Справа № 461/273/25 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/811/1260/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Цьони С.Ю..

з участю: представника апелянта ОСОБА_1 , представника позивача Величко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справуза апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 березня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління пенсійного фонду у Львівській області про стягнення недоотриманої пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог покликалась на те, що вона є дружиною покійного ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та який перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 01.03.2018 р. ОСОБА_3 було проведено перерахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова КМУ №103). Однак, при перерахунку пенсії ОСОБА_3 не були враховані такі складники як суми нарахування та обчислення пенсії у вигляді щомісячного додаткового грошового забезпечення. Вважаючи такі дії ГУ ПФУ у Львівській області незаконними, ОСОБА_3 звернувся до суду, за наслідками якого, 20 вересня 2021 року Львівським окружним адміністративним судом було винесено рішення (справа №380/9066/21), відповідно до якого зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 з 01.04.2019 на підставі довідки Фінансово-економічного управління Служби зовнішньої розвідки України від 09.04.2021 №439 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_3 , станом на 05.03.2019, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, із урахуванням раніше виплачених сум. На виконання вказаного судового рішення здійснено перерахунок пенсії, внаслідок чого ОСОБА_3 була нарахована доплата пенсії за період з 01 квітня 2019 року по 30 червня 2022 року в сумі 122922,29 грн. Однак, за свого життя, ОСОБА_3 так і не отримав вищенаведеної суми доплати пенсії на виконання судового рішення. Надалі, ОСОБА_2 прийняла спадщину за законом за своїм померлим чоловіком, внаслідок чого отримала право на одержання, зокрема, і недоотриманої за життя ОСОБА_3 пенсії у розмірі 122922,29 грн. У зв`язку із цим, приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Львівської області, Кос Ю.Р., яка оформляла свідоцтво про право на спадщину за законом, звернулася до ГУ ПФУ у Львівській області для виплати ОСОБА_2 недоотриманої пенсії її покійного чоловіка. Зі свого боку, ГУ ПФУ у Львівській області надало відповідь від 28 жовтня 2022 року, якою фактично відмовило їй у виплаті заборгованості, яка не була виплачена її чоловіку за його життя. Крім того, ОСОБА_2 самостійно звернулася до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про виплату їй суми пенсії, що належала її чоловіку ОСОБА_3 і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, у розмірі 122922,29 грн, в якості спадкового майна. Однак ГУ ПФУ у Львівській області листом від 07.01.2025 року за №400-31506/А-54/8- 2600/25 повідомило позивача про те, що підстав для виплати їй недоодержаної пенсії немає. У зв`язку з наведеним, позивач вважає, що невиплата відповідачем недоотриманої пенсії є порушенням її права на спадкування, з метою захисту якого вона змушена звертатись до суду з даним позовом.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17 березня 2025 року позов ОСОБА_2 до Головного управління пенсійного фонду у Львівській області про стягнення недоотриманої пенсії задоволено.

Стягнуто з Головного управління пенсійного фонду у Львівській області на користь ОСОБА_2 недоотриману за життя її чоловіком ОСОБА_3 пенсію, що була йому нарахована на виконання судового рішення, в розмірі 122922,29 грн.

Стягнуто з Головного управління пенсійного фонду у Львівській області на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду оскаржило Головне управління пенсійного фонду України в Львівській області, подавши апеляційну скаргу.

Не погоджується з оскаржуваним судовим рішенням.

Вказує, що позивач звернулась до суду про стягнення коштів, проте не зазначає про визнання права.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року позов ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задоволено повністю. Сума доплати по вказаному рішенню становить 122922, 29 грн. Вказане рішення носить зобов`язальний характер про перерахунок пенсії. Проте ОСОБА_3 до суду із позовом про стягнення недоплаченої суми пенсії не звертався.

Зазначає, що виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду, буде здійснена після виділення відповідних коштів з Державного бюджету України.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що у разі переходу до осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до ч.3 ст. 61 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

ОСОБА_2 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою щодо отримання суми доплат лише в січні 2025 року, жодних поважних причин щодо пропуску строку позивачка не зазначала.

Також зазначає, що стягнення з територіального органу Пенсійного фонду України коштів, які знаходяться на його рахунках, але призначених для іншої мети, можуть поставити під загрозу функціонування Головного управління Пенсійного фонду, виконання покладених на нього функцій та, відповідно, нанести необмеженій кількості осіб.

Просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким в позові відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_4 , перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_3 оскаржував дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, а суми пенсії, що належали ОСОБА_3 залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, тому прийшов до висновку, що його дружина позивач у справі ОСОБА_2 успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_3 . Даний факт підтверджується витягом №37041189 від 01.10.2022 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб.

ОСОБА_3 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

ОСОБА_3 звернувся до суду, за наслідками якого, 20 вересня 2021 року Львівським окружним адміністративним судом було винесено рішення (справа №380/9066/21), відповідно до якого зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 з 01.04.2019, на підставі довідки Фінансово-економічного управління Служби зовнішньої розвідки України від 09.04.2021 №439 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_3 , станом на 05.03.2019, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, із урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання вказаного судового рішення здійснено перерахунок пенсії, внаслідок чого ОСОБА_3 була нарахована доплата пенсії за період з 01 квітня 2019 року по 30 червня 2022 року в сумі 122922,29 грн.

Таким чином, судом встановлено, що загальна сума доплати пенсії котра була донарахована ОСОБА_3 становить 122922,29 грн.

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №70204719 від 01.10.2022, приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Кос Юлією Романівною заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_3 №31/2022.

Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Кос Ю.Р. від 29.01.2025 р. № 15/01-16 єдиними спадкоємцями ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_5 , який подав заяву про відмову від прийняття спадщини №90 від 01.10.2022 року.

Згідно відповіді ГУ ПФУ у Львівській області від 28.10.2024 на запит приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Кос Ю.Р., недоотримані суми пенсії ОСОБА_3 відсутні, а доплата пенсії, яка обчислена на виконання судового рішення, не включається до складу спадщини та може бути виплачена особі за умови покладання судом зобов`язань в частині виплати пенсії, яка нарахована померлому.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та таке інше.

Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

На підставі частин 1-3 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

За змістом статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

З огляду на положення статей 1218, 1219, 1227 ЦК України спадщиною є сукупність прав та обов`язків, які в разі смерті фізичної особи (спадкодавця) переходять від нього до інших осіб (спадкоємців). Об`єктом спадкування можуть бути лише права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент його смерті. Право на спадщину переходить лише до спадкоємців, які прийняли спадщину в установленому порядку.

Положення частини 3 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положеннями частини 1 статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», де вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону № 2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Лише у разі відсутності у померлого пенсіонера з числа військовослужбовців (інших осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ) членів сім`ї, які належать до кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або членів сім`ї, які проживали разом із ним на день його смерті, або у випадку, коли вказані особи у межах визначених законом строку не звернулися за отриманням сум пенсії, які належали померлому пенсіонерові, правовідносини пов`язані з отриманням цих сум пенсії, що підлягали виплаті такому пенсіонерові за його життя, стають спадковими.

Отже, після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається із нарахованої, але неотриманої доплати до пенсії, розмір якої становить 122922,29 грн.

Позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги, яка у строк, передбачений статтею 1270 ЦК України, прийняла спадщину після померлого чоловіка.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2025 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.