Справа № 444/3905/25
Провадження № 2/444/1947/2025
УХВАЛА

про передачу справи на розгляд до іншого суду

09 жовтня 2025 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Олещук М. М., вивчивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до Жовківського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного регіонального управління Міністерства юстиції, юридична адреса: 80300 м.Жовква, вул.Воїнів УПА, 35, , Львівського району Львівської області, про зняття обтяження накладеного на майно ,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовківського районного суду Львівської області з позовом до відповідача Жовківського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного регіонального управління Міністерства юстиції про зняття обтяження накладеного на майно, а саме просить скасувати обтяження зареєстроване 18.05.2006 року реєстратором - Жовківською державною конторою за №3225561 у вигляді заборони на нерухоме майно. Підставою обтяження зазначена "постанова В4-57,03.05.2006, ВДВС Жовківського району. Обєкт обстеження - невизначене майно. Все майно. Власник ОСОБА_1 . Код відсутній, та припинити дію обтяження, відповідно до положень ст. 317, 319, 321 ЦК України.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до рішення Яворівського районного суду Львівської області від 06.09.2021 року (справа №460/5651/18) ОСОБА_1 на праві власності зареєстровано 1/2 частину квартири в АДРЕСА_2 , що стверджено витягом з Державного реєстру речових прав, та інформацією з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно. В даний час він має намір розпорядитися майном, однак довідався, що на належне йому майно накладено обтяження у вигляді заборони на все майно.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що дану справу належить передати для розгляду за підсудністю до іншого суду у зв`язку з наступним.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Відповідно до ст 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Виняток з даного правила становить альтернативна підсудність (ст. 28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах у справі № 460/4286/16-ц від 23.01.2018 та у справі № 640/16548/16-ц від 16.05.2018, до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 Цивільного кодексу України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.04.2019 року (справа № 638/1988/17, провадження № 61-30812св18), правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно. Позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18 зазначила, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата ВС визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Так, з заявлених вимог позивача та приєднаних до позову документів (доказів) встановлено, що предметом спору є зняття арешту з нерухомого майна, а саме 1/2 квартири належної позивачу за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить позивачу ОСОБА_1 .

А тому, спір у даній справі є таким, що виник «з приводу нерухомого майна», а тому має вирішуватись судом за місцезнаходженням об`єкта нерухомого майна за правилами виключної підсудності, визначеними в ч. 1 ст. 30 ЦПК України.

Відтак, виходячи з того, що спір виник з приводу обтяження нерухомого майна та не можливістю позивача у зв`язку з цим розпорядитися 1/2 частини квартири в АДРЕСА_2 , для якого цивільним процесуальним законом встановлено виключну підсудність, справа підлягає розгляду відповідно до положень статті 30 ЦПК України за місцезнаходженням нерухомого майна.

Враховуючи вищевикладене, розгляд даної справи за правилами виключної підсудності підсудний Яворівському районному суду Львівської області (вулиця Будівельна, 5, м. Яворів, Львівська область, 81000).

Відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦПК України, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно зі ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст.ст. 27, 30, 31, 258-260, 261, п.9 ч.1 ст.353, 354 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовківського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного регіонального управління міністерства юстиції про зняття обтяження накладеного на майно, надіслати за підсудністю на розгляд до Яворівського районного суду Львівської області (вулиця Будівельна, 5, м. Яворів, Львівська область, 81000).

Копію ухвали направити позивачу - для відома.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали складено 09.10.2025 року.

Суддя: Олещук М. М.