Справа № 357/7123/25
Провадження № 2/357/3686/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Вдовика А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в м.Біла Церква Київської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2025 року ОСОБА_1 , від імені якої представник ОСОБА_3 , звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позиція сторін у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони з 11 грудня 2009 року по 13 грудня 2024 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.11.2024 року було стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 01.10.2024 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Виконавчий лист з примусового виконання рішення суду перебуває на виконанні у Білоцерківському ВДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із 20 січня 2025 року (ВП № 76823327). Станом на квітень 2025 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів у ВП № 76823327 становить 4233,69 грн.

Позивач вказує, що на даний час виникла необхідність у стягненні з боржника додаткових витрат на утримання двох доньок. Оскільки, позивачем було придбано для дітей ліжко «BROOKLYN» (спальне місце 1900 х 800 мм), ящик та матрац Сідней 1900 х 800 мм загальною вартістю 11 412,00 грн. 23 жовтня 2024 року ОСОБА_4 було встановлено діагноз: вазомоторний риніт, лівобічний секреторний середній отит, гострий синусит та призначено відповідне лікування. Також, у ОСОБА_4 на тепершіній час є хвороби по зору, вона потребує належного та вчасного обстеження, а також забезпечення лінзами й окулярами. А тому, 28 та 31 грудня 2024 року позивачем було придбано окуляри та лінзи на загальну суму 4575,00 грн. Також, 04 листопада 2024 року ОСОБА_5 було проведено ультразвукове дослідження черевної порожнини. 08 листопада 2024 року було встановлено діагноз метеоризм та призначено відповідне лікування. Крім того, ОСОБА_6 страждає від булінгу в школі, має певні труднощі у навчанні, у зв`язку з чим потребує активної роботи з психологом. Позивач зазначає, що нею понесено вказані вище, додаткові витрати, на двох малолітніх дітей на загальну суму 21 600,67 грн. Оскільки, відповідач життям дітей не цікавиться, додаткової матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, позивач посилаючись на ст. 185 Сімейного кодексу України, звернулась до суду із вказаним позовом.

З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача 31 814,92 грн, вказуючи, що позивачем понесено витрати на дітей у загальному розмірі 63629,85 грн., а отже, 50 % цих витрат становить 31814,92 грн., з яких : 13 961,14 грн - на одяг; 12 372,91 грн - на лікування; 25 883,80 грн - витрати на засоби зв`язку; 11412 грн - витрати на меблі .

Заперечуючи позовні вимоги ОСОБА_2 , від імені якого діє представник адвокат Семенюта Р.А., подав через систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідачем визнається частково стягнення витрат на придбання ліків, у розмірі 1/2 частини витрат на придбання окулярів та придбання ліків на суму 4574 грн. 86 коп. (4575 грн. + 4574,72 грн. : 2). Щодо консультації психолога то, в матеріалах справи відсутні докази того, що консультація психолога призначалася для лікування дитини, що віднесено до особливої обставини в розумінні ст.185 СК України. Відповідач вказує, що розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. А також, посилаючись на правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 30.07.2018 року у справі №522/6424/16-ц, від 31 січня 2020 року у справі № 484/2230/17, відповідач зазначає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем на придбання одягу, взуття, меблів, засобів зв`язку та послуг психолога, які не є обов`язковими, а є добровільним волевиявленням одного із батьків, у даному випадку матері, а тому не є додатковими витратами в розумінні закону.

В судовому засіданні представник відповідача визнав більшу суму додаткових витрат, що складаються саме з витрачених коштів на лікування і діагностику зору дітей сторін та кошти на придбання окуляр, лінз, що підтверджено належними доказами.

Процесуальні дії та рішення у справі.

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 19 червня 2025 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначив справу до розгляду (а.с. 51).

08.07.2025 представник позивача ОСОБА_3 через систему «Електронний суд» подала заяву про уточнення (збільшення) позовних вимог (а.с. 53-69).

24.07.2025 представник відповідача ОСОБА_7 через систему «Електронний суд» подав клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 70-72).

02.08.2025 представник відповідача ОСОБА_7 через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву (а.с. 78-95).

01.09.2025 представник позивача ОСОБА_3 через систему «Електронний суд» подала заяву про відкладення розгляду справи (а.с. 96-97).

03.09.2025 представник відповідача ОСОБА_7 через систему «Електронний суд» подав клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 98-100).

Фактичні обставини справи.

В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження (а.с.9,10).

Судом встановлено, що сторони проживають окремо та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.11.2024 року було стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 01.10.2024 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Виконавчий лист з примусового виконання рішення суду перебуває на виконанні у Білоцерківському ВДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із 20 січня 2025 року (ВП № 76823327) (а.с.11-12,13).

Судом встановлено, що відповідач не має заборгованості з аліментів на час розгляду даної справи судом.

Позивачем в підтвердження своїх позовних вимог надано ряд медичної документації з відображенням діагнозу та призначень лікарів, а також, матеріали справи містять фіскальні чеки і квитанції за придбані товари і ліки (а.с.15-30, 38-41,59-66).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податку про джерела/суми доходу, позивач ОСОБА_1 за період з жовтня 2024 року по грудень 2024 року не мала доходів (а.с.32-36), а також, станом на 05.05.2025 року позивач не має у власності нерухомого майна (а.с.37).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів і обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягненні аліментів відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Позов підлягає до часткового задоволення, оскільки, в даному випадку, суд враховує обставини, що мають істотне значення в цьому спорі та суд вважає, що підпадають під ознаки додаткових витрат на дитину витрати на лікування, діагностика зору дітей та витрати на придбання окуляр і лінз. Надані стороною позивача докази в підтвердження стану здоров`я/діагноз дітей, свідчать про необхідність лікування ОСОБА_4 та придбання в зв`язку з її захворюванням ліків, оперативне втручання, а також, наявні докази в підтвердження проведеної діагностики зору в обох дітей та придбання окулярів і лінз.

Нормами ст. 185 СК України, передбачено, що особливими обставинами, які є підставою для стягнення додаткових витрат на дитину є хвороба дитини.

Сторона відповідача визнала в судовому засіданні вимогу про стягнення всіх витрат на лікування дітей, що підтверджені належними доказами.

Такими доказами є товарні чеки (а.с.21,22,25,26). Інші, надані позивачем чеки на ліки, не мають призначення лікарів на придбані медичні препарати дітям.

Крім того, суд вважає, що не підлягають під ознаки додаткових витрат на дитину витрати на засоби зв`язку, на придбання одягу, взуття, меблів, консультації психолога. Відповідач сплачує аліменти на дітей і позивач має розпоряджатися аліментами і своїми доходами так, щоб забезпечувати дітей всім необхідним. Якщо діти і позивач мають намір придбати інші товари, отримати консультації в приватних спеціалістів, то відповідач повинен бути обізнаний про це і такі витрати мають, принаймні, бути обговорені/погоджені з відповідачем. Крім того, позивач не довела можливість відповідача сплачувати такі додаткові витрати.

Згідно позиції ВС висловленої в ухвалі від 30.07.2018 року по справі №522/6424/16-ц, - витрати з придбання канцелярських товарів, одягу та взуття є такими, що не відносяться до додаткових в розумінні статті 185 СК України, а входять до складу аліментних платежів, які відповідач сплачує щомісячно та своєчасно.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10.01.2019 р. по справі №369/11725-16ц, у постанові від 26.8.2020 р. у справі № 335/1488/19.

З огляду наведеного, та враховуючи встановлені судом обставини, вбачається, що в 2024-2025 р.р. позивач понесла витрати на лікування обох дітей та придбання окулярів на загальну суму 11 132,45 грн., і дані витрати підтверджені належними та допустимими письмовими доказами та, які можна віднести до додаткових витрат, викликаних особливими обставинами. Тобто, дані витрати підпадають під ознаки перелічених додаткових витрат в розумінні ст. 185 СК України, та визнаються стороною відповідача. Половина цих витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, виходячи з рівності участі батьків в утриманні дітей, з відповідача підлягає стягненню половина цих витрат, що становить 5566,22 грн.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Позиція ВС у постанові від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Оскільки на підставі п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору, то згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст.180,181, 185 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 158, 141, 258- 265, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) додаткові витрати на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 5566 грн. 22 коп. (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят шість гривень двадцять дві копійки).

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави судові витрати в сумі 1211 грн. 20 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 21.10.2025 року

Суддя О. Я. Ярмола