, зокрема, у постановах від 04 червня 2025 року у справі № 752/30967/21, 12 лютого 2025 року у справі № 758/5318/23.

Отже, суд вважає, що нарахування позивачем неустойки у розмірі 6 000 грн за кожен день невиконання у період дії воєнного стану є безпідставною, а тому задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, позов ТОВ «Споживчий центр» підлягає частковому задоволенню в розмірі 30 660 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 12 000 грн, заборгованість за відсотками - 16800 грн, заборгованість за комісією - 1800 грн.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, частково задовольняючи позовні вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно задоволеним (83,6%) у розмірі 2025,13 грн.

На підставі статтей 525, 526, 527, 530, 610, 634, 639, 1048, 1054 ЦК України, керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 247, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №13.10.2024-100001947 від 15.10.2024 в розмірі 30 600 (тридцять тисяч шістсот) грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 12000 грн, по процентам в розмірі 16800 грн, по комісії в розмірі 1800 грн.

У вимозі про стягнення неустойки за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання в розмірі 6000 грн - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судові витрати в розмірі 2025,13 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: м.Київ, вул.Саксаганського, 133-А, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Судове рішення складено 13 жовтня 2025 року.

Суддя О.Ю.Горбань