Провадження № 2/522/653/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чорнухи Ю.В.,

за участі секретаря судового засідання Сирової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, у якій позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якій позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 35000,00 гривень щомісячно, починаючи з дати подачі позовної заяви та досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка та відповідач проживали разом як подружжя, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дитина ОСОБА_3 . Влітку 2024 року сторони розірвали стосунки, відповідач працює за кордоном, а донька залишилась проживати разом з матір`ю в Україні. З серпня 2024 відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Батько дитини з кінця 2021 року на території України не знаходиться, працює моряком на іноземних суднах на посаді старшого помічника капітана, має стабільний дохід від 10800 доларів США на місяць. Щомісячно ОСОБА_1 здійснює витрати на потреби дитини, а саме: витрати на оренду житла - 4000 гривень, продукти харчування та побутові товари 15000 гривень, взуття та одяг 10000 гривень, витрати на розвиток дитини 4000 гривень, оплата послуг інтернет-провайдера 350 гривень, витрати на господарські потреби в дитячому садочку та харчування, оплата свят 5000 гривень, засоби гігієни 1500 гривень, ліки та оплата медичних послуг 4000 гривень, додаткові заняття, сценічні костюми спортивний та спеціалізований одяг, спеціальне взуття, оплата участі у змаганнях, оплата проїзду, в тому числі, таксі 6500 гривень, комунальні витрати із розрахунку на 1 особу 2500 гривень, канцелярські витрати, книги, іграшки 3000 гривень. Також трапляються незаплановані витрати пов`язані з лікуванням, поїздками за кордон, ремонт речей і далі витрати будуть збільшуватись. Позивач зазначає, що відповідач інших дітей не має, іншим особам аліменти не сплачує, є здоровим та працездатним, має можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 35000 гривень на місяць, якої буде достатньо для належного утримання доньки, її розвитку.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана на розгляд судді Чернявській Л.М.

Ухвалою суду від 06.01.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

03.02.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Терзі І.М. надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник просить позовні вимоги задовольнити частково, стягувати з відповідача на утримання доньки аліменти у розмірі 5000 гривень щомісяця, починаючи з дати подання позову до досягнення дитиною повноліття. Відзив на позовну заяву обґрунтований тим, що надані позивачкою докази не можна вважати належними доказами постійного та надійного щомісячного заробітку відповідача на майбутній час, тобто на час присудження аліментів. Не можливо довести, що відповідач до виконання дитині повноліття буде мати можливість сплачувати таку суму аліментів. Посилається на нерегулярність та непостійність заробітку, оскільки після декількох відпрацьованих місяців за контрактом, відповідач перебуває декілька місяців у відпустці, тобто є непрацевлаштованим та не отримує дохід. При цьому передбачити період відпустки на завжди є можливим. Заявляючи про стягнення суми аліментів, позивач не враховує свої обов`язки щодо утримання дитини. Вважає, що сума на утримання дитини, яку просить стягнути позивач, є необґрунтованою, позивач наводить загальні суми, не деталізуючи їх та не надаючи доказів понесення цих щомісячних витрат. Загальний обсяг покупок за чеками, наданими позивачем за півроку, є меншим, ніж зазначені у позові витрати на місяць. Донька є здоровою дитиною, тому відповідач вважає необґрунтованими витрати на ліки та засоби гігієни у розмірі 5500 гривень. Також відповідач зазначає, що витрати на оренду житла та оплату комунальних послуг не є аліментами на утримання дитини. Вважає необґрунтованими не погоджені з відповідачем витрати на відвідування додаткових занять у сумі 6500,00 гривень та на відвідування приватного дошкільного закладу у розмірі 5000,00 гривень. Зазначає, що за останні три роки відповідач працював на судах 7,5 місяці на рік, 2 місця на рік та 7 місяців на рік. Вважає, що суми аліментів у розмірі 5000,00 гривень разом з такою ж сумою, яку має надавати мати на утримання дитини, що разом складає 10000 гривень, є достатньою для утримання дитини.

24.02.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Чебаненко О.А. надійшла відповідь на відзив, у якому представник просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Зазначає, що позивачка працює, отримує дохід у сумі 16 000 гривень на місяць, що підтверджується довідкою за формою ОК-5, крім того, отримує фінансову допомогу батьків. Відповідач має стабільний дохід у розмірі від 10800 доларів США на місяць та вище (за курсом НБУ станом на день подачі позову дорівнює 452 736 гривень). Навіть у разі роботи 5,5 місяців на рік, то його дохід становить 2 490 048 грн. на рік, тому заявлена сума позову у розмірі 35 000 гривень буде складати не більше 1/6 його середньомісячного доходу. Позивачка не має власного житла, тому вимушена винаймати квартиру.

На підставі розпорядження № 977/25 від 28.05.2025 «Щодо здійснення повторного автоматизованого розподілу справи» на виконання рішення Вищої ради правосуддя від 06.05.2025 «Про звільнення ОСОБА_4 з посади судді Приморського районного суду м. Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку», відповідно до Засад використання автоматизованої системи документообігу суду для розподілу судових справ та матеріалів між суддями в Приморському районному суді м. Одеси, здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи № 522/23303/24 провадження № 2/522/653/25.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа № 522/23303/24 провадження № 2/522/653/25 передана на розгляд судді Чорнусі Ю.В.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.06.2025 прийнято до провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання 03.07.2025.

У судове засідання 03.07.2025 учасники справи не з`явились, заяви та клопотання не подавали, розгляд справи відкладено на 26.08.2025.

У судове засідання 26.08.2025 з`явились представник позивача ОСОБА_5 та представник відповідача Терзі І.М. У зв`язку з ненадходженням всіх витребуваних документів, розгляд справи відкладено на 02.10.2025.

У судове засідання 02.10.2025 з`явились представник позивача ОСОБА_5 та представник відповідача Терзі І.М. Представники підтримали доводи та заперечення, викладені у заявах по суті.

02.10.2025 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та на підставі ч. 1 ст. 244 ЦПК України відклав ухвалення та проголошення рішення до 13.10.2025.

Повно і всебічно з`ясувавши обставин, дослідивши наявні у справі докази та надавши їм оцінку, суд дійшов таких висновків.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст. 5 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ,та набула чинності для України 27.09.1991, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закону № 2402-ІІІ) кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст. 12 Закону 2402-ІІІ).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька ОСОБА_3 , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Вказана обставина визнається сторонами.

ОСОБА_3 проживає з матір`ю ОСОБА_1 , відповідач проживає окремо. Вказані обставини сторонами не заперечуються. У відзиві на позовну заяву відповідач визнав, що має нести витрати утримання дитини, однак вважає достатньою суму на утримання дитини 5000,00 гривень з кожного з батьків. Отже, сторони не дійшли згоди саме щодо розміру аліментів.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23.12 2019 у справі № 344/10971/16-ц (провадження № 61-46794св18) аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що будь-які витрати на утримання дітей мають визначатися за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід ураховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їхній розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України).

Згідно із положеннями ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено прожитковий мінімум для: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

Отже, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить: для дітей віком до 6 років - 2563 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

Аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання (постанова Верховного Суду від 04.08.2020 у справі № 489/100/18, провадження № 61-1354св20).

Позивач зазначила у позовній заяві загальний розмір щомісячних витрат, які вона здійснює на дитину. Надаючи оцінку розрахунку витрат, наведеному позивачем, та навяним у матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими і достатніми доказами понесення витрат на продукти харчування та побутові товари у розмірі 15000,00 гривень на місяць, витрат на взуття та одяг дитини на суму 10000,00 гривень на місяць, ліки та оплату медичних послуг 4000,00 гривень щомісяця, додаткові заняття, сценічні костюми, спортивний одяг, послуги таксі 6500,00 гривень, канцелярські витрати, книги, іграшки 3000,00 гривень, комунальні витрати на одну особу. Позивачем надані копії чеків, які підтверджують здійснення певних витрат, однак з них не вбачається понесення витрат на купівлю продуктів харчування для дитини, дитячого одягу, оплату медичних послуг, побутові товари на суми, заявлені у позовній заяві. Надаючи оцінку договору добровільного медичного обслуговування від 11.02.2025, суд враховує, що загальна вартість послуг на рік визначена у розмірі 17000,00 гривень на двох пацієнтів: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , таким чином вартість витрат на медичні послуги на дитину згідно даного договору становить 708,33 гривень на місяць.

Позивачем взагалі не надані докази витрат на відвідування дошкільного закладу та харчування у ньому, витрат на розвиваючі та спортивні заняття, канцелярських витрат та купівлю книг. У матеріалах справи відсутні докази відвідування дитиною дошкільного закладу, розвиваючих та спортивних занять. Суд вважає такими, що не відповідають вимогам розумності вимоги позивача про стягнення витрат на розваги дитини 4000 гривень та на послуги таксі.

Отже, позивачем не доведено понесення витрат на утримання дитини, у розмірі, зазначеному у позовній заяві, а також не доведено необхідність здійснення витрат на утримання дитини у розмірі 70000 гривень на місяць (з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати дитину та позовних вимог про стягнення з батька 35000 гривень).

Згідно наданих Державною службою морського і внутрішнього водного транспорту судноплавства України Бердичевському С.В. були видані: свідоцтво фахівця з підготовки за розширеною програмою для здійснення вантажних операцій на танкерах-газовозах; диплом радіооператора ГМЗЛБ на підтвердження до професійного диплома; професійний диплом каптіна на підтвердження до професійного диплома.

Згідно наданої Державною службою морського і внутрішнього водного транспорту судноплавства України копії послужної книжки моряка ОСОБА_2 , у 2021-2023 роках відповідач був влаштований на судно: з 15.05.2021 по 20.11.2021, з 27.10.2022 по 06.04.2023, з 12.09.2023 по 06.02.2024.

З наявних у матеріалах справи копій трудових договорів, укладених роботодавцями з ОСОБА_2 , вбачаються такі умови працевлаштування: тимчасове працевлаштування, загальна сума заробітної плати визначена у розмірі 10800, заробітна плата нараховується з дня, коли моряк залишив свою країну постійного проживання і до дня, коли він повернувся, період роботи 4 місяці (+/- 1 місяць за взаємною згодою).

Відповідач є працездатним, інших осіб на утриманні не має, доказів наявності тяжких захворювань суду не надав. Надані відповідачем копії дозволу на проживання для власників тимчасового захисту у Румунії, довідок про реєстрацію Агентства з питань зайнятості муніципалітету Ілфов свідчать про те, що відповідач зареєстрований як особа, яка шукає роботу. У довідках зазначено, що він не є безробітним. У сукупності з іншими доказами, наявними у матеріалах справи, враховуючи характер роботи відповідача, укладення ним строкових трудових контрактів, тимчасове перебування відповідача у статусі особи, яка шукає роботу, не свідчить про неможливість сплати аліментів у розмірі, достатньому для утримання дитини.

Керуючись принципом забезпечення найкращих інтересів дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, вік і стан здоров`я дитини, стан здоров`я платника, аліментів, його працездатність, приписи ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, згідно яких обов`язок утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття стосується обох батьків, суд вважає, що стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини у розмірі 10000,00 гривень (десять тисяч гривень) щомісячно відповідатиме вимогам розумності і справедливості та буде достатнім для забезпечення витрат на утримання дитини та її розвиток і, разом із тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 ЦПК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на вказану норму, суд не приймає до уваги посилання позивача на можливе збільшення у майбутньому витрат на дитину та посилання відповідача на можливе зменшення у подальшому розміру отримуваних доходів, оскільки у разі наявності для того підстав, сторони не позбавлені можливості у майбутньому звернутись до суду з відповідним позовом про збільшення або зменшення розміру аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів.

Згідно п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 346,06 гривень.

Відповідно до статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст.2, 4,5,76-83, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 180-182, 184, 191, 192 СК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 10000,00 гривень (десять тисяч гривень) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, тобто з 27.12.2024, та до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів підлягає щорічній індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), в дохід держави суму судового збору у розмірі 346,06 гривень (триста сорок шість гривень 06 коп.).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Юлія ЧОРНУХА